Справа № 173/1745/25
Номер провадження1-кп/173/189/2025
03 вересня 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця військової служби під час мобілізації, навідника 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 4 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини в/ч НОМЕР_1 № 204-рс від 10.09.2022 р. ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду навідника 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 4 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону.
Військовослужбовець ОСОБА_4 є обізнаним з порядком зберігання, використання та носіння вогнепальної зброї відповідно до вимог ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зберігання бойових припасів здійснюється відповідно до дозвільної системи, яка є особливим порядком виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.
Відповідно до положень додатку № 1 затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.
Пунктами 5, 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», визначено, що під бойовими припасами визнаються патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійські снаряди, бомби, міни, гранати, бойові частини ракет і торпед та інші вироби в зібраному вигляді, споряджені вибуховою речовиною і призначені для стрільби з вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху. До вибухових речовин належать порох, динаміт, тротил, нітрогліцерин та інші хімічні речовини, їх сполуки або суміші, здатні вибухнути без доступу кисню. Під вибуховими пристроями слід розуміти саморобні чи виготовлені промисловим способом вироби одноразового застосування, спеціально підготовлені і за певних обставин спроможні за допомогою використання хімічної, теплової , електричної енергії або фізичного впливу (вибуху, удару) створити вражаючі фактори спричинити смерть, тілесні ушкодження чи істотну матеріальну шкоду - шляхом вивільнення, розсіювання або впливу токсичних хімічних речовин, біологічних агентів, токсинів, радіації, радіоактивного матеріалу, інших подібних речовин.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», визначено, що незаконне носіння бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).
Так, не пізніше жовтня 2023 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи у районі ведення бойових дій у Донецькій області, в окопі знайшов:
- шістдесят патронів, які згідно з висновком судової експертизи зброї є бойовими припасами - 5,45 мм. проміжними патронами зразка 1974 р.,
- тридцять п`ять патронів є проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 року зі сталевим осердям. Тридцять п`ять патронів, які згідно з висновком судової експертизи зброї є бойовими припасами.;
- двадцять п`ять патронів є проміжними патронами з трасуючою кулею «Т» зразка 1974 року; дані патрони призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів АК-74, АКС-74, АКС-74У, ручних кулеметів РІІК-74 та їх модифікацій. Патрони до стрільби придатні;
- тридцять один патрон є 7,62-мм проміжними патронами зразка 1943 року. Дані патрони призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-47», та їх модифікацій, ручних кулеметів «РПК», «РПКС», карабінів «СКС».
- запал, який є модернізованим уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, який є самостійним вибуховим пристроєм та придатний для здійснення вибуху та може використовуватись у якості засобу підриву (ініціювання вибуху).
Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне носіння, придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети є бойовими припасами та вибуховими пристроями, а також розуміючи, що він не має, передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, привласнив їх, здійснивши таким чином придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Далі, ОСОБА_4 , не раніше жовтня 2023 року, більш точний час не було встановлено, продовжуючи реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, перевіз до свого місця мешкання у с. Андрїївка Верхньодніпровсьої ТГ Кам`янського району Дніпропетровської області, здійснивши таким чином носіння та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Далі ОСОБА_4 продовжив зберігати до 30.05.2025 року, де о 06:50 год. до 08:50 год. під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 виявлено та вилучено патрони та вибуховий пристрій, а саме: шістдесят патронів, які згідно з висновком судової експертизи зброї є бойовими припасами - 5,45 мм. проміжними патронами зразка 1974 р.; тридцять п`ять патронів є проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 року зі сталевим осердям. Тридцять п ять патронів, які згідно з висновком судової експертизи зброї є бойовими припасами; двадцять п`ять патронів є проміжними патронами з трасуючою кулею «Т» зразка 1974 року; дані патрони призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї, автоматів АК-74, АКС-74, АКС-74У, ручних кулеметів РПК-74 та їх модифікацій. Патрони до стрільби придатні; тридцять один патрон є 7,62-мм проміжними патронами зразка 1943 року. Дані патрони призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-47», та їх модифікацій, ручних кулеметів «РПК», «РПКС», карабінів «СКС»; запал, який являється модернізованим уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, який є самостійним вибуховим пристроєм та придатний для здійснення вибуху та може використовуватись у якості засобу підриву (ініціювання вибуху), які ОСОБА_4 придбав, носив та зберігав без передбаченого дозволу.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності та він точної дати та часу не пам`ятає, у 2022 році після бойового завдання в м. Бахмуті у нього залишились один запал та патрони стандартний набір 120 шт. (чотири ріжка). Все було в рюкзаку. Він привіз їх додому, поклав в коробку від мисливської зброї. Дозвіл на їх носіння не мав, але розумів, що він потрібен. Під час проведення у нього обшуку були присутні поняті, все відбувалось законно та він добровільно видав патрони працівникам поліції. У вчиненому розкаюється. Думав, що поїде далі служити та використає патрони на війні за призначенням.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає не доцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, який критично ставиться до скоєного, щиро розкаюється, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання, з урахуванням обставин які як пом`якшують, так і обтяжують відповідальність обвинуваченого, його ставлення до скоєного, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України та вирішити питання щодо речових доказів та витрат на експертизу.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України судом не встановлено.
Разом з цим, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 22.08.2025, згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливо без обмеження або позбавлення волі на певний строк. Проте висновок досудової доповіді має рекомендаційний характер.
Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_4 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем ЗСУ під час мобілізації, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.
Разом з цим, судом встановлено, що обвинувачений визнав свою вину в інкримінованому злочині за обставин встановлених судом, висловив жаль з приводу вчиненого, є військовослужбовцем ЗСУ, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. За таких підстав суд вважав можливим застосувати до нього ст. 75, 76 КК України, надати можливість обвинуваченому виправитись та інтегруватись у суспільство без відбування призначеного покарання.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого не обирався і на даний час немає підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 118, 124, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_4 на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням:
-один піротехнічний засіб та гільзи у кількості 17 штук передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити
-патрони у кількості 79 штук передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до розпорядження КМУ № 186р від 26.02.2022 «Про передачу майна для потреб ЗСУ» - передати для потреб ЗСУ.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1