ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/561/25 Справа № 705/1046/25 Категорія: ч. 1 ст. 255-2 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 10 червня 2025 року, якою клопотання Офісу Генерального прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою в умовах державної установи «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_8 , строком на 60 (шістдесят) днів, по 10.08.2025 року, без визначення розміру застави.

в с т а н о в и л а :

В провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0000635 від 23.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення, організації виконання рішень ЄСШІ Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_16 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В своєму клопотанні вказує на те, що Офісом Генерального прокурора підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000635 від 23.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 10 червня 2025 року, клопотання Офісу Генерального прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою в умовах державної установи «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_8 , строком на 60 (шістдесят) днів, по 10.08.2025 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 10.06.2025 року, щодо продовження відносно обвинувачуваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.08.2025 року, скасувати.

2. Ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинувачуваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 , та/або у частині визначення такого альтернативного запобіжного заходу, як застави та визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Вказує, що сторона захисту із клопотанням слідчого не погоджується, вважає його не обґрунтованим, безпідставним, а ризики передбачені ст. 177-178 КПК України не доведеними та належним чином не обґрунтовано продовження подальшого утримання під вартою обвинувачуваного ОСОБА_8 .

Мета запобіжного заходу не збігається з метою покарання, адже винуватість особи у вчиненні злочину не доведена. Мета запобіжного заходу полягає у запобіганні спробам підозрюваного у будь-який спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, також у припиненні здійснення злочинної діяльності.

Вказує, що до клопотання прокурором не додано жодного доказу, які б підтверджували існування ризиків, які є підставою для продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Судом при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою не було враховано відсутність обґрунтованого обвинувачення, відсутність ризиків, передбачених КПК України, наявності міцних соціальних зв`язків та належної процесуальної поведінки та наданих документів, які підтверджують відсутність продовження строків тримання під вартою:

В своєму рішенні суд першої інстанції скопіював клопотання прокурора, не надав оцінку зазначеним в клопотанні аргументам прокурора, не оцінював докази, які були надані стороною захисту під час розгляду клопотання прокурора.

Судом не зазначено в ухвалі, чому саме інші запобіжні заходи, такі як застава, або цілодобовий домашній арешт не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0000635 від 23.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення, організації виконання рішень ЄСШІ Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_16 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В своєму клопотанні вказує на те, що Офісом Генерального прокурора підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000635 від 23.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно врахував, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої інстанції вірно враховано, що ризики на які вказував прокурор не зменшилися. Крім того, судом враховані обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , беручи до уваги тяжкість та специфіку кримінального правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , способи вчинення та приховування кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, є необхідність у застосуванні у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, тобто у організації проведення злочинного зібрання (сходки) осіб» які здійснюють злочинний вплив, для планування матеріального забезпечення чи координації злочинної діяльності» у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом» а також участь у такому зібранні (сходці).

Крім того, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Вказаний ризик підтверджується характером кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_8 , а саме: вчиненням кримінального правопорушення, із здійсненням низки узгоджених цілеспрямованих дій упродовж тривалого часу; продуманістю таких дій; цинічністю характеру протиправних дій, результатом яких було неконтрольовані організація, сприяння та участь учасниками злочинної сходки на території виправної колонії; ризиком завдання непоправної шкоди фізичному та психічному здоров`ю населення у період збройної агресії російської федерації; вчиненням кримінального правопорушення у період запровадження на всій території України правового режиму воєнного стану.

Вказане дає підстави стверджувати про те, що обвинувачений вчиняв кримінальне правопорушення умисно і цілеспрямовано, чітко усвідомлюючи при цьому протиправність власних дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання.

З урахуванням викладених обставин, жоден більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та не сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України.

Вказані ризики на сьогодні об`єктивно продовжують існувати та можуть бути реалізовані обвинуваченим у разі його перебування не в місцях попереднього ув`язнення, без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, аналізуючи в сукупності встановлені ризики, а також обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою є співмірним із існуючими ризиками, які не змінилися.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 визначається необхідність запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що є достатньо підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Підстав для зміни, скасування чи обрання більш м`якого запобіжного заходу на цей час не встановлено.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Доводи апелянта, про надмірну тривалість перебування під вартою суд вважає неприйнятними, так як на вказану обставину можливо посилатись тільки у випадку необґрунтованості надмірного тримання особи під вартою, між тим сама по собі тривалість судового розгляду кримінального провадження далеко не завжди вказує не безпідставність тримання під вартою обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого злочину та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду.

Доводи апелянта про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 10 червня 2025 року, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді