Справа № 591/7587/23
Провадження № 1-кп/591/266/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Зарічному районному суді м. Суми кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, із професійно-технічною освітою, громадянина України, військовозобов`язаного, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч.2 ст. 286 КК України

в с т а н о в и в:

Так, 18 липня 2023 року, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Суми по проїзній частині вул. Сумської артбригади в напрямку проспекту Свободи, неподалік від мосту через р. Псел, знехтував безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості або ж зупинки автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка в цей час перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля відносно напрямку руху автомобіля. Такими діями ОСОБА_7 порушив пункти 2.3 «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .

Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених обставинах ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав повністю та пояснив, що дійсно скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_8 через неуважність, він взагалі не помітив її як не зрозумів, що скоїв наїзд, хоча повинен був слідкувати за дорогою, у вчиненому кається.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_7 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні ОСОБА_7 виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків потерпілій, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Ті обставини, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, скоїв злочин не навмисно, визнав вину та повідомив про всі обставини кримінального правопорушення, відшкодував збитки потерпілим у значному розмірі та фактично примирився з ними, після скоєння злочину за спливом тривалого часу не притягувався до кримінальної відповідальності, свідчать про щире каяття ОСОБА_7 та можливість його виправлення без відбування покарання.

Враховуючи тяжкість та характер вчиненого злочину, інші зазначені вище обставини справи, позицію потерпілих, які просили суворо не карати обвинуваченого, не позбавляти його волі та права керування транспортними засобами, факт відшкодування шкоди у значному розмірі, суд вважає необхідним у зв`язку з наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, враховуючи факт введення воєнного стану та необхідність возити дитину до лікарні чи в укриття, призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних розмірах без позбавлення права керування транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, на підставі пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, так як це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення.

Крім того потерпіла ОСОБА_5 звернулася із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Євроінс України» про стягнення коштів в сумі 320000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної життю, а також стягнення коштів в сумі 80400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивувала тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у зазначеного відповідача, внаслідок порушень правил дорожнього руху ОСОБА_7 відбулася ДТП, в результаті якої загинула матір позивачки. Тому, керуючись ст.ст. 1187, 1201 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 22, 23 та 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила повністю задовольнити позов.

Згідно наданого письмового відгуку Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Євроінс України» позов не визнало посилаючись на те, що відсутня вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, потерпіла не зверталася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, позивачкою не доведено факт завдання шкоди в сумі 320000 грн. внаслідок смерті потерпілої а сам ліміт можливого відшкодування не є підставою для його виплати, щодо моральної шкоди позивачкою не доведено, що вона є єдиною особою, яка має право на відшкодування моральної шкоди в той час як моральна шкода повинна виплачуватись рівними частинами усім особам, які мають право на таке відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у зазначеного відповідача, відповідно до страхового полісу ліміт страхового відшкодування за шкоду життю до 320 тис. грн.

Правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані 1166, 1167 та 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок порушень правил дорожнього руху ОСОБА_7 відбулася ДТП, в результаті якої загинула матір позивачки, в результаті чого позивачці була завдана моральна шкода.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 цього Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з 27.2 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;

4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Позивачкою не доведено факт завдання їй шкоди на підставах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, а тому в цій частині позову слід відмовити.

В той же час згідно з вимогами п. 27.3 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

До суду з позовом про стягнення моральної шкоди звернулася лише ОСОБА_5 , відповідачем також не надано відомостей про те, що будь-які інші особи, крім ОСОБА_5 , зверталися до страхової компанії із відповідними вимогами. Тому загальний розмір моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_5 (12х6700=80400).

Зважаючи на викладене позов підлягає задоволенню.

Питання про речові докази необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 75 КК України від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 звільнити з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Євроінс України» () на користь ОСОБА_5 80400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Скасувати арешт майна, а саме автомобіля Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.07.2023.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме автомобіль Volkswagen Tiguan - залишити у розпорядженні власника ОСОБА_9 .

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1