Справа № 333/8779/24
Провадження № 1-кп/333/436/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000444 від 04.10.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любомирка, Котовського району, Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, який не має дітей на утриманні, особою з обмеженими можливостями не являється, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старший солдат, який перебуває на посаді навідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за ч.2 ст. 307 КК України,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючі намір на використання завідомо підробленого документу водійського посвідчення, достовірно знаючи, що наявне при ньому водійське посвідчення серії НОМЕР_2 від 22.08.2024 року є підробленим, будучи зупиненим працівниками поліції за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, буд. 14А, з метою посвідчення свого права на керування транспортним засобом марки Нісан Х-треіл, державний номерний знак НОМЕР_3 , всупереч Положенню про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340, пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 22.08.2024 року Територіальним сервісним центром № 1242, яке не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України, тобто таким чином, використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (кримінально проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, ОСОБА_4 був позбавлений права керування транспортними засобами за керування у стані алкогольного сп`яніння. Він є військовослужбовцем, командир військової частини дав йому завдання, в якому потрібно було керувати автомобілем, тому він звернувся у «Вайбер» за допомогою в отриманні водійського посвідчення. Він не знав, що ці його діяння є протиправними. Вину у скоєному визнає, щиросердно розкаюється.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та інші учасники справи не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального проступку знайшла своє підтвердження, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує по ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які помякшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального проступку, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра).

Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначити йому покарання в межах санкції статті 358 ч. 4 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

У порядку ст.122, ч.2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 22.08.2024 року Територіальним сервісним центром № 1242, яке долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000444 від 04.10.2024 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1