У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10757/23

№ 1-кп/183/955/25

13 травня 2025 року колегія суддів Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому внесені 28.06.2023 року до ЄРДР за № 0000875 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И ЛА :

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 посилаючись на те, що 28 червня 2023 року, приблизно о 18.30 годині ОСОБА_5 разом із своїми знайомими - неповнолітніми ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 йшли неподалік від продуктового магазину «НАШ МАРКЕТ», розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В цей час біля вказаного магазину їхав на мопеді ОСОБА_7 , який зупинився навпроти ОСОБА_5 та неповнолітніх ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які йшли по всій ширині дороги та заважали руху його транспорту, та з цього приводу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. Під час конфлікту до вказаних осіб підійшли ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які до цього стояли біля магазину «НАШ МАРКЕТ», та словесно почали заспокоювати ОСОБА_5 ..

В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_16 з хуліганських мотивів.

Реалізуючи вказаний умисел, 28 червня 2023 року приблизно о 18.35

годині, ОСОБА_5 , знаходячись у громадському місці, а саме на відкритій ділянці місцевості, за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності неповнолітніх дітей

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , використовуючи малозначний та нікчемний привід, з хуліганських мотивів, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, виражаючи явну неповагу до суспільства, що виразилося в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, виявляючи особливу зухвалість, дістав із кишені шортів ніж, який носив при собі, та завдав не менше чотирьох ударів ОСОБА_16 в область розташування життєво важливих органів, а саме в область живота, грудної клітини, шиї, спричинивши йому тяжкі, небезпечні для життя, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, з пошкодженням серця, навколосерцевої сорочки, середостіння, м`язів грудної клітини зліва, м`язів п`ятого міжребер`я зліва, які ускладнилися розвитком фібринозного перикардиту та бронхопневмонією нижньої долі лівої легені, що призвело до легенево-серцевої недостатності та інтоксикації, які привели до настання смерті ОСОБА_16 тяжкі, небезпечні для життя, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з пораненням тонкого кишечника, брижі тонкого кишечника, що призвело до внутрішньочеревної кровотечі,- які могли сприяти настанню смерті останнього; а також легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів та не більше, ніж 21 день, у вигляді різаної рани на шиї та колото-різаної рани лівого ліктьового суглоба.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів.

28 червня 2023 року, приблизно о 18.37 годині ОСОБА_17 , знаходячись у громадському місці, а саме на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_1, у присутності неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , використовуючи малозначний та нікчемний привід виниклого конфлікту щодо проїзду ОСОБА_7 повз ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незважаючи на оточуючих, із мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи проявити свою грубу фізичну силу, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, протиставити себе іншим громадянам, усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася у насильстві над особою, грубо порушив громадський порядок, а саме підбіг до ОСОБА_7 , який стояв поряд з ним, та умисно наніс заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень ножем, який носив при собі, тримаючи його у своїй правій руці, два удари в ліву частину обличчя та ліву частину тулубу ОСОБА_7 , який від вказаних ударів впав на землю.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани на лівій щоці з пошкодженням слинної залози, парестезією трійчастого нерву ліворуч, та легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на передній поверхні грудної клітини зліва.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обґрунтованість підозри та обвинувачення ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 28.06.2023 року, показаннями свідка ОСОБА_14 від 28.06.2023 року, потерпілого

ОСОБА_7 від 28.06.2023 року, свідка ОСОБА_15 від 28.06.2023 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка

ОСОБА_15 , довідкою з лікарні №8253 за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_16 та іншими матеріалами кримінального провадження.

На теперішній час існують ризики, передбачені, п. 1, п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства на території Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрований на території іншої області - у м. Барвінкове Харківська область, не має стійких соціальних зв`язків, до затримання не мав законного джерела прибутку, після вчинення інкримінованого йому злочину покинув місце його вчинення та втік з метою уникнення кримінальної відповідальності. На даний час ОСОБА_17 розуміє, що у разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаного злочину його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, тому існує можливість переховування останнього від суду з метою ухилення від покарання, що перешкоджатиме судовому розгляду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 мешкає в одному населеному пункті разом із безпосереднім свідками кримінального правопорушення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , потерпілим ОСОБА_7 , а тому ОСОБА_5 з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину матиме реальну можливість впливати, зокрема, шляхом погроз та насильства, на свідків та потерпілого з метою змусити їх змінити свої показання, враховуючи насильницький характер інкримінованого злочину.

Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинних діянь, у яких обвинувачується останній, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами, оскільки вони не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування та виконати цілі запобіжного заходу.

На підставі викладеного, з урахуванням наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам можливо лише шляхом обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування, щоб запобігти переліченим ризикам. На підставі вищевикладеного прокурор просить клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 на 60 діб.

Захисник ОСОБА_10 просив відмовити в задоволені клопотання

прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілий ОСОБА_9 , кожен окремо, підтримали клопотання прокурора.

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод .

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

У справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

В рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» вказано, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Натомість у клопотанні, яке надано прокурором вказано про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на переконання сторони захисту носить виключно абстрактний характер, так як жодним доказом не наведено фактів того, що ОСОБА_5 після подій 28 червня 2023 року переховувався від органів досудового розслідування, зважаючи на можливість призначення покарання у виді позбавлення волі.

Окрім цього, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», відповідно до якої при розгляді клопотанні про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Окрім цього прокурор в клопотанні не зазначив жодних підстав чому до ОСОБА_5 не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а наприклад домашній арешт за місцем свого постійного проживання в будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням певних обов`язків, як це передбачає ч. 5 ст. 194 КПК України.

Натомість прокурором в клопотанні, яке заявлено до суду зазначається

одним абзацом про те, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам, не наводячи жодної конкретної позиції чому саме не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Тоді як необхідно зазначити з посиланням на докази вказаних обставин. Окрім цього необхідно зазначити, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в світлі Конвенції розглядається на рівні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи обмеження свободи пересування як при першому, так і при другому запобіжному заході.

Також згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно п.п. 5, 6 «Про затвердження Інструкції по порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту 13.07.2016 року № 654», п. 5 - поліцейський, який здійснює контроль за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, не має права з власної ініціативи встановлювати додаткові обмеження, що порушують його права.

У разі надходження повідомлення про виникнення загрози життю або здоров`ю підозрюваного, обвинуваченого, який знаходиться під домашнім арештом (пожежа, аварія, катастрофа природного або техногенного характеру, стихійне лихо тощо), або про його захворювання та поміщення на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я начальник органу Національної поліції негайно організовує перевірку зазначених у повідомленні обставин.

Перевірка такого повідомлення проводиться у строк, що не перевищує 12 годин з моменту його надходження. Підтверджена інформація про неможливість подальшого перебування підозрюваного, обвинуваченого в зазначеному в ухвалі житлі надсилається слідчому або до суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу

ОСОБА_5 колегія суддів враховує, що існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаних злочинів вбачається ризик того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, оскільки ОСОБА_5 зареєстрований в м. Барвінкове Харківської області, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

При цьому, колегія суддів вважає наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні прокурором не доведені.

При цьому, колегія суддів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5

підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії особливо тяжких, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого.

Також, у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Згідно до рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», відповідно до якої при розгляді клопотанні про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання прокурора повинно бути відмовлено, застосувавши обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 201, 202 КПК України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Барвінкове Барвінківського району Харківської області, громадянину України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 07 липня 2025 року включно.

Покласти на ОСОБА_5 , строком на два місяці, наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця фактичного проживання, тобто:

АДРЕСА_2 , без дозволу суду цілодобово.

Покласти контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на Самарівський РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3