Справа № 478/327/25 Провадження № 1-кп/478/59/2025
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
09 червня 2025 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
З обвинувального акту вбачається, що в 10 числах серпня 2024 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебував на околиці с. Дмитро - Білівка Казанківської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, виявив одну бойову ручну осколкову гранату наступальної дії типу РГД-5 із засобом підриву - а саме уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2). В цей час у ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на придбання вибухового пристрою, з метою подальшого його зберігання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання вибухового пристрою для власних цілей, порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, достовірно знаючи, що у нього відсутній дозвіл на зберігання, носіння зброї, розуміючи, що вказаний предмет, а саме: граната із засобом підриву а саме уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) є вибуховим пристроєм та їх необхідно у встановленому законом порядку здати до відповідних органів влади, в той же день ОСОБА_4 придбав вказану ручну осколкову гранату наступальної дії типу РГД-5 із засобом підриву - а саме уніфікованим бойовим підшивачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) .
Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання бойового припасу, порушуючи вимоги вищевказаних нормативно правових актів, обвинувачений ОСОБА_4 вирішив в подальшому перенести виявлену ним гранату до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою її незаконного зберігання.
Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання вибухового пристрою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, порушуючи вимоги вищевказаних нормативно правових актів, всупереч вищезазначених положень, переніс її до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав зберігати в господарчій споруді, тобто таким чином зберігав вибуховий пристрій до 20.09.2024 року без передбаченого законом дозволу.
20.09.2024 року на підставі ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області було проведено санкціонований обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 в ході якого виявлено та вилучено вибуховий пристрій, а саме: бойову ручну осколкову гранату наступальної дії типу РГД-5 із засобом підриву а саме уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2).
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється незаконне придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
27 березня 2025 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості за умовами якої: обвинувачений ОСОБА_4 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні.
Згідно п. 5 угоди, сторони узгодили покарання ОСОБА_4 , а саме:
- за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на три роки.
При погодженні виду і розміру покарання сторони врахували вимоги ч. 1 ст. 66 КК України, а саме: обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання, у відповідності до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів. Також враховано особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання. При цьому, ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 та зрозумілі прокурору.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правоопрушення визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно та здатен виконати її вимоги.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , проти затвердження угоди не заперечував, пояснивши, що угода укладена його підзахисним добровільно в його присутності та її зміст роз`яснений його підзахисному.
Прокурор просив затвердити угоду, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Також, судом встановлено, що при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння обвинуваченим у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово був засуджений, офіційно не працевлаштований, на утриманні дітей або інших непрацездатних осіб не має, характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття, що обтяжують покарання, якими є рецидив злочинів.
Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
За правилами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.
Цивільний позов не подавався.
Запобіжний захід не застосовувався.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні складають 5571,30 грн за проведення судової вибухово-технічної експертизи.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд,
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 березня 2025 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати - відсутні
Речові докази, а саме: змив з корпуса гранати, який поміщено до паперового конверту (з наліпкою NPU - 0289572); змив з важіля запалу, який поміщено до паперового конверту (з наліпкою NPU - 0289571); поліетиленовий пакет, білого кольору, який поміщено до картонної коробки, чорного кольору, яку, у свою чергу, поміщено до спец пакету № WAR 1541306; корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії, типу РГД-5; засіб підриву, а саме: уніфікований бойовий підривач ручних гранат дистанційної дії, типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які, у свою чергу, поміщено до спец пакету № 5342627, що передані до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області - знищити.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя