Провадження №1-кп/523/1459/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2025 року Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Пересипського районного суду міста Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за 0001090 від 12.06.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого неофіційно про ремонту взуття, інваліда 2 групи, в силу ст.89 КК України не маючого судимості.

Зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбачен ого ст.308 ч.1 КК України, -

Встановив:

30.07.2020 року ОСОБА_4 , страждаючи на наркоманію (діагноз F.11.22 розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності), розпочавши лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр профілактики та боротьби з ВІЛ інфекцією/СНІДом» Одеської міської ради, розташованому по вул. От. Головатого, 30 у м. Одеса, підписав інформативну згоду, згідно якої зобов`язався не звертатися під час лікування до інших медичних закладів, та став отримував відповідно призначеного йому лікування препарат замісної підтримуючої терапії (ЗПТ) - «Бупрен ІС» дозою 14 мг щоденно, який є лікарським засобом, що містить наркотичну речовину бупренорфін, включеному до Списку №1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України за №770 від 6.05.2000 року.

Надалі, дізнавшись про відсутність єдиної бази пацієнтів ЗПТ, 16.12.2022 року, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні наркологічного відділення №2 під управлінням ТОВ «Аддімед», розташованому по вул. Стовпова, буд. 19-А у м. Одеса, діючи умисно з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на незаконне заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства для подальшого неконтрольованого їх використання, будучи достовірно обізнаним з вимогами нормативно правових актів про боротьбу з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, ввів в оману медичного працівника зазначено закладу - лікаря ОСОБА_5 , повідомивши останній недостовірну інформацію, що він не перебуває в інших програмах замісної підтримуючої терапії, про що ОСОБА_4 була написана відповідна заява.

Після чого, нехтуючи попередженням про кримінальну відповідальність за порушення правил перебування на програмі ЗПТ, 16.12.2022 року, ОСОБА_4 , одержуючи в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр профілактики та боротьби з ВІЛ інфекцією/СНІДом» Одеської міської ради, лікарський препарат «Бупрен ІС», який містить в собі наркотичний засіб - бупренорфін, діючи умисно, реалізуючи злочинний намір спрямований на заволодіння шахрайським шляхом наркотичним засобом у додатковій надмірній дозі бупренорфіном, отримав по Програмі замісної підтримуючої терапії на базі наркологічного відділення №2, належного ТОВ «Аддімед», препарат «Tab.Buprenorphini hydrochloride», що містить в собі наркотичний засіб бупренорфін в дозуванні 16мг, тим самим своїми протиправними діями шляхом шахрайства заволодів вказаним наркотичним засобом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що у зв`язку з наркотичною залежністю перебував на Програмі замісної терапії, отримував нормальну дозу препарату, але їх перевели з Лузановки до іншого медичного закладу, розташованому по вул. От. Головатого у м. Одеса, де дозу «урізали», йому цього було не недостатньо, став погано себе почувати, та не зважаючи на те, що був попередженим про кримінальну відповідальність, звернувся до іншої медичної установи, розташованої по вул. Стовпова у м. Одеса, з метою получити додаткову дозу наркотичного препарату, не повідомивши лікарям, що вже знаходиться на лікуванні в іншому закладі, вказуючи, що це було тільки один раз.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що незаконним шляхом отримав наркотичний засіб, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття, запевняючи, що зробив висновки, більше нічого подібного вчиняти не буде.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідка, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.308 ч.1 КК України та його дії правильно кваліфіковані за кваліфікуючими ознаками, як заволодіння наркотичним засобом шляхом шахрайства та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме враховує характер, ступінь тяжкості, мотивацію та суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, дані про особу обвинуваченого, те, що він в силу ст.89 КК України вважається особою не маючої судимості, що підтверджується вимогою УІТ ГУНП в Одеській області, датованої 9.06.2025 року та долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є інвалідом 2 групи, працює, хоча неофіційно, також суд приймає до уваги добровільне зізнання у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, усвідомлення своєї провини, його негативне ставлення до скоєного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Крім того встановлено, що у ході досудового слідства залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалося, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Також з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме списки пацієнтів ЗПТ з ТОВ «Аддімед», з КНП «ЦПБВС», медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_4 , долучених до матеріалів кримінального провадження за 0001090 від 12.06.2025 року, які суд вважає за доцільне зберігати в матеріалах досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за 0001090 від 12.06.2025 року до обвинувального акту прокурором не долучались, суду лише були надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_4 та документи щодо речових доказів.

На підставі викладеного, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, спосіб та мотив, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке мало єдино разовий випадок, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, те, що він відповідно ст.89 КК України вважається особою не маючої судимості, наявне постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, враховуючи стан його здоров`я, поведінку ОСОБА_4 під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, зробив висновки, не є суспільно-небезпечною особою, враховуючи думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, тому скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, ст.ст.100, 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.308 ч.1 КК України, призначивши йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно ст.165 ч.1 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Виконання вироку в даній частині покласти на відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем проживання засудженого, направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручене виконання.

Речові докази - списки пацієнтів ЗПТ з ТОВ «Аддімед», з КНП «ЦПБВС», медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_4 , долучених до матеріалів кримінального провадження за 0001090 від 12.06.2025 року - зберігати в матеріалах досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_6