ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/267/25 Справа № 705/4301/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваної ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000051 від 02.07.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки російської федерації, с. Каргала, Промислового району, Оренбурської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України, -

в с т а н о в и в:

Начальник відділення СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим керівником Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

Просив слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 діб, без можливості внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2025 року клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на строк 60 днів, з 30 квітня 2025 року і до 28 червня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_10 обчислювати з моменту затримання з 30 квітня 2025 і до 28 червня 2025 року включно.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що прокурором в судовому засіданні, зібраними доказами та іншими матеріалами кримінального провадження, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, які інкримінується ОСОБА_10 та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків.

Водночас клопотання сторони захисту про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту або визначення їй розміру застави слідчим суддею відхилено, оскільки в судовому засіданні не було доведено, що у підозрюваної є достатньо стримуючих факторів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виключити ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду; діяльність, пов`язана з незаконним оборотом наркотичних речовин, у якій підозрюється ОСОБА_10 , не є єдиним джерелом доходу останньої і відсутній ризик вчинення нею інших кримінальних правопорушень; застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу виключить ризик впливу на інших учасників кримінального провадження та ризик перешкоджання його ефективному розслідуванню.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку, що достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрювану ОСОБА_10 обов`язків буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а більш м`який запобіжний захід не може бути обраний.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2025 та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави є занадто суворим запобіжним заходом.

Вважає, що органом досудового розслідування не доведено причетність ОСОБА_10 до вчинення інкримінованих їй злочинів, оскільки з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри (визначення конкретності її дій).

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є не обґрунтованим та не доведено належним чином наявність ризиків.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що на утриманні ОСОБА_10 знаходиться неповнолітня дитина-сирота, а підозрювана являється її офіційним опікуном. Медведенко одружена, має постійне місце реєстрації, має позитивну характеристику за місцем свого проживання, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності.

Також захисник вказує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

Вважає, що наявні всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення підозрюваної ОСОБА_10 та її захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_6 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

За змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 02.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 306 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що з метою вчинення особливо тяжких злочинів (незаконного придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та незаконного збуту наркотичних засобів, а також сильнодіючого лікарського засобу дифенгідрамін (димедрол) у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше липня місяця 2024 року, точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, до ОСОБА_12 , будучи особою без визначеного роду занять, який володіє якостями лідера, організаторськими здібностями, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, маючи надійний канал поставки наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів, вирішив створити та очолити стійке ієрархічне об`єднання злочинну організацію, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів на території м. Одеса та м. Черкаси, діючи спільно із своєю співмешканкою ОСОБА_13 , за її погодженням висловив ОСОБА_10 пропозицію увійти до складу очолюваної ним та його співмешканкою злочинної організації, на що остання надала свою згоду, тим самим стала її учасником.

Так, найвищу ланку у злочинній організації, взявши на себе функцію загального керівництва злочинною організацією, ОСОБА_13 відвела собі та особисто підібрала, та залучила до участі у ньому в якості співорганізатора довірену особу зі свого найближчого оточення ОСОБА_12 , яким повинні були підпорядковуватися інші учасники злочинної організації, які безумовно, чітко і своєчасно повинні були виконувати всі вказівки, настанови та вимоги. При цьому, саме ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_12 мали визначати напрямки злочинної діяльності, ролі співучасників, ієрархічне положення кожного з них, розробляти плани вчинення злочинів і доводити до безпосередніх виконавців їх вчинення, координувати їх злочинну діяльність згідно з ієрархічною побудовою організації, приймати рішення про включення до складу злочинної організації нових членів, здійснювати контроль за їх діяльністю через підпорядкованих безпосередньо їм членів, за необхідності особисто приймати участь у вчиненні злочинів, розподіляти отримані злочинним шляхом кошти.

