Справа №454/3200/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2025 р. місто Сокаль

Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в м.Сокалі в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000096 про обвинувачення:

ОСОБА_3 народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Тартаків Шептицького району Львівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого 16.06.2025р. Сокальським районним судом Львівської області за ст.390-1 КК України до 1 року пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.390-1 Кримінального кодексу України,

безпосередньо після вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів, ухвалив вирок про наступне:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

02.04.2025р. в справі №454/1190/25 винесено обмежувальний припис на шість місяців, яким ОСОБА_3 заборонено: перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань 100м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалих; в будь-який спосіб спілкуватися з постраждалими, розшукувати та переслідувати їх, вести листування, телефонні переговори або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Будучи ознайомленим з вимогами зазначеного обмежувального припису, ОСОБА_3 в протягом липня-серпня 2025 року, умисно продовжував надалі проживати в житловому будинку, в якому проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , контактувати з ними та вчиняв конфлікти з ОСОБА_4 , погрожував їй та здійснював на неї моральний і фізичний тиск, чим порушив вимоги вказаного обмежувального припису.

Позиція обвинуваченого

Обвинувачений ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 подав заяву, в якій беззаперечно визнав свою винуватість в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних проступках, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та ознайомлений з обмеженнями його права на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Оцінка суду

Відповідно до положень ч.2 ст.381 ч.2, 3 ст.382 КК Уркаїни, суд не досліджує докази на підтвердження встановлених обставин та зазначає встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи зазначене в заяві визнання винуватості обвинуваченим та усвідомлення того, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, співставивши таке визнання із встанволеними органом досудового розслідування обставинами, приймаючи до уваги те, що ці обставини ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст.390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ст.390-1 КК України передбачає альтернативну міру покарання.

Також, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК України, є кримінальним проступком;

наслідки та обставини вчинених кримінальних правопорушень;

особу винного, його вік, матеріальний стан та стан здоров`я;

наявність постійного місця проживання;

обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання/

при визначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений вчинив даний кримінальний проступок в період відбування покарання за вчинення аналогічного кримінального проступку.

У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок та визнає за доцільне застосувати щодо обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки доходить висновку, що його виправлення можливе без відбування призначеного покарання.

Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань суд не знаходить.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ст.390-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, ст.104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.

Письмові докази залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1