У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/849/25

26 серпня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР 11 травня 2025 року за №0000061, які надійшли з Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :

01 липня 2025 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акту по кримінальному провадженню відомості про яке були внесені до ЄРДР 11 травня 2025 року за №0000061, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою суду від 07 липня 2025 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 05 вересня 2025 року, включно. Визначено розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Ухвалою суду від 07 липня 2025 року призначено судовий розгляд цього кримінального провадження по суті.

Прокурор 21 серпня 2025 року надав письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб із раніше визначеним альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказує, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені у пунктах 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість переховуватися від органів досудового розслідування (сторони обвинувачення) та суду, впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважає, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або обрати запобіжний захід у виді застави у розмірі що не перевищує 30-40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб .

Захисник адвокат ОСОБА_5 підтримав доводи свого підзахисного, заперечував проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що належні поведінку підзахисного здатен забезпечити запобіжний захід у виді домашнього арешту або у виді застави у розмірі що не перевищує 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вважає, що сторона обвинувачення не надала доказів, що цей запобіжний захід не здатен забезпечити належної поведінки його підзахисного. Вказує, що стороною обвинувачення не доведено на цей час існування ризиків передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки останній має намір укласти контракт із ЗСУ та відповідно не зможе скоювати кримінальні правопорушення чи ухилятись від суду. Щодо можливості впливати на свідків та потерпілих то це є лише припущенням сторони обвинувачення, яке об`єктивно нічим не підтверджується.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , категорично заперечували проти обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи зменшення розміру застави, зазначивши що на їх думку лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями глави 18, зокрема ч.1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вироком Тисменицького районного суду від 21.03.2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, останньому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі із додатковим покаранням у виді конфіскації майна.

13.01.2025 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_4 звільнено умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом в умовах воєнного стану.

22.01.2025 року ОСОБА_4 з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України на термін до закінчення особливого періоду.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №27-РС від 22.01.2025 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини і призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб на всій території України.

В подальшому, строк дії введеного на території України воєнного стану неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та триває на даний час.

Про введення в дію воєнного стану ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Проте, ОСОБА_4 , у порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, маючи непогашену судимість за вчинення ряду злочинів, вчинив нові умисні кримінальні правопорушення (злочини) за наступних обставин.

Так, 11.05.2025 року, близько 00 год 00 хв., солдат ОСОБА_4 перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 та знаходився за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час, проходячи повз господарство по АДРЕСА_2 , яке перебуває у власності ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що останній відсутній за місцем проживання, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення майна останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпілий за місцем проживання був відсутній, а за його діями ніхто спостерігає, маючи непогашену та незняту судимість за корисливі злочини, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом віджиму металевої скоби навісного замка вхідних дверей, незаконно проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , звідки із однієї кімнати таємно викрав грошові кошти у загальній сумі 44000 грн., а з іншої кімнати - револьвер під патрон Флобера "Сафарі 431", калібру 4 мм., вартістю 6050 грн.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 з викраденими грошовими коштами та револьвером місце вчинення кримінального правопорушення покинув та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 50050 грн.

Окрім цього, у період часу із 15 год. 00 хв. 10.05.2025 року по 13 год. 30 хв. 13.05.2025 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Гринівка Старобогородчанської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, проходячи повз господарство по АДРЕСА_3 , яке перебуває у власності ОСОБА_7 , та в якому фактично проживає ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що останні за місцем проживання відсутні, вирішив незаконно проникнути до приміщення житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, з метою виявлення в ньому цінних речей.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч волі власника, порушуючи при цьому конституційне право кожного громадянина України на недоторканність житла та іншого володіння, що передбачене ст. 30 Конституції України, ОСОБА_4 , шляхом відчинення хвіртки незаконно проник на територію господарства, де в подальшому, шляхом пошкодження дверної рами пластикових дверей, незаконно проник в середину приміщення житлового будинку ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи всередині приміщення вищевказаного житлового будинку, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, без відома та дозволу власника будинку, провів в ньому незаконний обшук з метою виявлення в середині цінних речей та подальшого незаконного заволодіння чужим майном.

Продовжуючи свої протиправні дії, у період із 12.05.2025 по 13.05.2025 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), незаконно перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження дверної рами пластикових дверей, незаконно проник на територію заднього двору вказаного господарства, де під спеціально обладнаним навісом, розміщеним між господарськими будівлями, виявив транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ» моделі «111930 СПГ» 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , вартістю 60680,00 грн., законним володільцем якого є ОСОБА_7 , та вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом.

З цією метою ОСОБА_4 підійшов до вказаного транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «111930 СПГ» р.н. НОМЕР_2 , після чого за допомогою невстановленого предмету відчинив двері вказаного автомобіля та, перебуваючи усередині, спробував запустив його двигун, однак, двигун не завівся, оскільки розрядилась акумуляторна батарея.

Не полишаючи свого злочинного наміру, ОСОБА_4 тимчасово залишив територію господарства АДРЕСА_1 .

Надалі, вночі з 12.05.2025 на 13.05.2025 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), проходячи по вул. Яцківа у с. Гринівка Старобогородчанської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 на подвір`ї господарства №237 побачив легковий автомобіль марки «Chevrolet» моделі «Lacetti NF35», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2007 року випуску, чорного кольору, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_5 , вартістю 144804,00 грн., законним володільцем якого є ОСОБА_10 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, без дозволу власника чи користувача транспортного засобу, не маючи будь-яких (уявних або законних) підстав та прав на користування автомобілем, шляхом пошкодження скла заднього бокового вікна автомобіля зліва, проник у салон вищезгаданого транспортного засобу з метою незаконного заволодіння ним.

Перебуваючи у салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_4 пошкодив облицювання рульової колонки, протикрадіжне блокування та вимикач стартера автомобіля, а також вирвавши серцевину замка запалювання, та намагався привести в дію двигун автомобіля, однак цього зробити не зумів з причин, що не залежали від його волі, хоча вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Надалі, незаконно перебуваючи у салоні автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Lacetti NF35», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2007 року випуску, чорного кольору, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_5 , законним володільцем якого є ОСОБА_10 , що зберігався на подвір`ї господарства АДРЕСА_1 , відчинив кришку капота автомобіля, звідки вийняв акумуляторну батарею «NORAUTO», 70 Ah, 640 A (EN).

Після цього, із вище описаною акумуляторною батареєю, ОСОБА_4 покинув територію господарства АДРЕСА_1 та повернувся до господарства АДРЕСА_1 , де підійшовши до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «111930 СПГ» 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, який зберігався під спеціально обладнаним навісом внутрішньої частини двору домогосподарства, та встановив вказану батарею до передньої частини вказаного автомобіля.

У подальшому, 13.05.2025 року, близько 13 год 30 год, незаконно перебуваючи на території господарства АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно та повторно, без дозволу власника, не маючи ані уявного ані передбачуваного права та підстав на користування автомобілем, ОСОБА_4 відчинив кришку капота автомобіля «ВАЗ» моделі «111930 СПГ» 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , вартістю 60680,00 грн., законним володільцем якого є ОСОБА_7 , встановив на автомобіль раніше викрадену акумуляторну батарею «NORAUTO», 70 Ah, 640 A (EN), після чого відчинивши двері вказаного автомобіля та, перебуваючи усередині, запустив його двигун і на вказаному транспортному засобі розпочав рух у напрямку м. Івано-Франківська, спричинивши ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 60680 гривень.

13 травня 2025 року, об 16 год 30 хв., у с. Стебник Лисецької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, поблизу будинку №64, працівниками поліції ОСОБА_4 було зупинено під час керування автомобілем марки «ВАЗ» моделі «111930 СПГ» 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_3 .

Також, солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 (з наступними змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077, Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 (з наступними змінами і доповненнями), діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законодавством дозволу, в період з 22.01.2025 по 13.05.2025, (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), шляхом привласнення знайдених бойових припасів, незаконно придбав за невстановлених слідством обставин 30 військових боєприпасів до вогнепальної нарізної зброї, 5,45 мм які є військовими патронами центрального бою зі ППЗ (7Н10) кулями, промислового виробництва, помістив їх в праву кишеню своїх штанів, у подальшому носив та зберігав їх при собі до 21 год. 45 хв. 13.05.2025 (часу вилучення їх працівниками поліції).

Окрім цього, солдат ОСОБА_4 у травні 2025 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення ст. ст. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», без передбачених даним законом дозволів, цілей та порядку, придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який згідно списку 2 таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, після чого незаконно перевозив та зберігав її при собі, а саме у правій кишені штанів, в які був одягнений.

Так, 13.05.2025 року, під час проведення затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, працівниками поліції здійснено особистий обшук ОСОБА_4 , в ході якого вилучено зіп-пакет із речовиною, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною кількістю 3,9374 грама, що відповідно до списку 2 Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, який затверджений Постановою КМУ №770 від 06.05.2000, є великим розміром, та яку ОСОБА_11 незаконно придбав, перевозив та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

13 травня 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14 травня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

15 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Богородчанського районного суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів. Термін дії запобіжного заходу по 13 липня 2025 року включно.

Ухвалою суду від 07 липня 2025 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 05 вересня 2025 року, включно.

Завершити розгляд вказаного кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою суд вважає не можливим.

Стороною обвинувачення заявлені ризики, передбачені у п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставами вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування (сторони обвинувачення) та/або суду є те, що він, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення ряду умисних злочинів у виді позбавлення волі та уникнення від кримінальної відповідальності, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу може виїхати за межі Івано-Франківської області.

Підставами вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, є те, що йому відоме їх місце проживання.

Підставами вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, є те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, зокрема,востаннє 21 березня 2024 року вироком Тисменицького районного суду був засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 309, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 7 років позбавлення волі із додатковим покаранням у виді конфіскації майна,та 13.01.2025 звільнений ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом в умовах воєнного стану, але на шлях виправлення так і не став. Окрім того, 28.05.2025 обвинувальний акт за ч. 2 ст. 289 КК України скеровано до Солом`янського районного суду м. Київ, а 17.06.2025 обвинувальний акт за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 289 КК України скеровано до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області (обвинувальні акти перебувають на розгляді в судах).

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним, оскільки не забезпечать його належну поведінку.

Враховуючи зміст ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, суд при розгляді клопотання про продовження(обрання) строку тримання під вартою повинен належним чином дослідити обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, оцінити в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження дії запобіжного заходу та застосувати такий запобіжний захід, який буде відповідним тим ризикам, які суд вважатиме доведеними на момент розгляду клопотання.

Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, продовжують існувати, та які дають підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України,

Серед злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , є злочини (ч. 2 ст. 289 КК України), які відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Так, у відповідності до Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іліє в проти Болгарії" передбачено, що "суворість, передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Крім того, в поданому клопотанні та в судовому засіданні стороною обвинувачення обґрунтовано неможливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Суд вважає, що на даний час застосування інших, менш суворих запобіжних заходів таких як домашній арешт, не забезпечить запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, тому підстав для обрання іншого запобіжного заходу, як альтернативі запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не встановлено.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі провадження, не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

За таких обставин, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи його вік, стан здоров`я, відсутність сім`ї та офіційної роботи, відсутність у нього усталених здорових соціальних зв`язків, наявність непогашеної судимості, обвинувачення у вчиненні злочинів, які ОСОБА_4 вчинив будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання у виді невідбутою частини покарання у виді позбавлення волі 2 роки 4 місці 18 днів, які свідчать про те, що зі сторони обвинуваченого можуть мати місце такі дії, як спроби переховування від органів досудового розслідування, та суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинення кримінальних правопорушень, що відповідно до п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України є наявними ризиками.

Отже, вирішуючи питання доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд не знаходить підстав, які б слугували для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо продовження тримання під вартою. Відтак, оцінивши мету застосування запобіжного заходу, зокрема забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового провадження строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність у даному випадку виключних обставин, передбачених ч. 4 ст.183 КПК України, які дають підстави не визначати розмір застави, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, визначає розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, майновий і сімейний стан ОСОБА_4 та вказані вище ризики.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що відсутні на цей час підстави для зменшення обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави, яку слід встановити у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначенні саме такого розміру застави суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Мангурас проти Іспанії" від 20 листопада 2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) днів до 25 жовтня 2025 року, включно.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок з наступними реквізитами: (банк отримувача: ДКС України, м. Київ, код отримувача: 26289647, код банку отримувача: 820172, номер рахунку (IBAN): UA0002265, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача 820172, призначення платежу: застава, кримінальне провадження №0000061 від 11 травня 2025 року, обвинувачений (прізвище, ініціали), платник (прізвище, ініціали).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк два місяці - до 25жовтня 2025 року включно, зокрема:

- прибувати до за викликом до прокурора та суду;

- не відлучатися з населеного пункту, у якому він проживає, без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- не відвідувати місця де продаються на розлив алкогольні напої;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд/ в`їзд з України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: