07.07.2025
Справа № 331/3761/25
Провадження № 1-кп/331/636/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» липня 2025 року Олександрівський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001251 від 26.06.2025 року відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Олександрівського районного суду міста Запоріжжя із Дніпровської окружної прокуратури надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання, прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України і підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та провести підготовку до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що даний обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Підстав, для закриття провадження, передбачених п. п. 5-8, 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, ч. 2 ст. 284 КПК України або для повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Олександрівському районному суду міста Запоріжжя.

Судовий розгляд проводити за участі прокурора, обвинуваченого та захисника.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , обґрунтоване тим, що останній обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, постійного законного джерела прибутку не має, що свідчить про те, що він може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення, крім того може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні шляхом погроз або вмовлять. Тому з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження прокурор вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать цілей кримінального провадження.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити та зазначив, що ризики, на які йдеться посилання в клопотанні, прокурором не доведені, нічим не підтверджені, носять декларативний характер. Обвинувачений має тяжке захворювання, перенесене ним у 2021 році, лише тяжкість вчиненого злочину не може бути єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який буде достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

Заслухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 14.05.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якої закінчується 10.07.2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, вказавши крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного та законного джерела доходу, тому наявний ризик того, що перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність з метою здобуття засобів для існування.

Разом з тим, аналізуючи обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні двох епізодів злочинної діяльності, які відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, за найтяжчий з яких законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, не має міцних соціальних зв`язків, не має осіб на утриманні, що дає суду підстави вважати, що залишаючись на волі, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених злочинів та невідворотність покарання за їх вчинення в разі доведення вини, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання. Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому, ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, суд вважає малоймовірним.

За наявності існування двох очевидних ризиків, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти настанню встановлених ризиків.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання його під вартою, не зменшились.

Разом з тим, посилання захисника на наявність тяжкого захворювання обвинуваченого суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не доведені відповідними доказами, а копії документів, долучені стороною захисту стосовно стану здоров`я ОСОБА_4 не доводять належним чином даний факт, оскільки вони датовані 2021 роком та 2024 роком.

Тому в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, слідвідмовити з наведених вище підстав.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи вищенаведені підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується в особливо тяжкому злочині у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 314, 315, 316, 371, 372, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001251 від 26.06.2025 року відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України на 14 липня 2025 року на 13 годину 00 хвилин у приміщенні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя.

Судовий розгляд провадити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Красний Луч Луганської області, строком на 60 (шістдесят) діб по 04 вересня 2025 року включно в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

В судове засідання викликати прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 доставити конвоєм.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1