ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000606 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року, яким у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянин України, з середньо - спеціальною освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, інвалідності не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначено покарання у виді 220 (двісті двадцять) годин громадських робіт,-

в с т а н о в и л а :

вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року ОСОБА_9 визнано винним в тому, що він 28.09.2024 приблизно о 10:30 годині знаходився біля будинку №13 по вул.Романа Шухевича, в Покровському районі м. Кривого Рогу, де в той час перебувала раніше знайома ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Побачивши знайому ОСОБА_10 , ОСОБА_9 підійшов до неї та вони почали спілкуватися. В ході спілкування, знаходячись біля будинку №13, він побачив у потерпілої ОСОБА_10 велосипед марки «Україна» ХВЗ темно синього кольору (далі велосипед) та в цей час у нього виник кримінально протиправний умисел, спрямований на заволодіння вказаним майном.

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів під вигаданим приводом необхідності здійснення поїздки по справах, ОСОБА_9 попрохав у потерпілої належний їй велосипед, запевнивши у його поверненні, при цьому не маючи дійсного наміру його повертати.

Потерпіла ОСОБА_10 виходячи з довіри до ОСОБА_9 передала останньому належний їй велосипед, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3522 від 07.10.2024 становить 4250,40 гривень.

Після чого, ОСОБА_9 продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, отримавши від потерпілої ОСОБА_10 вказаний велосипед, поїхав у невідомому напрямку, тим самим зловживаючи довірою з боку потерпілої, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши чуже майно на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на суму 4250,40 гривень

На вказане рішення місцевого суду прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 за ч.1 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді 220 громадських робіт. Визнати долю речових доказів, відповідно до ст. 100 КПК України, а саме велосипед марки «Україна» ХВЗ темно-синього кольору, в робочому стані, без пошкоджень, який повернутий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_10 залишити у власності останньої; фіскальний чек про купівлю велосипеда марки, який вилучено до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області залишити в матеріалах справи.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що в ході проведення досудового розслідування виявлено та вилучено ряд речей, які слідчим визнані в якості речових доказів, зокрема велосипед марки «Україна» ХВЗ темно-синього кольору, в робочому стані, без пошкоджень, який повернутий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_10 та фіскальний чек про купівлю велосипеда марки, який вилучено до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області. При цьому, в мотивувальній частині суд послався на ст. 100 КПК України щодо вирішення питання долі речових доказів, проте залишив поза увагою вказаний факт та долю речових доказів не визначено.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка просила апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити, захисника ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі - КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, сторонами кримінального провадження не оскаржуються. Кримінальне провадження розглянуто відповідно до вимог § 1 глави 30 КПК України, у спрощеному провадженні, а тому апеляційним судом фактичні обставини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 не перевіряються.

Разом з цим, твердження прокурора про безпідставне не вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні, є слушними.

Як вбачається з постанов слідчого від 04.10.2024 року в рамках кримінального провадження №0000606, визнано речовими доказами велосипед марки «Україна» ХВЗ темно-синього кольору, в робочому стані, без пошкоджень, який повернутий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_10 та фіскальний чек про купівлю велосипеда марки, який вилучено до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора, згідно із зберігальною розпискою, потерпіла ОСОБА_10 отримала велосипед марки «Україна» ХВЗ темно-синього кольору, в робочому стані, без пошкоджень, який їй належить та який вона зобов`язалася зберігати до завершення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Згідно ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з п.9 ст.100 КПК України питання долі речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, відповідно до припису ч. 9 п. 5 цієї статті гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Отже, визнаий речовим доказом - велосипед марки «Україна» ХВЗ темно-синього кольору , відповідно до ст. 100 КПК України, підлягає поверненню за належністю потерпілій ОСОБА_10 , при цьому фіскальний чек на зазначений велосипед, підлягає залишенню у матеріалах кримінального провадження.

Однак ухвалюючи вирок, суд першої інстанції взагалі не вирішив питання про долю речових доказів, при цьому на необхідність такого вирішення зазначив у мотивувальній частині, що є підставою для зміни судового рішення в частині вирішення питання долі речових доказів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Пунктом 4 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п.1 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За змістом ст.100 КПК України, щодо вирішення долі речових доказів, жодним чином не погіршує становища обвинуваченого.

Разом з цим, прокурором ставиться питання про скасування вирку суду в час тині призначення покарання ОСОБА_9 , однак прокурор просить призначити покарання саме таке, яке призначено судом першої інстанції, при цьому апеляційна скарга не містить жодного обґрунтування невідповідності призначеного покарання ОСОБА_9 та необхідності застосування іншого виду або розміру покарання. Апеляційна скарга містить лише твердження щодо необхідності вирішення питання долі речових доказів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора, в цій частині слід задовольнити частково, а вирок суду змінити в частині вирішення долі речових доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, - змінити в частині вирішення долі речових доказів.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000606:

велосипед марки «Україна» ХВЗ темно-синього кольору, в робочому стані, без пошкоджень, який повернутий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_10 , залишити у власності потерпілої ОСОБА_10 ;

фіскальний чек про купівлю велосипеда марки, який вилучено до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області залишити в матеріалах справи.

В іншій частині вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді