печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0002340, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження №0002340 від 06.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_5 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, вступили в злочинну змову направлену на вчинення хуліганських дій по відношенню до Народного депутата України ОСОБА_8 , розробивши з цією метою злочинний план, який полягав у наступному.

Так, ОСОБА_5 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, достовірно знаючи, що Народний депутат України ОСОБА_8 являється публічною особою, постійним учасником телевізійних ток-шоу, які відбуваються щотижня та в один і той же день, час та місці, вирішили вчинити публічну розправу, яка буде супроводжуватись нецензурними, принизливими викриками та обкиданням сирими курячими яйцями та іншими продуктами харчування, розподіливши злочинні ролі наступним чином: ОСОБА_5 як найактивніший учасник групи мав словесно провокувати Народного депутата України ОСОБА_8 на конфлікт, а невстановлені досудовим розслідуванням особи перекриють рух автомобіля, на якому буде пересуватись ОСОБА_8 , а також інша група невстановлених досудовим розслідуванням осіб за командою ОСОБА_5 обкидає ОСОБА_8 сирими курячими яйцями та іншими продуктами харчування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 06.03.2020 приблизно о 00 год. 10 хв.. ОСОБА_5 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами в кількості близько 30 осіб прибули на територію Національної кіностудії ім. О. Довженка, що по проспекту Перемоги, 44, в м. Києві, де розташувались біля виходу із павільйону №8, в якому проводили зйомку ток-шоу за участі ОСОБА_8 .

В подальшому 06.03.2020 приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_8 вийшов із павільйону та направився до автомобіля марки «Ореl Оmega», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_9 , та присів до салону вказаного автомобіля. В свою чергу, невстановлені досудовим розслідуваннями особи, діючи сумісно та узгоджено спільно з ОСОБА_5 , відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, бажаючи самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі в особі Народного депутата України, заблокували проїзд автомобіля, у якому знаходився ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_5 , відповідно відведеної останньому злочинної ролі, підійшов до автомобіля марки «Ореl Оmega», д.н.з. НОМЕР_1 , та відчинивши водійські двері почав вимагати від ОСОБА_8 , щоб останній вийшов із автомобіля, при цьому провокуючи конфлікт та виражаючись нецензурною лайкою. Потім, ОСОБА_5 , продовжуючи спільні хуліганські дії, обійшов автомобіль та відчинив передні пасажирські двері вказаного автомобіля, де знаходився ОСОБА_8 , при цьому надаючи іншим учасникам публічної розправи вчинити хуліганські по відношенню до народного депутата України.

В подальшому ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено із невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, бажаючи самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі в особі Народного депутата України, подав команду, що спонукало активізувати хуліганські дії невстановленим досудовим розслідуванням особам, які в свою чергу отримавши сигнал від ОСОБА_5 обкидали ОСОБА_8 сирими курячими яйцями та іншими продуктами харчування, а також і автомобіль, у якому знаходився останній та водій вказаного автомобіля, своїми діями знущаючись над останніми.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, пов`язаному з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, за таких обставин.

12.03.2020 близько 11 години 30 хвилин у ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які перебували у громадському місці, а саме в столичному Конгресно-виставковому центрі «Парковий», що за адресою: м. Київ, вул. Паркова дорога, 16-А, під час представництва «Національної платформи примирення та єдності» радником секретаря Ради національної безпеки і оборони ОСОБА_10 , виник злочинний умисел направлений на вчинення хуліганства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 12.03.2020 близько 11 години 33 хвилин, перебуваючи у залі столичного Конгресно-виставкового центру «Парковий», що за адресою: м. Київ, вул. Паркова дорога, 16-А, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, не дотримуючись правил поведінки, під час представництва «Національної платформи примирення та єдності» радником секретаря Ради національної безпеки і оборони ОСОБА_10 , почав у грубій словесній формі ображати честь та гідність останнього.

