У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7939/25

№ 1-кс/183/1568/25

25 серпня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.07.2025 року за № 0000877відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.04.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2,3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі 4 роки;

- 18.06.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 353, ч.2 ст.186 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі 4 роки;

- 07.10.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі 3 роки 6 місяців. На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за вироками від 03.04.2019 року, 18.06.2019року, до відбування покарання 4 роки 6 місяців. 21.10.2020 року прибув до Синельниковської ВК Дніпропетровської області. 14.04.2023 року звільнений з Синельниківської ВК № 94 по відбуттю покарання;

- 22.01.2025 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

25 серпня 2025 року старший слідчий Слідчого відділу Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2025 року за № 0000877 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що в провадженні Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2025 року за № 0000877 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Так, 29 липня 2025 року приблизно о 21 годині 40 хвилин ОСОБА_5 проходив по АДРЕСА_3 , неподалік від буд. №24, де у дворі вищевказаного будинку побачив ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_5 виник прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке могло знаходитись на тілі потерпілої ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 29 липня 2025 року о 21 годині 40 хвилини, через незачинену хвіртку зайшов на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та підійшов до ОСОБА_7 та побачив на шиї останньої золотий ланцюг, в цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме: вищезазначеного золотого ланцюга. Надалі ОСОБА_5 усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, в умовах воєнного стану, рукою схопив золотий ланцюг на шиї ОСОБА_7 та утримуючи його в руці потягнув на себе, від чого ланцюг розірвався, таким чином ОСОБА_5 відкрито заволодів золотим ланцюгом, який належить ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_5 відкрито утримуючи викрадене майно, з місця злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, тобто викрадення майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

21 серпня 2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

- репутацію підозрюваного;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 29 липня 2025 року, а саме: території домоволодіння АДРЕСА_3 ;

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 від 31 липня 2025 року;

- даними протоколу впізнання за фотознімками особи ОСОБА_5 з потерпілою ОСОБА_7 , від 31 липня 2025 року, під час якого остання впізнала особу ОСОБА_5 як особу, яка вчинила щодо неї грабіж;

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 від 04 серпня 2025 року;

- показаннями свідка ОСОБА_8 від 31 липня 2025 року;

- протоколом впізнання за фотознімками особи ОСОБА_5 зі свідком ОСОБА_8 від 31 липня 2025 року, під час якого останній впізнав особу ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 від 31 липня 2025 року;

- протоколом впізнання за фотознімками особи ОСОБА_5 зі свідком ОСОБА_9 від 31 липня 2025 року, під час якого останній впізнав особу ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 від 01 серпня 2025 року;

- показаннями свідка ОСОБА_11 від 08 серпня 2025 року;

- висновком судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічне дослідження» від 08.08.2025;

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 від 18 серпня 2025 року;

- протоколом проведеного обшуку на підставі ухвали слідчого судді Самарівського міськрайонного суду від 21.08.2025 року;

- протоколом впізнання речей із потерпілою ОСОБА_7 від 21.08.2025 року;

- постановою про визнання та залучення речового доказу, а саме застібки із ланцюжка виявленої в ході обшуку від 21.08.2025 року.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 суспільно корисною працею не займається, офіційного джерела доходу не має, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні.

На теперішній час ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких, за яке передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, а тому тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 , у разі визнання його винним, буде спонукати останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які мешкають в одному населеному пункті з підозрюваним ОСОБА_5 та які ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду. Враховуючи викладене та розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків та змусити їх змінити свої показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2025 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України та призначене покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 роки. На теперішній час ОСОБА_5 знову обгрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого, умисного, корисливого злочину, що свідчить про те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив. Вказані обставини свідчать про те, що при обранні менш тяжкого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою існує ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Слідчий зазначає, що оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою, як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від семи до десяти років.

Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, наявність у цій справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі викладеного, слідчий вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, слідчий у клопотання, посилаючись на норми ст. ст. 36, 40, 131, 132, 176 - 178, 183, 184 КПК України, просив суд:

-застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилався на підстави звернення до суду, викладені у клопотанні, просив суд обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою або альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 свою провину не визнав, зазначив, що злочину, який йому інкримінують не вчиняв, вважає, що підозра необґрунтована, а ризики є недоведеними.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників, дослідивши надані до клопотання матеріали, приходжу до нижченаведеного.

Встановлено, що 30.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000877.

-правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 4 ст. 186 КК України;

-короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 29.07.2025 року о 22.00 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останній майновий збиток (ЖЄО № 35483 від 29.07.2025 року);

-орган досудового розслідування: Самарівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

21 серпня 2025 року в порядку ст. 276-279 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами досудового розслідування, а саме:

- Витягом з ЄРДР від 30.07.2025 року; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_12 від 15 квітня 2025 року,

- протоколом огляду місця події від 29 липня 2025 року, а саме: території домоволодіння АДРЕСА_3 ;

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 від 31 липня 2025 року;

- даними протоколу впізнання за фотознімками особи ОСОБА_5 з потерпілою ОСОБА_7 , від 31 липня 2025 року, під час якого остання впізнала особу ОСОБА_5 як особу, яка вчинила щодо неї грабіж;

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 від 04 серпня 2025 року;

- показаннями свідка ОСОБА_8 від 31 липня 2025 року;

- протоколом впізнання за фотознімками особи ОСОБА_5 зі свідком ОСОБА_8 від 31 липня 2025 року, під час якого останній впізнав особу ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 від 31 липня 2025 року;

- протоколом впізнання за фотознімками особи ОСОБА_5 зі свідком ОСОБА_9 від 31 липня 2025 року, під час якого останній впізнав особу ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 від 01 серпня 2025 року;

- показаннями свідка ОСОБА_11 від 08 серпня 2025 року;

- висновком судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічне дослідження» від 08.08.2025;

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 від 18 серпня 2025 року;

- протоколом проведеного обшуку на підставі ухвали слідчого судді Самарівського міськрайонного суду від 21.08.2025 року;

- протоколом впізнання речей із потерпілою ОСОБА_7 від 21.08.2025 року;

- постановою про визнання та залучення речового доказу, а саме застібки із ланцюжка виявленої в ході обшуку від 21.08.2025 року, а також іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

У відповідності до ст. 131 КПК України, з аходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 9 частини 2 статті 131 КПК України визначено, що заходами забезпечення кримінального провадження є: запобіжні заходи.

На підставі ст. 176 КПК України,

1. Запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

2. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

3. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

4. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до ч. 8 ст. 176 КПК України, Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Згідно вимог ст. 177 КПК України,

1. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що

1. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

На підставі ст. 183 КПК України,

1. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

2. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.

3. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

4. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини;

Приходжу до висновку, що слідчим та прокурором надано вагомість наявних доказів, які свідчать про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами, долученими до клопотання.

Слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 суспільно корисною працею не займається, офіційного джерела доходу не має, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у останнього відсутні. На теперішній час ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких, за яке передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, а тому тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 , у разі визнання його винним, буде спонукати останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які мешкають в одному населеному пункті з підозрюваним ОСОБА_5 та які ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду. Враховуючи викладене та розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків та змусити їх змінити свої показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2025 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України та призначене покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 роки. На теперішній час ОСОБА_5 знову обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого, умисного, корисливого злочину, що свідчить про те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив.

Вказані обставини свідчать про те, що при обранні менш тяжкого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою існує ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд враховує:

-вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення - підтверджується матеріалами, долученими до клопотання;

-тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні,

-вік та стан здоров`я підозрюваного - має хронічне захворювання на гепатит, ВІЧ;

-міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини - не одружений;

-наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання - не працює;

-репутацію підозрюваного - за місцем фактичного проживання характеризується негативно;

-майновий стан підозрюваного - відсутня інформація про джерело доходу;

-наявність судимостей у підозрюваного - раніше неодноразово судимий;

-дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше - запобіжні заходи відносно підозрюваного раніше не застосовувалися;

-наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення - відсутні;

-розмір майнової шкоди - майнова шкода не визначена;

-ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений - можливий.

Приходжу до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів підозрюваного та його захисника про необґрунтованість підозри, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ч. 4 ст. 182 КПУ Країни, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи наведе, та з огляду на особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, слідчий суддя вважає за можливе при таких обставинах застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є лише забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому слідчий суддя враховує практику Європейський суд з прав людини, який в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 року у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». При цьому сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями - серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та інкримінованим йому діянням, а також негативними наслідками, які воно спричинило у вигляді порушення правил безпеки дорожнього руху у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Тому, користуючись своїм правом, передбаченим ч. 5 ст. 182 КПК України, визначаючи підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави, з урахуванням виключних обставин - тяжкості інкримінованого злочину, негативні наслідки від злочину, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки, та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в граничному розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн. ((двісті сорок дві тисячі двісті сорок грн. 00 коп.).

У разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно до ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно до ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

У зв`язку з вищенаведеним, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст..ст. 177, 178, 183-183, 184, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.07.2025 року за № 0000877відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюстроком до 21 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок грн. 00 коп.), яку необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити підозрюваного з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- без поважних причин не відлучатись з місця постійного проживання/перебування та повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця перебування;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду.

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілою у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала діє по 21 жовтня 2025 року включно.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 16.00 год. 26 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1