Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/253/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 398/2698/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2025 року, в кримінальному провадженні, внесеного 25.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Світловодськ, Кіровоградської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що за клопотанням старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором окружної прокуратури ОСОБА_10 , ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2025 року підозрюваній ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 11 липня 2025 року.

Рішення слідчого судді мотивовано наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосування ОСОБА_8 інших менш суворих запобіжних заходів, які б забезпечували виконання нею процесуальних обов`язків та були достатніми для запобігання вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що його підзахисна перебуваючи на волі буде переховуватись від слідства та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

При таких обставинах, захисник вважає, що висновки слідчого судді є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

В своїй апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, вказуючи на те, що на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було достатніх доказів її вини, а тому в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази, які свідчили б про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_7 та підозрювану ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційну скаргу та просили суд застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 саме домашній арешт, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають за таких підстав.

З представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час розслідування кримінального провадження внесеного 25 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142, слідством встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

13 травня 2025 року о 13.21 год. ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України затримано, а 14 травня 2025 року о 13.10 год. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Згідно п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Положеннями ст.183 КПК України регламентовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а тому з урахуванням серйозності висунутої проти неї підозри, що свідчить про її суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності її винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження, вплинути на свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, що дає колегії суддів достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Вищезазначені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме цілодобовий домашній арешт не стануть для підозрюваної ОСОБА_8 стримуючим фактором та не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Аналізуючи викладене в сукупності та доводи апеляційних скарг захисника-адвоката ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду під час розгляду клопотання слідчого дійшов до правильного висновку, про існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_8 про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість її ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, враховує можливість підозрюваної ОСОБА_8 зникнути з місця проживання, можливість в будь-який час покинути територію України, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Заявлений в клопотанні слідчим та прокурором запобіжний захід відносно підозрюваної кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Колегія суддів апеляційного суду враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які мають великий суспільний інтерес та вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки у зв`язку із встановленням обґрунтованої підозри, доведеністю існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, особи підозрюваної та конкретних обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , контроль за поведінкою підозрюваної шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Вище зазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваної ОСОБА_8 під вартою.

Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегія суддів враховує те, що перебуваючи на волі підозрювана ОСОБА_8 може продовжити злочинну діяльність пов`язану із збутом наркотичних засобів та отримання винагороди за їх збут, а тому застосування до підозрюваної ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як домашній арешт буде не достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що слідчий суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.183, 197, 309, 370 - 372, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2025 року, в кримінальному провадженні № 0000142 від 25.01.2025 року про застосування підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 11 липня 2025 року - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4