Провадження №1-кп/333/500/25
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд, Узбекистан, громадянин України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця проживання, раніше судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальна справа відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Під час судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, застосувати більш м`який запобіжний захід неможливо, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років; офіційно не працевлаштований, що може свідчити про те, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність та він може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 заперечив частково проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений підтримав доводи захисника.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та захисника, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При продовженні запобіжного заходу суд також оцінює в сукупності наступні обставини.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою, суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого, його майновий стан, соціальні зв`язки.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч.1ст. 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.

При вирішенні клопотання прокурора щодо запобіжного заходу, суд враховує думку учасників провадження, обставини, перераховані у ст.178 КПК України, зокрема, дані про особу обвинуваченого та доведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним у судовому засіданні ризикам.

Розглянувши клопотання захисника щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, оскільки ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства до потерпілого.

Так, судом враховано, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні , щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За таких обставин, враховуючи положення ст.ст. 177, 178 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави по даному кримінальному провадженню.

Розглянувши клопотання прокурора, суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки під час судового розгляду більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. У суду є певні переконання, що ризики зазначені прокурором є очевидними та такими, що можуть справдитися із великим ступенем вірогідності.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а ризики вказані прокурором не зменшились з моменту постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу, у зв`язку з цим, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стром на 60 днів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, суддя вважає, що клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити і продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 331, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: до 30.08.2025 включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1