ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати посади в благодійних організаціях засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року клопотання ОСОБА_8 задоволено та звільнено його від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати посади в благодійних організаціях, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений характеризується позитивно, має заохочення, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати посади в благодійних організаціях.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що засудженим та його захисником ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не було наведено жодних доказів розкаяння у вчинених ОСОБА_8 злочинах, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 201-2, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 201-2, ч. 2 ст. 332, ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022 року, яким судом останньому вже надано мінімальний іспитовий термін покарання, враховуючи вчинення ним злочинів пов?язаних із незаконним використанням з метою отримання прибутку гуманітарної допомоги, благодійних пожертв та безоплатної допомоги.

Вказує, що наявність формально позитивної характеристики засудженого не є переконливою та достатньою підставою для його умовно - дострокового звільнення, зважаючи на обставини та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, вчинених в умовах воєнного стану та військової агресії РФ.

Зазначає, що доводи суду першої інстанції є суперечливими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки, відповідно до вимог КВК України заохочення мають право отримати особи, засуджені до реального покарання у виді позбавлення або обмеження волі, виправних робіт, а також військовослужбовці під час тримання у дисциплінарному батальйоні. В даному випадку судом першої інстанції не враховано той факт, що засуджений не відбував покарання у виді позбавлення або обмеження волі, перебуваючи на обліку в органах пробації та чинним законодавством не передбачено винесення заохочень засудженим уповноваженими органами пробації. Під час судового розгляду не було встановлено, яким органом винесено заохочення ОСОБА_8 .

Крім цього зазначає, що жодних доказів сумлінної поведінки засудженого та його ставлення до праці ані на судовому засіданні 04.02.2025 року, при відмові в задоволенні першого аналогічного клопотання засудженого, ані 26.02.2025 року, під час його задоволення, суду надано не було. Наявність працевлаштування засудженого судом також не було перевірено.

У зв`язку з вказаним вважає, що відсутні підстави для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування додаткового покарання на момент розгляду вищезазначеного клопотання.

В письмових запереченнях захисник просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

В обгрунтування заперечення вказує, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

Зазначає, що у судовому засіданні при розгляді клопотання прокурор заперечував лише з приводу того, що посилання сторони захисту на Пленум Верховного Суду України 2002 року є неактуальними, а норми, зазначені в ньому, є застарілими.

Захисник вказує, що у відповідності до того, що ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2024 року засудженого ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, то додаткове покарання останній відбув на 2/3 частини визначеного покарання.

Також зазначає, що станом на дату звернення із клопотанням до суду, - 17 лютого 2025 року, - засуджений ОСОБА_8 відбув дві третини покарання у вигляді позбавлення права займати посади в благодійних організаціях строком на 3 роки, правила відбування додаткового покарання не порушував, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. Термін додаткового покарання визначається з 20 січня 2023 року по 20 січня 2026 року.

За таких обставин захисник вважає, що наявні всі підстави для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення права займати посади в благодійних організаціях.

Крім того зазначає, що засуджений ОСОБА_8 характеризується позитивно, має заохочення, своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення. У відповідності до повідомлення Дніпровського районного відділу ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області, ОСОБА_8 порушень порядку та умов відбування додаткового покарання не допускав, обов`язки, передбачені ст. 34 КВК України виконує, а саме: не займає посади в благодійних організаціях, надає документи, пов`язані з виконанням даного покарання, повідомляє орган з питань пробації про місце роботи і проживання чи їх зміну, своєчасно з`являється за викликом.

Щодо доводів прокурора про те, що відсутні докази працевлаштування засудженого зазначає, що ставлення останнього до умов праці в даному випадку не є обов`язковою умовою відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити; засудженого та його захисника, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених в письмових запереченнях; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати посади в благодійних організаціях умовно-достроково вважає передчасними, з огляду на наступне.

Так, вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.201-2, ч.2 ст.15, ч.3 ст.201-2, ч.2 ст.332, ч.1, 3, 4 ст.358 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.201-2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців на підставі ч. 3 ст. 68 КК України з позбавленням права займати посади в благодійних організаціях строком 3 (три) роки з конфіскацією майна;

- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.201-2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців на підставі ч. 3 ст. 68 КК України, з позбавленням права займати посади в благодійних організаціях строком 3 (три) роки, з конфіскацією майна;

- за ч.1 ст.358 КК України у вигляді 6 (шість) місяців арешту;

- за ч.3 ст.358 КК України у вигляді 3 (три) роки обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч.2 ст.332 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в благодійних організаціях строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права займати посади в благодійних організаціях строком 3 (три) роки з конфіскацією майна.

На підставі ст. ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) з позбавленням права займати посади в благодійних організаціях строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.77 КК України, при застосуванні ст.75 КК України, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна за ч.2 ст.15 ч.3 ст.201-2, ч.3 ст.15 ч.3 ст.201-2 КК України у відношенні ОСОБА_8 не застосовувати.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 січня 2023 року виправлено описку, допущену у вироку від 20.12.2022, ухваленого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 02.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 у відношенні ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.201-2, ч.2 ст.15, ч.3 ст.201-2, ч.2 ст.332, ч.1, 3, 4 ст.358 КК України, а саме у абзаці четвертому резолютивної частини замість помилково зазначеного «з іспитовим строком 3 (три) роки» вважати правильним: «з іспитовим строком 1 (один) рік».

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2024 року подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу м.Дніпра філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 - задоволено.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року покарання - звільнено по закінченню іспитового строку.

У клопотанні, яке було задоволене судом, ОСОБА_8 порушував питання про звільнення його умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права займати посади в благодійних організаціях строком 3 (три) роки, оскільки дві третини цього покарання були ним відбуті.

Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, покладені в основу оскаржуваної ухвали, колегія суддів не може із ними погодитись з огляду на наступне.

Так, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 50 КК України кримінальне покарання, призначене особі вироком суду, який набрав законної сили, презюмується належним і достатнім за видом та розміром для досягнення шляхом повного його відбуття мети кримінального покарання відносно засудженої особи, а саме її покарання, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Відтак підставою для умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання до повного його відбуття є наявність вагомих обставин, які переконливо вказують на те, що мета кримінального покарання щодо цієї особи вже досягнута, а відтак подальше відбування нею покарання є недоцільним.

Аналізуючи доводи клопотання засудженого, колегія суддів, погоджуючись з прокурором, вважає, що такі обставини у ньому не наведені.

Так, факт відбуття засудженим певної частини покарання хоча і є обов`язковою передумовою для застосування положень ст. 81 КК України, втім сам по собі не є для цього достатньою підставою.

Те, що ОСОБА_8 під час відбуття покарання виконував судове рішення, надавав на вимогу органу пробації відповідні документи, повідомляв орган пробації про обставини, що мають значення, та з`являвся до нього за викликом, правила не порушував та до юридичної відповідальності не притягувався, - не виходить за межі нормальної поведінки особи, яка відбуває покарання, і не свідчить про його виправлення до повного відбуття покарання.

Що стосується висновку суду про позитивну характеристику особи обвинуваченого та його сумлінне ставлення до праці, то характеристики ОСОБА_8 у справі відсутні, як і будь-які відомості про його ставлення до праці та взагалі про працевлаштування.

З огляду на вищевикладене, апеляційні доводи прокурора спростовують висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості поданого клопотання, а також свідчать про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання засудженого належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати посади в благодійних організаціях засудженого ОСОБА_8 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати посади в благодійних організаціях залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: