Номер провадження: 11-сс/813/1584/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.08.2025, якою в межах к/п № 0000035 від 17.02.2025 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в c. Любашівка Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який працює водієм ТОВ «Жнива України ХХІІІ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.09.2025, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України до 15.09.2025 із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою, доводи клопотання щодо участі ОСОБА_8 у виготовленні завідомо підроблених документів на ім?я його дружини, нотаріального їх засвідчення та використання спростовуються допитами підозрюваного ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_10 в якості свідка. Так, під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_8 повідомив слідчого про те, що йому не було відомо про те, що дружина займається оформленням інвалідності. Під час розмов по телефону вона скаржилась на здоров?я, але це все, що вона казала. Зазначені обставини повністю підтверджуються показами допитаної в якості свідка ОСОБА_10 . Також, ОСОБА_8 повідомив, що влітку 2024 його викликали зі служби до командира підрозділу та повідомили про наявність підстав для звільнення за ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Всі документи на звільнення вже були надруковані, він тільки підписав їх. Документ на звільнення він не бачив та в частину не подавав. Звідки вони там опинилися, йому невідомо.

- заявлені органом досудового розслідування ризики не доведені, підозрюваний ОСОБА_8 з`являється на всі виклики, має постійне місце проживання, працевлаштований, раніше не судимий, має місці соціальні зв`язки, добровільно пішов захищати державу,

- визначений слідчим суддею розмір застави порушує принцип пропорційності між імперативним завданнями кримінального провадження та правом на свободу;

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04.08.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 27.02.2022, тобто з моменту відправлення солдата ОСОБА_8 з відповідного ТЦК та СП до ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

ОСОБА_8 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, ОСОБА_8 , маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військове кримінальне правопорушення.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.07.2024, солдат ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою ухилення від подальшого проходження військової служби, вирішив скористатися довірою командування в/ч НОМЕР_1 , до нього як до дисциплінованого військово-службовця, використав підроблені документи.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на ухилення від виконання обов`язків військової служби, перебуваючи у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 22.07.2024, ОСОБА_8 отримав від невстановлених під час досудового розслідування осіб завідомо підроблену довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №810257, оформлену на ім`я його дружини ОСОБА_10 . У подальшому, отримавши зазначену довідку у невстановлений під час досудового розслідування спосіб, ОСОБА_8 засвідчив її у нотаріуса, чим надав їй вигляду офіційного документа.

Надалі, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, 17.06.2024 солдат ОСОБА_8 звернувся з рапортом на звільнення за сімейними обставинами до командира в/ч НОМЕР_1 (юридична адреса АДРЕСА_2 ), з проханням звільнити його з військової служби на підставі абз. 5 п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю догляду за дружиною з інвалідністю, та пред`явив завідомо підроблені документи, а саме копію довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №810257, видану на ім`я його дружини ОСОБА_10 .

Використавши завідомо підроблені документи під час написання рапорту на звільнення, як підставу для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, тим самим ввів в оману командування в/ч НОМЕР_1 щодо наявності законних підстав для звільнення, чим фактично ухилився від подальшого проходження військової служби.

Так, наказом командира в/ч НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , №188-РС від 22.07.2024, солдата ОСОБА_8 , водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , звільнено з військової служби у запас за підпунктом "г" через сімейні обставини або інші поважні причини, (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, відповідно до пункту другого частини четвертої та пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу", виключено зі списків особового складу частини та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім цього, ОСОБА_8 вирішив скористатись довірою командування в/ч НОМЕР_1 до нього, як до дисциплінованого військовослужбовця, ухилитись від виконання обов`язків військової служби шляхом ведення в оману на підставі абз. 5 п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю догляду за дружиною з інвалідністю та отримати належне йому грошове забезпечення та виплати, таким чином заподіяти майнову шкоду державі в особі в/ч НОМЕР_2 та розпорядитись грошовими коштами в подальшому на власний розсуд та особисті потреби.

Так, солдату ОСОБА_8 , на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.07.2024 №213, службовими особами фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 , яким не було відомо про дійсні наміри ОСОБА_8 та про подані ним підроблені документи, відповідно до покладених на них функціональних обов`язків, визначених посадовими інструкціями, було нараховано та службовими особами фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 112% місячного грошового забезпечення, відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014, у зв`язку з чим державі в особі військової частини було завдано збитків на загальну суму 24256 грн. 94 коп., яка була нарахована та виплачена як одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Що стосується доводів захисника з приводу того, що підозрюваному ОСОБА_8 було невідомо про відомо про те, що дружина займається оформленням інвалідності, вони спростовувані наданими прокурором матеріалами, з яких вбачають переписки між підозрюваним та його дружиною з приводу необхідних документів для подальшого його звільнення з військової служби.

Таким чином, на підставі аналізу наданих апеляційному суду матеріалів, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді з приводу того, що слідчий суддя, прийшов до обґрунтованого висновку, що органом досудового розслідування дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд зауважує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається зі зміст оскаржуваної ухвали, слідчий суддя за результатами розгляду клопотання слідчого констатував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На підставі аналізу матеріалів судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що у вказаному кримінальному провадженні дійсно має місце ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду, який обумовлений тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, апеляційний суд вважає реальними ризик, передбачений п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваному відомі анкетні дані свідків, яким відомі обставини вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Апеляційний суд приймає до уваги аргументи захисника з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, працевлаштований, раніше не судимий, має місці соціальні зв`язки, однак зауважує, що зазначені обставини безумовно не спростовують існування зазначених вище ризиків.

Що стосується доводів захисника з приводу розміру альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, на підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у відповідному розмірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Апеляційний суд враховує фактичні обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, їх умисний характер, наслідком імовірного вчинення якого стало порушення порядку виконання військового обов`язку у період повномасштабного вторгнення рф, наявність ризиків, та погоджується із визначеним слідчим суддею розміром застави.

Більш того, при визначенні розміру застави слідчий суддя не вийшов за межі п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України.

У цьому контексті, апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При цьому, запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 на визначений строк, а питання доцільності подальшого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде перевірена слідчим суддею через нетривалий час.

Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.08.2025, якою в межах к/п № 0000035 від 17.02.2025 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.09.2025, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4