УХВАЛА

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 953/2759/23

провадження № 51-3100 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 3 липня 2025 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2 цієї статті.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається судом касаційної інстанції (далі - Суд) з урахуванням викладеної особою позиції та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Саме тому законодавець установив до форми та змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є залишення її без руху, а надалі - повернення.

Відповідно до приписів закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже суд касаційної інстанціїперевіряє правильність застосування норм права, не ревізує повноти розгляду, висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить із установлених фактів і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Зазначене було залишено поза увагою при зверненні до Верховного Суду.

За змістом касаційної скарги, у ній її автор, посилаючись на надмірну суворість покарання просить його пом`якшити.

Однак, заявляючи таку вимогу засуджений не навів аргументів, які би свідчили, що застосований, з урахуванням унесених апеляційним судом змін, захід примусу в мінімальних межах санкції ч. 7 ст. 1111Кримінального кодексу України (далі - КК) є явно несправедливим, як це передбачено ст. 414 КПК. У поданій скарзі також не відображено доводів на підтвердження неправильності висновків суду в аспекті положень статей 50, 65 КК, котрими регламентовано мету покарання та загальні засади його призначення. Натомість, наводячи свою версію подій скаржник по суті ставить під сумнів установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи, що згідно зі ст. 433 КПК не належить до предмета перевірки за касаційною процедурою.

Попри те, що обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку в скарзі не викладено в розрізі статей 404, 412, 414, 419 КПК обґрунтування допущення при здійсненні апеляційного провадження таких порушень норм права, які є істотними і зумовлюють обов`язкову зміну постановленої ухвали. Разом із цим скаржник не окреслив, яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув апеляційний суд і не дав на них відповідей.

Таким чином у касаційній скарзі не зазначено правового обґрунтування заявленої вимоги про зміну судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.

Оскільки касаційна скарга не відповідає положенням ст. 427 вказаного Кодексу, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали особою, яка подала згадану скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 3 липня 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3