ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 645/3217/25 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/697/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації до 17 липня 2025 року включно з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування ухвали та про постановлення нової, якою просить задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ «Харківський слідчий ізолятор»

Вважає, що вказана ухвала винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, останній раз 25.09.2023 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком.

Проте, незважаючи на те, що звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням відбулося за умови, що він впродовж визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, ОСОБА_6 в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, зухвало заподіявши працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, вважає, що стійка протиправність поведінки ОСОБА_6 та його схильність до скоєння кримінальних правопорушень не може бути спростована загальними висновками погіршення криміногенної обстановки у зв`язку з військовою агресією проти України, на які посилається суд першої інстанції.

Вказує, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту за вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину за вищевказаних обставин свідчить про те, що судом залишено поза увагою цинічність та зухвалість дій підозрюваного та не забезпечить покладених на нього обов`язків.

Апелянт переконаний, що тільки обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою надасть можливість запобігти вказаним ризикам та буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи її вимоги безпідставними та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор у кримінальному провадженні в судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, які перешкоджали розгляду справи за його відсутності не надавав.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Статтею 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали колегією суддів встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього певних процесуальних обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що СВ ВП Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000724 від 17.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Як встановлено досудовим розслідуванням, 17.05.2025 року, близько 13-35 години старший лейтенант поліції ОСОБА_8 разом зі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , будучи одягненими у формений одяг із знаками вирізнення та нагрудними спеціальними жетонами, виконуючи свої функціональні обов`язки, покладені на них Законом України «Про Національну поліцію» та функціональними обов`язками, здійснювали обхід території обслуговування, а саме лісосмугу поблизу вул. Волошкова в м. Харкові.

Під час несення служби вказаними працівниками поліції 17.05.2025 у лісосмузі було виявлено двох осіб, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які при собі мали предмет, зовні схожий на пристрій для вживання психотропних засобів. Після цього, вказані працівники поліції наблизились до них, відрекомендувались та показали посвідчення працівників поліції та згідно ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію України» попрохали вищезазначених осіб надати свої документи. На законну вимогу поліцейського надати документи, що встановлюють особу, останні відмовились. У подальшому, відповідно до ст. 33 ЗУ «Про Національну поліцію України» працівниками поліції було проведено усне опитування для встановлення наявності у вищезазначених осіб наркотичних чи психотропних речовин або предметів, обіг яких обмежений, на що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 почали нервувати, але повідомили, що такі предмети чи речовини у них відсутні. Після цього працівник поліції ОСОБА_8 повідомив, що з підстав ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію України» відносно вказаних осіб буде проведено поверхневу перевірку, на що ОСОБА_6 не погодився та почав віддалятися від працівників поліції, після чого проігнорував законну вимогу працівників поліції залишатись на місці, а на законні вимоги поліцейського, розвернувшись, побіг у невідомому напрямку. Працівник поліції ОСОБА_8 почав переслідувати особу, надаючи команду зупинитися, в ході якої, при наближенні останнього до ОСОБА_6 , який достовірно розумів, що ОСОБА_8 перебуває під час виконання службових обов`язків, є працівником поліції, одягненим у формений одяг із знаками вирізнення та нагрудним спеціальним жетоном, ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням ОСОБА_8 покладених на нього службових обов`язків, нехтуючи законними вимогами працівника поліції, демонструючи свою зневагу до працівників правоохоронних органів, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що у нього не має можливості зникнути, перебуваючи на відстані приблизно одного метра від ОСОБА_8 , здійснив різкий розворот в бік працівника поліції та наніс йому удар ногою в ділянку грудей. В ході виниклого конфлікту працівник поліції ОСОБА_8 неодноразово наголошував ОСОБА_6 , щоб він припинив свої протиправні дії, або до нього згідно ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію України» буде застосовано фізичну силу, але останній, проігнорувавши законні вимоги ОСОБА_8 , продовжив вчиняти кримінальне правопорушення, та правою рукою схопив за вказівний палець лівої руки працівника поліції ОСОБА_8 , та почав застосовувати фізичну силу, виламуючи вказівний палець поліцейському. Таким чином, у результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 старшому лейтенанту поліції дільничному офіцеру поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління №2 Головного управління поліції в Харківській ОСОБА_8 відповідно до виписки № 1522 від 17.05.2025 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, обласної клінічної травматологічної лікарні, спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого крайового переламу голівки другої п`ястної кістки лівої кисті.

17.05.2025 о 18-20 годині затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 .

18.05.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, - умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень середньої тяжкості у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Звертаючись 19.05.2025 року до Немишлянського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий обґрунтовував його наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважав, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_6 , покладених на нього процесуальних обов`язків, вважав, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену останньому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,а також врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення та особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, де мешкає разом із батьками, неодружений, офіційно не працює, раніше судимий, відомостей про намір перешкоджати встановленню фактичних обставин справи підозрюваним матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не було доведено того факту, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та вважав за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, відомостей про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне констатувати, що слідчим та прокурором не надано доказів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

При цьому, колегія суддів також враховує особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, зареєстроване місце проживання, де мешкає разом з батьками. В інкримінованих йому діях кається та визнає вину у повному обсязі.

Вказані факти та особистісні характеристики підозрюваного на переконання колегії суддів, дають підстави дійти висновку про те, що ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, може запобігти менш суворіший запобіжний захід а саме у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, згідно чинного КПК України не виключається.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що цілодобовий домашній арешт, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, не свідчать про необґрунтованість судового рішення. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України. Крім того, суддею врахована практика ЄСПЛ, конкретні обставини справи.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, а саме у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 травня 2025 року про застосування до підозрюваного за ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до 17 липня 2025 року, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4