УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 Справа №607/10596/25 Провадження №1-кс/607/3035/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, розлученого, працюючого охоронцем ТОВ "Наш Край", раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2025 старший слідчий відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000364 від 12.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, про продовження строку тримання під вартою на шістдесят днів, без визначення розміру застави, відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000364 від 12.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в серпні 2024, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , будучи наркозалежною особою, обізнаним з діяльністю у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, відбуваючи покарання у камері № 56 ДУ "Чортківська УВП (№ 26)" за адресою: м. Чортків, вул. Лесі Українки, 3, Тернопільської області, прийняв рішення про особисте збагачення, шляхом незаконного придбання, пересилання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та 4-ММС (4-метилметкатинону, мефедрону), ув`язненим які перебувають на території вказаної установи, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори». В цей же час, розуміючи що перебуваючи на території ДУ "Чортківська УВП (№ 26)" реалізувати вказаний умисел він не в змозі, переслідуючи мету швидкого збагачення та незаконного отримання прибутків, з метою приховання та полегшення злочинної діяльності, повідомив своїх знайомих з м. Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про свої злочинні наміри, довівши до їх відома деталі вищевказаного злочинного плану. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , бажаючи отримувати особисту матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_7 та надали добровільну згоду на участь вичинені вказаних злочинів.

Окрім цього ОСОБА_7 з початку серпня 2024, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено усвідомлюючи, що без налагодження каналу надходження особливо небезпечних психотропних речовин реалізувати свій злочинний умисел неможливо, вирішив купувати ці речовини оптом у невстановлених осіб за допомогою месенджера «Telegram». ОСОБА_7 , в період з серпня 2024 по теперішній час, діючи за попередньою змовою групою осіб, через Інтернет мережу купляв особливо небезпечні психотропні речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та 4-ММС (4-метилметкатинону, мефедрону), які особисто отримували ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у відділеннях ТОВ «Нова Пошта» у м. Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, які вони приносили за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Надалі, у вказаних помешканнях ОСОБА_4 спільно зі ОСОБА_8 здійснювали упакування посилок, ховаючи у побутові речі та продукти харчування, особливо небезпечні психотропні речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та 4-ММС (4-метилметкатинону, мефедрону). Після чого, за допомогою засобів зв`язку, вони домовлялися про здійснення відправлень цих речовин за допомогою поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошта» з м. Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в ДУ "Чортківська УВП (№ 26)". Таким чином, в період часу з серпня 2024 по теперішній час ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03 червня 2009 року, та Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за №512/4733 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», здійснювали незаконне придбання, зберігання, пересилання з метою збуту та збут особливо небезпечними психотропними речовинами - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та 4-ММС (4-метилметкатинону, мефедрону), особам схильним до їх вживання на території ДУ "Чортківська УВП (№ 26)".

02.04.2025 ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

03.04.2025 ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2025 у справі №607/7060/25 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 30.05.2025, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2025 у справі №607/9645/25 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000364 від 12.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, продовжено до п`яти місяців.

Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий вказує на обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, які відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий злочин (ч. 2 ст. 307 КК України) та особливо тяжкий злочин (ч. 3 ст. 307 КК України), а також існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, слідчий зазначає, що строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2025 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою завершується 30.05.2025, втім завершити досудове розслідування у вказаний строк неможливо з об`єктивних причин.

На думку слідчого, конкретні обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів свідчать про наявність підстав для продовження щодо останнього строку тримання під вартою. Слідчий вважає, що викладені у клопотанні обставини та дані про особу підозрюваного виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України, його копія вручена підозрюваному.

В судовому засіданні прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 без визначення розміру застави, посилаючись на тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється останній, та наявність ризиків, які були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не перестали існувати та не зменшилися.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 надавати пояснення щодо клопотання відмовився.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на недоведеність зазначених слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також просив врахувати дані про стан здоров`я ОСОБА_4 , який є ВІЛ-інфікованим, у зв`язку з чим потребує відповідного лікування, яке неможливо забезпечити в умовах тримання під вартою. За наведеного та вказавши на те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, просив змінити останньому застосований щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю, який вважає достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000364 від 12.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

02.04.2025 ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

03.04.2025 ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2025 у справі №607/7060/25 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 30.05.2025, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2025 у справі №607/9645/25 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000364 від 12.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, продовжено до п`яти місяців.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбаченихч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України. Зокрема такими є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000364 від 12.08.2024; протоколи обшуку від 02.04.2025; висновки експертів за результатами проведення судових експертиз матеріалів, речовин та виробів від 17.09.2024, 24.01.2025, 12.02.2025, 03.04.2025 та 17.04.2025; протоколи огляду інтернет мережі від 19.08.2024 та 30.01.2025; рапорт начальника 3-го відділу (міжрайонного) УБН ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 23.09.2024; протоколи огляду від 28.11.2024, 02.12.2024, 30.12.2024, 29.01.2025, 10.02.2025 та 13.02.2025; протокол за результатами проведення НС(Р)Д аудіо контроль особи та аудіо, відео контроль публічно доступного місця від 09.01.2025; протокол за результатами проведення НС(Р)Д зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11.02.2025; протокол огляду місця події від 07.09.2024, інші матеріали досудового розслідування в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження та враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено основне покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, а тому погоджується з доводами сторони обвинувачення, що вказані ризики, які були встановлені за результатами розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися, оскільки усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому злочинів і розмір покарання, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. За таких обставин, ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Крім того, слідчий суддя враховує, що інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення у сфері обігу психотропних речовин вчинені з корисливих мотивів задля власного збагачення, що в цілому свідчить про те, що останній, переслідуючи корисливий мотив, може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

За наведеного, слідчий суддя не погоджується з доводами захисника про недоведеність стороною обвинувачення існування на даний час зазначених у клопотанні ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, з огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення ризики продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам.

Втім, наведені в судовому засіданні захисником доводи в тому числі і щодо відсутності у підозрюваного ОСОБА_4 судимостей не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про подальше існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. З огляду на викладене, вимоги сторони захисту про зміну застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, задоволенню не підлягають.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, які продовжують існувати, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту. До того ж, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема у виді домашнього арешту, за доводами сторони захисту, в судовому засіданні не встановлено. Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути попередньо встановлені ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку доводам захисника про вкрай незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який є ВІЛ-інфікованою особою та потребує відповідного лікування, слідчий суддя враховує, що будь-яких медичних висновків, які б засвідчували факт неможливості тримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою строком по 24.07.2025 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За наведеного, клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 на шістдесят днів, підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з наявністю обставин, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_4 застави у даному кримінальному провадженні, враховуючи конкретні обставини вчинення інкримінованих йому злочинів в сукупності з обсягом встановлених у цьому випадку ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

З наведених підстав, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 на строк 60 днів - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто по 24.07.2025, без визначення розміру застави, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1