Справа № 461/3275/25
Провадження № 1-кс/461/2544/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника - представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання,-

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова зі скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС ВРЗСТУ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 17.04.2025 року про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого про надання дозволу судовим експертам Львівського НДЕКЦ на огляд транспортних засобів в межах проведення судової експертизи.

В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000768 від 28.07.2024 року за ч. 2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.07.2024 року на 5 км. автодороги сполученням «Східниця - Пісочна», неподалік м. Берислав Дрогобицького району Львівської області. 08.04.2025 року на адресу слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 було направлено клопотання представника потерпілого в порядку ст. 220 КПК України про надання дозволу судовим експертам на огляд транспортних засобів в межах проведення судової експертизи. 18.04.2025 року, на електрону адресу адвоката надійшла постанова слідчого від 17.04.2025 року про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілої. Постанова слідчого вмотивована тим, що начебто потерпілий та його представник не має права під час досудового розслідування призначати судові транспортно-трасологічні експертизи. Скаржник вважає що дана постанова слідчого СУ ГУ НП у Львівській області є незаконною, винесеною в порушення вимог КПК України, грубо порушує право потерпілої ОСОБА_3 в частині реалізації своїх законних прав і повноважень в частині. прийняття рішень передбачених КПК України, зокрема в частині призначення судових експертиз і здобуття доказів. Зазначає, що реалізуючи свої права та повноваження згідно вимог ст.ст. 56, 242, 243 КПК України за матеріалами кримінального провадження №000768 від 28.07.2024 року до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, 17.02.2025 року стороною обвинувачення в особі представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 була призначена судова транспортно-трасологічна експертиза. Стороні обвинувачення - потерпілій ОСОБА_3 в особі її представника адвоката ОСОБА_4 від Львівського НДЕКЦ МВС України надійшло клопотання про надання для огляду об`єктів дослідження, а саме автомобіля Рено Кліо, р.н. НОМЕР_1 та велосипеду Orbea Orca. В зв`язку з тим, що вказані транспортні засоби перебувають на майданчику утримання транспортних засобів ГУ НП у Львівській області виникла необхідність у забезпеченні дозволу слідчого на вхід та огляд експертами в межах судової експертизи сторони обвинувачення вказаних транспортних засобів. На підставі вище викладеного, керуючись статтями 55, 56, 58,220,221,242, 243 КПК України та Інструкції про призначення та проведення судових експертизи та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року слідчому було подане відповідне клопотання для забезпечення реалізації права потерпілої на проведення судової експертизи. З урахуванням наведеного просить скасувати постанову старшого слідчого в ОВС ВРЗСТУ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 17.04.2025 року про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого про надання дозволу судовим експертам Львівського НДЕКЦ на огляд транспортних засобів в межах проведення судової експертизи та зобов`язати старшого слідчого в ОВС ВРЗСТУ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України вчинити дію, а саме розглянути клопотання представника потерпілого та прийняти процесуальне рішення відповідно до вимог КПК України про надання дозволу судовим експертам на огляд транспортних засобів в межах призначеної судової експертизи.

Скаржник - представника потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримав з наведених у ній підстав.

Старший слідчий в ОВС ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 у судовому засіданні скаргу заперечив. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що запитання, які поставлені представником потерпілої у заяві про призначення транспортно-трасологічної експертизи, досліджені при проведенні у кримінальному провадженні судових експертиз, а тому потреби у призначенні транспортно-трасологічної експертизи немає. Крім цього, стверджує, що призначення представником потерпілої ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_7 в межах кримінального провадження транспортно-трасологічної експертизи не відповідає вимогам КПК України, а тому орган досудового розслідування не може надати дозвіл експертам, яким призначена дана експертиза на огляд транспортних засобів.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи учасників справи, приходжу до наступного висновку.

В процесі провадження за скаргою встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000768 від 28.07.2024 року за ч. 2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.07.2024 року на 5 км. автодороги сполученням «Східниця - Пісочна», неподалік м. Берислав Дрогобицького району Львівської області.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27.07.2024 приблизно о 13:20 год. на 5 км + 950 м автодороги сполучення "Східниця-Пісочна" поблизу м. Борислав Дрогобицького району Львівської області відбулась ДТП (зіткнення ТЗ) за участю автомобіля "Renault Clio", р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 та велосипеда під керуванням ОСОБА_9 . В результаті ДТП велосипедист ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

В межах даного кримінального провадження 17.02.2025 року представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до Львівського НДЕКЦ МВС України із заявою про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи.

05 березня 2025 року Львівським НДЕКЦ МВС України скерувало адвокату ОСОБА_4 клопотання експерта від 04.03.2024 № СЕ-19/114-25/4116-ІТ про надання для огляду об`єктів дослідження, а саме автомобіля Renault Clio, р.н. НОМЕР_1 та велосипеду марки Orbea Orca.

08.04.2025 року на адресу слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 було направлено клопотання представника потерпілого в порядку ст. 220 КПК України про надання дозволу судовим експертам на огляд транспортних засобів в межах проведення судової експертизи.

Постановою старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 від 17 квітня 2025 року у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 щодо надання дозволу судовим експертам на огляд транспортних засобів в межах призначеної ним транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000768 від 28.07.2024 відмовлено.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура - ст. 2 КПК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пунктом 1 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до п.1 ст.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 2 статті 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Загальні вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій визначені положеннями ст. 223 КПК України. Відповідно до частин 1 та 2 вказаної статті слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що слідчий, під час досудового розслідування зобов`язаний провести не всі слідчі (розшукові) дії, які передбачені КПК України, а лише комплекс тих слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, які зможуть забезпечити встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно вимог статті 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно положень статті 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити посилання на норми КПК України, мотиви прийняття постанови.

Обгрунтовуючи оскаржувану постанову слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні проведена експертами Львівського НДЕКЦ МВС України судова інженерно-транспортна експертиза із транспортно-трасологічного дослідження місця ДТП, з висновку № СЕ-19/114-24/19056-ІТ від 20.09.2024 вбачається, що зіткнення автомобіля марки Renault Clio (номерний знак НОМЕР_1 ) та велосипеда марки ORBEA ORCA відбулось на ділянці, що дещо передує початку утворення осипу скла. Встановити смугу руху, на якій відбулось зіткнення, не виявляється можливим, так як велосипед та деталі транспортних засобі були переміщені до початку огляду. В даній дорожній ситуації мало місце зустрічне перехресне зіткнення транспортних засобів, і поздовжні осі велосипеда та автомобіля Renault Clio (номерний знак НОМЕР_1 ) в початковий момент зіткнення знаходились під кутом 150? + 5?. Визначити кутове розташування поздовжніх осей транспортних засобів відносно елементів дороги не виявляється можливим. Встановити експертним шляхом належність сліду колеса (коліс) у вигляді двох смужок чорного кольору велосипеду марки ORBEA ORCA чи іншим транспортним засобам не виявляється можливим по причині відсутності достатнього комплексу слідових ознак.

Крім цього, в ході досудового розслідування експертами Одеського НДІСЕ МЮ України проведено комплексну судову інженерно-транспортну експертизу із транспортно-трасологічного дослідження місця ДТП та інженерно-транспортну експертизу із дослідження обставин та механізму у ДТП, з висновку № 24-6025 від 11.03.2025 вбачається, що встановити місце наїзду автомобіля Renault Clio (номерний знак НОМЕР_1 ) на велосипед ORBEA ORCA, у вигляді геометричної точки, а відповідно і розташування транспортних засобів відповідно меж проїзної частини дороги в момент первинного контактування не є можливим по причині відсутності достатньої слідової інформації, однак можна стверджувати, що місце наїзду автомобіля Renault Clio (номерний знак НОМЕР_1 ) на велосипед ORBEA ORCA мало місце в районі перед розташуванням осипу скла, в смузі та за напрямком руху транспортних засобів, які рухаються у бік смт. Східниця, тобто в смузі та за напрямком руху автомобіля Renault Clio. Первинний контакт мав місце лівою передньою частиною автомобіля Renault Clio (номерний знак НОМЕР_1 ) з лівою бічною частиною велосипеда ORBEA ORCA, при цьому в момент первинного контакту кут між повздовжніми осями автомобіля та рами велосипеда був 150? + 5? (відлічується від повздовжньої осі автомобіля Renault Clio (номерний знак НОМЕР_1 ) до повздовжньої осі велосипеда ORBEA ORCA проти годинникової стрілки). Приблизне взаємне положення зазначених транспортних засобів у момент їх первинного контактування неведене в на масштабній схемі № 1 прикладеної до висновку.

Встановити експертним шляхом належність сліду колеса (коліс) велосипеду ORBEA ORCA не є можливим по причині вказаній в дослідницькій частині.

Встановити експертним шляхом належність сліду колеса (коліс) іншим транспортним засобам не є можливим по причині вказаній в дослідницькій частині.

Спростувати експертним шляхом покази свідка ОСОБА_10 , надані в ході проведення слідчого експерименту від 01.08.2024 про механізм розвитку даної події не є можливим.

Спростувати експертним шляхом покази водія автомобіля Renault Clio (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 , надані в ході проведення слідчого експерименту від 12.09.2024 про механізм розвитку даної події не є можливим.

Водію автомобіля Renault Clio (номерний знак НОМЕР_1 ) необхідно було з моменту виникнення небезпеки для руху негайно прийняти заходи до зниження швидкості руху, аж до зупинки, що передбачено вимогами п. 12.3 ПДР України.

Велосипедисту необхідно було перед зміною напрямку вуху переконатися в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не пересікати лінію дорожньої розмітки 1.1, що передбачено вимогами п. 10.1 та дорожньої розмітки 1.1, у відповідності до розділу 34, ПДР України.

В діях водія автомобіля Renault Clio (номерний знак НОМЕР_1 ) невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР не вбачається.

В діях велосипедиста вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та дорожньої розмітки 1.1, у відповідності до Розділу 34, ПДР України.

В діях водія автомобіля Renault Clio (номерний знак НОМЕР_1 ), які створювали умови для настання даної події і перебували з ними у причинному зв`язку, не вбачається.

В діях велосипедиста вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та дорожньої розмітки 1.1, у відповідності до розділу 34 ПДР, які створювали умови для настання даної події і перебували з ними у причинному зв`язку.

07.04.2025 потерпіла ОСОБА_3 ознайомилась, в порядку ст. 221 КПК України, з матеріалами кримінального провадження, в тому числі з зазначеними висновками судових експертиз.

У вказаних висновках експертів надано мотивовані відповіді на запитання і висновки не суперечать один одному. Запитання, які поставлені представником потерпілої у заяві про призначення транспортно-трасологічної експертизи, досліджені при проведенні зазначених судових експертиз, а тому потреби у призначенні транспортно-трасологічної експертизи немає.

Окрім цього, при винесені оскаржуваної постанови, слідчий виходив з того, що потерпілий та його представник не мають права під час досудового розслідування призначати судові транспортно-трасологічні експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 КПК України, представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України, сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Водночас, КПК України встановлює два випадки коли потерпілий набуває статусу сторони: у разі відмови прокурора від підтримання публічного обвинувачення (ст. 340 КПК) та у разі якщо в обвинувальному акті зі зміненим прокурором в суді обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення (ч. 3 ст. 338 КПК).

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у своїх постановах від 6 листопада 2019 року (справа № 753/16298/19, провадження № 51-5417ск19) та від 14 травня 2020 року (справа № 461/4358/17, провадження № 51-4665км19).

До такого висновку також можна дійти аналізуючи структуру КПК України, де процесуальний статус сторони обвинувачення визначається у параграфі 2 глави 3 КПК України, сторони захисту - у параграфі 3 глави 3 КПК України, а процесуальний статус потерпілого і його представника визначається в окремому (4) параграфі глави 3 КПК України.

Таким чином, призначення представником потерпілої ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_7 в межах кримінального провадження транспортно-трасологічної експертизи не відповідає вимогам КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши оскаржувану постанову, дійшов до висновку, що вона відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, у вказаній постанові зазначені мотиви прийняття із посиланнями на здобуті в ході досудового розслідування докази та розглянута по суті поданого клопотання.

Разом з тим, слідчий суддя, звертає увагу скаржника на те, що згідно ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що ухвалена старшим слідчим в ОВС ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області майором поліції ОСОБА_5 оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає і тому у задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.04.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_11