Другу ланку у злочинній організації ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відвели своїм найбільш довіреним особам ОСОБА_14 , якого визначили адміністратором телеграм-чату зі збуту наркотичних засобів «Надежда Васильевна», з метою ведення злочинної діяльності пов`язаної з вчиненням систематичного незаконного збуту наркотичних засобів, обіг яких обмежено на території м. Черкаси, батькам ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , які на спільних зборах із ОСОБА_13 та ОСОБА_12 обговорювали та надавали рекомендації щодо вчинення злочинів пов`язаних з незаконним збутом наркотичного засобу метадон та сильнодіючого лікарського засобу димедрол, та здійснювали постачання наркотичного засобу метадон.

Третя ланка у злочинній організації складалась із інших учасників злочинної організації, між якими було розподілено їх функції та ролі, а саме: постачальників сильнодіючого лікарського засобу димедрол, якими є ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Осіб, які здійснювали фасування, перевезення, розкладання суміші з наркотичного засобу та сильнодіючого лікарського засобу, з метою подальшого збуду, а саме: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , а також осіб, які здійснювали фасування, зберігання з метою збуту суміші з наркотичного засобу, та сильнодіючого лікарського засобу - ОСОБА_24 , ОСОБА_25 . Осіб, які здійснювали розкладання заздалегідь пофасованого для збуту наркотичного засобу метадон та сильнодіючого лікарського засобу димедрол ОСОБА_26 та інших невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб. Пособників: ОСОБА_27 , який за грошову винагороду здійснював діяльність по контролю виведення грошових коштів, отриманих від збуту наркотичних засобів, з банківських рахунків, зняття грошових коштів з банківських карток, які попередньо за грошову винагороду були отримані в користування від третіх осіб та ОСОБА_28 , який раніше працював в правоохоронних органах та будучи обізнаним про форми і методи документування злочинів, пов`язаних зі збутом наркотиків, здійснював консультування щодо конспірації її діяльності з метою уникнення притягнення до відповідальності та запобігання викриття правоохоронними органами діяльності учасників організації за встановлену щомісячну грошову винагороду.

Завданнями і метою існування злочинної організації було налагодження збуту наркотичних засобів на території м. Одеса та м. Черкаси, задля незаконного збагачення учасників групи, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_24 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

ОСОБА_10 , як учасник злочинної організації, виконувала такі функції:

- будучи довіреною особою ОСОБА_12 , приймала участь, шляхом надання порад, у підготовці до здійснення збуту заздалегідь пофасованої суміші з наркотичного засобу метадон та сильнодіючого лікарського засобу димедрол.

- спільно з ОСОБА_17 систематично постачала наркотичний засіб ОСОБА_13 для подальшого фасування та збуту іншими учасниками злочинної організації;

- здійснювала фасування наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів для подальшого їх збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- передавала заздалегідь пофасовану суміш з наркотичного засобу метадон та сильнодіючого лікарського засобу димедрол ОСОБА_14 для подальшого збуту на території м. Черкаси;

- отримувала кошти здобуті від незаконного збуту наркотичного засобу метадон.

Так, задокументована діяльність організованої групи полягала в систематичному придбанні та/або виготовленні наркотичного та сильнодіючого лікарського засобів, їх перевезенні до міста Жашків, де вказані речовини розважувались на «дози», змішувались між собою, фасувались та пакувались у так звані «майстер-клади», тобто велику кількість окремих згортків, поміщених в об`ємне фасування.

Відповідно до розробленого ОСОБА_13 плану вчинення злочинів, з яким були обізнані основні учасники, ОСОБА_10 та ОСОБА_17 здійснювали фасування в полімерні згортки наркотичний засіб метадон змішуючи його при цьому із сильнодіючим лікарським засобом дифенгідрамін (димедрол), за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , які після цього незаконно приховано зберігали у вказаному будинку та передавали заздалегідь пофасовану суміш ОСОБА_14 .

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 04.12.2024 постачання ОСОБА_13 наркотичного та сильнодіючого лікарського засобів здійснювали ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та не пізніше 04.12.2024 здійснювали ОСОБА_10 і ОСОБА_17 , які в свою чергу, здійснювали їх незаконне придбання у невстановлених осіб і в подальшому передавали його ОСОБА_13 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та 09.11.2024 ОСОБА_13 перебуваючи за місцем свого проживання домовилась з ОСОБА_19 щодо постачання сильнодіючого лікарського засобу димедрол, який в подальшому спільно з ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 змішали з наркотичним засобом метадон, розфасували його у невстановлену кількість полімерних згортків, але не менше як 3 (три) штуки так звані «закладки».

В подальшому ОСОБА_13 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, незаконно перевезла, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб заздалегідь пофасований наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, з метою подальшого збуту невідомим особам в м. Одеса.

30.04.2025 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 306 КК України.

30.04.2025 ОСОБА_10 повідомлено про підозру.

ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч. 2 ст. 255 КК України, тобто в участі у злочинній організації;

- ч. 3 ст. 307 КК України, тобто в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому організованою групою в складі злочинної організації;

- ч. 4 ст. 321 КК України, тобто в незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті сильнодіючих лікарських засобів, вчиненому організованою групою в складі злочинної організації без спеціального на те дозволу;

- ч. 2 ст. 306 КК України, тобто в використанні коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів, сильнодіючих лікарських засобів з метою продовження незаконного обігу наркотичних засобів, сильнодіючих лікарських засобів вчиненому за попередньою змовою групою осіб в складі злочинної організації.

За наслідками розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зазначив, що обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтовується зібраними доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам ст. 278 КПК України та на даному етапі сумнівів щодо його законності або порушення порядку вручення не викликає.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що існують ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрювана усвідомлює, що вона вчинила умисні особливо тяжкі злочини, а також, що є учасницею злочинної організації, за що була затримана;ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки інкримінований підозрюваній злочин вчинений у складі злочинної організації, у зв`язку з чим вона може координувати свої дії з іншими співучасниками, впливаючи на зміст, характер, обсяг їх показань та процесуальну поведінку;ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; також вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи, що її злочинна діяльність носить тривалий, систематичний та цілеспрямований характер, відтак, підозрювана може продовжити вчинення такого кримінального правопорушення й надалі у разі не перебування під вартою.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні даних кримінальних правопорушень, на характер та досить високий ступінь суспільної небезпечності самого злочину.

На наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_10 , знаходячись на свободі, будучи обізнаною у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, може безпосередньо чи опосередковано чинити тиск на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, з метою ухилення від притягнення до відповідальності, зокрема й на тих осіб, які наразі є невстановленими органом досудового розслідування.

Доводи захисника підозрюваної в апеляційній скарзі про застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, перевірилися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

Посилання захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею не взято до уваги те, що на утриманні ОСОБА_10 знаходиться малолітня дитина-сирота, а підозрювана являється її офіційним опікуном є помилковим, оскільки суд в оскаржуваній ухвалі констатував, що в судовому засіданні не було надано доказів того, що опікуном малолітньої ОСОБА_29 , 2019 року народження було призначено саме ОСОБА_10 .

Колегія суддів погоджується з висновком викладеним в оскаржуваній ухвалі, так як матеріали кримінального провадження містять лише рішення виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області від 18.11.2021 № 322 про надання статусу з 02.11.2021 дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітній ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відомості про осіб зареєстрованих у житловому приміщенніза адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас в суді апеляційної інстанції захисником підозрюваної адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання про долучення документів, які характеризують стан здоров`я ОСОБА_10 та рішення виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області від 21.12.2021 № 360 «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », яким опікуном призначено ОСОБА_10 , яка медичних протипоказань для призначення опіки немає.

Отже, доводи захисту наведені в апеляційній скарзі про те, що підозрювана має на утриманні малолітню дитину-сироту, одружена, має постійне місце реєстрації, має позитивну характеристику за місцем свого проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на переконання колегії суддів, за встановлених обставин, не є стримуючим фактором, який зможе запобігти ризикам наведеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

На переконання апеляційного суду, запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у даному кримінальному провадженні, можливо шляхом застосування до ОСОБА_10 обраного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_10 підозрюється у кримінальних правопорушеннях, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, оскільки вчинені з посяганням на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, та за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Зі змісту оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_30 може бути причетна до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

На підставі вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування. А враховуючи положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку та вмотивовано не визначив підозрюваній розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Наразі досудове розслідування триває, в процесі якого може бути надана оцінка доказам сторони захисту.

Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4