Справа №293/487/25
Провадження №1-кп/293/147/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000056 від 28.03.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бежів, Черняхівського району Житомирської область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, пенсіонера, з ІІ групою інвалідності, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.

26.03.2025 близько 14 годин 00 хвилин ОСОБА_4 перебував у парку по вул.Польовій в м.Житомирі та під лавкою помітив зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору та скляну трубку, після чого у останнього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он)».

Реалізуючи свій злочинний умисел, в той же день, час та місці, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що це є психотропна речовина, придбав шляхом знахідки кристалічну речовину білого кольору у зіп-пакеті та скляну трубку, після чого помістив її до кишені свого бушлату та перевіз власним автомобілем марки GEELY, реєстраційний номер НОМЕР_1 до свого місця проживання, а саме до будинку по АДРЕСА_1 , де зберігав її без мети збуту.

Надалі ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи психотропну речовину при собі, під час керування автомобілем марки GEELY, реєстраційний номер НОМЕР_1 на околиці селища Черняхів, Житомирського району, Житомирської області у зв`язку з порушенням ним Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, був зупинений працівниками поліції, та під час поверхневої перевірки у ОСОБА_4 з наплічної кишені бушлату було виявлено та вилучено скляну трубку, на поверхні якої виявлено нашарування психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он), масою 0,0258 г. та психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он)», у великому розмірі, масою 4,0991 грама, відповідно до таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом МОЗ №188 від 01.08.2000, загальна маса вилученої у ОСОБА_4 психотропної речовини «PVP (1-феніл-2- піролідин-1-іл пентан-1-он)» становить 4,1249 г., що є великими розмірами, тобто вагою від 1,5 до 15,0 г, яку останній незаконно зберігав при собі та перевозив без мети збуту.

Своїми діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчиненого кримінального правопорушення. Вказав, що дійсно знайшов та перевозив при собі скляну трубку з нашаруванням речовини та пакет з речовиною білого кольору, яка є психотропним засобом. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вказав, що слід обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд також роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин. Суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Здійснивши допит обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане за ч.2 ст.309 КК України.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах.

Підстав, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Варто відмітити, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно із ст.12 КК України злочин передбачений ч.2 ст.309 КК України, є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне розкриття кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачених ст.67 КК України,судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення; наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які її обтяжують, раніше не судимого; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тому суд дійшов до переконання про призначення йому покарання в межах санкції статті ч.2 ст.309 КК України.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який є учасником бойових дій, має ІІ групу інвалідності, позитивно характериззуєтьсся за місцем проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вказане покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування та під час розгляду справи у суді не застосовувався.

Підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 01.04.2025.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведених судових експертиз. Загальна сума процесуальних витрат у кримінальному провадженні на залучення експертів, згідно наданих довідок, становить 4377 гривень 45 копійок

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 10.07.2025.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 4377 гривень 45 копійок стягнути з ОСОБА_4 на користь держави ( UA 0006797, Банк отримувача: Казначейство України, отримувач ГУК у Жит.Обл./ТГ м. Житомир/24060300).

Скасувати арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.04.2025 на зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору та скляну трубку з нашаруванням, а також мобільний телефон "Armor X12 Pro", imei1: НОМЕР_2 та imei2: НОМЕР_3 .

Речові докази:

- зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, масою 4,0991 г, та скляну трубку з нашаруванням речовини темно-коричневого кольору, масою 0,0258 г, знищити;

- DVD-R диск з відеофайлом зупинки транспортного засобу марки "GEELY" під керуванням ОСОБА_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон "Armor X12 Pro", imei1: НОМЕР_2 та imei2: НОМЕР_3 , передати власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_5