Після чого, у залі столичного Конгресно-виставкового центру «Парковий», що за адресою: м. Київ, вул. Паркова дорога, 16-А, між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами почалась штовханина. В цей час, інші громадяни, які перебували у вищевказаному приміщенні під час представництва «Національної платформи примирення та єдності» намагались розборонити, та припинити хуліганські дії останніх, однак ОСОБА_5 демонстративно зірвав зі стіни плакат з надписом «Національна платформа примирення та єдності»., в свою чергу ОСОБА_7 почав штовхати радника секретаря Ради національної безпеки і оборони ОСОБА_10 , а ОСОБА_6 продовжуючи свій спільний злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю продовжив штовхати радника секретаря Ради національної безпеки і оборони ОСОБА_10 внаслідок чого останній впав.

До початку судового засідання обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду з клопотаннями про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у зв`язку із перебуванням у Донецькій області, введенням воєнного стану.

Судом, з урахуванням думки учасників провадження, перебування обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на військовій службі у Донецькій області, територіальної віддаленості останніх від Печерського районного суду м. Києва, з метою забезпечення участі обвинувачених в судовому засіданні, оперативності судового провадження, визнано можливим провести судове засідання за участю обвинувачених в режимі дистанційного судового провадження за допомогою відеоконференції.

У судовому засіданні 05.06.2025 захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності. Зазначила, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 296 КК України (початок перебігу строку 06.03.2020 та 12.03.2020 відповідно), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України (початок перебігу строку 12.03.2020), що відносяться до нетяжких злочинів. Разом з цим, обвинувачені не ухилялися від досудового розслідування та суду, відсутні підстави для зупинення чи переривання строків давності. Таким, чином, з дня вчинення кримінального правопорушення 12.03.2020 і до дня розгляду даного клопотання минуло п`ять років, а строк притягнення до кримінальної відповідальності сплинув 12.03.2025.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повністю підтримали клопотання захисника.

Судом роз`яснені обвинуваченим правові наслідки закриття кримінального провадження із заявленої підстави, наголошено, що вони мають право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вказали, що їм зрозумілі підстава звільнення від кримінальної відповідальності, здійснення судового розгляду в загальному порядку вони не бажають, така позиція є добровільною.

Прокурор підтримала клопотання захисника, просила його задовольнити, оскільки п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності сплинув. Згідно наявної інформації перебіг строку не зупинявся та не переривався, інші кримінальні правопорушення обвинуваченими не вчинялися. Підставою для зупинення кримінального провадження було не ухилення обвинувачених від суду, а проходження військової служби та захист держави. Жодні експертизи у провадженні не проводилися, речові докази відсутні.

Потерпілі ОСОБА_11 , представники потерпілих в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про місце, дату та час проведення судового засідання у передбаченому законом порядку, причини неприбуття суду не повідомили. Поряд з тим, в матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про розгляд справи без їх участі /а. м. 40-44, 76/.

Присутні в судовому засіданні особи вважали можливим розглянути подане клопотання по суті за даної явки, вказавши, що потерпілий ОСОБА_11 жодних претензій до обвинувачених не має, потерпілий ОСОБА_10 помер.

Судом, з урахуванням вказаних обставин, визнано можливим розглянути заявлене клопотання без участі потерпілого.

Вислухавши позиції сторін кримінального провадження, вивчивши письмове клопотання захисника, матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні 06.03.2020 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - у вчиненні 12.03.2020 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

Санкція ч. 2 ст. 296 КК України станом на час інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення і на час постановлення ухвали передбачала та передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Санкція ч. 3 ст. 296 КК України станом на час інкримінованого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінального правопорушення і на час постановлення ухвали передбачала та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час подій) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, діяння, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 296 КК України, на час їх вчинення були злочинами середньої тяжкості, на день проведення судового засідання відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення діяння), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Отже, як і в разі застосування норм Кримінального кодексу України в редакції, що діяла на час вчинення діянь, так і в разі застосування Кримінального кодексу України в редакції станом на день постановлення ухвали, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 296 КК України, - п`ять років.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що викладена в ухвалі від 14 вересня 2020 року в справі № 493/1843/16-к, матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КПК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

ОСОБА_7 в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності нового злочину не вчинив, що вбачається з витягу №ФОВМ-003176324.

ОСОБА_6 в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності нового злочину не вчинив, що вбачається з витягу №ФОВМ-003650237.

З витягу №ВР-002692890 вбачається, що ОСОБА_5 08.09.2021 Печерським УП ГУНП в м. Києві повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в рамках кримінального провадження №0001640 від 18.10.2021, 30.11.2021 обвинувальний акт направлено до суду.

Разом з цим, судовий розгляд вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на даний час не завершено, вирок за результатом його розгляду судом не винесено.

Згідно з ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст.17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Частиною 5 цієї статті встановлено, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Тобто зі змісту вказаних норм закону вбачається, що факт вчинення особою злочину може бути встановлений лише обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

У вказаному контексті суд вважає за необхідне наголосити, що дотримання розумних строків досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні є однією з визначальних засад та випливає із завдання швидкого розслідування і судового розгляду, що закріплене у ст. 2 КПК України, і відповідає вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому обвинувачення, як мінімум, на такі гарантії на основі цілковитої рівності: (c) бути судимим без невиправданої затримки. Ці положення підтримуються і в нормах національного законодавства.

Зокрема, в ч. 1 ст. 21 КПК України зазначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки.

Частиною 5 ст. 28 КПК України визначено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 283 КПК України, яка закріплює право особи на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Частиною 1 ст. 318 КПК України встановлено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Право бути судимим без невиправданої затримки тісно пов`язане з іншими правами, в тому числі правом на свободу, правом вважатися невинуватим і правом захищати себе. Європейський суд з прав людини наголосив, що воно встановлено для того, щоб не посилювати невизначеність, в якій перебуває обвинувачений, а також збиток, який неминуче буде завдано його репутації, незважаючи на презумпцію невинуватості («Макфарлейн проти Ірландії» (31333/06) Велика палата Європейського суду (2010) § 155). Гарантія невідкладного розгляду справи служить інтересам правосуддя, а, отже, - інтересам обвинувачених, потерпілих і суспільства в цілому («Сельмуні проти Франції» (25803/94), Велика палата (1999) § 107-118). Порушення ж цієї гарантії характеризується таким правовим принципом «затримка у відправленні правосуддя дорівнює відмові у здійсненні правосуддя».

Враховуючи вищевикладене, міжнародні гарантії прав обвинувачених (підсудніх) щодо розумності строків розгляду кримінальних проваджень щодо них, уникнення посилення стану невизначеності, принцип презумпції невинуватості, а також виходячи із системного тлумачення положень частин 1 та 3 ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що сам факт інкримінування вчинення особі нового злочину під час перебігу строків давності, передбачених ч. 1 ст.49 КК України, без постановлення обвинувального вироку суду щодо цієї особи, коли такий факт розслідується органом досудового слідства чи розглядається судом, не можна вважати підставою для переривання перебігу строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Таким чином, оскільки на даний час відсутній обвинувальний вирок, який набрав законної сили стосовно ОСОБА_5 у вчиненні ним нового злочину, строк давності у вказаній кримінальній справі, на думку суду, не переривався.

Ухвалою суду від 31.03.2023 у зв`язку з призовом обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 для проходження військової служби під час мобілізації, судове провадження зупинено до звільнення останніх з військової служби.

Ухвалою суду від 23.10.2024 судове провадження за клопотанням захисника обвинувачених відновлено.

Таким чином, строк з 31.03.2023 по 23.10.2024 включається до строку перебігу давності, оскільки кримінальне провадження зупинялось у зв`язку із проходженням обвинуваченими військової служби, про що було відомо суду.

З огляду на викладене, судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує зупинення перебігу строку давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що останні ухилялися від суду.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія кримінального правопорушення, з приводу якого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 296 КК України, мала місце 12.03.2020, а подія кримінального правопорушення, з приводу якого ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 296 КК України, мала місце 06.03.2020, відтак на даний час сплинув передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України п`ятирічний строк притягнення осіб до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, суд, за наявності згоди обвинувачених на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. ч. 2, 3 ст. 289 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд надходить висновку, що кримінальне провадження №0002340 від 06.03.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, підлягає закриттю.

Процесуальні витрати, речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. ч. 2, 3 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 296 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0002340, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2020, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Процесуальні витрати, речові докази у провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1