Справа № 362/5598/25
Провадження № 1-кп/362/637/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про передачу для об`єднання кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 від 07 червня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

18 липня 2025 року з Обухівської окружної прокуратури до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 від 07 червня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 23.07.2025 в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання від прокурора надійшло клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала своє клопотання та, крім того, просила передати дане кримінальне провадження судді ОСОБА_6 для вирішення питання щодо можливості об`єднання даного кримінального провадження з кримінальним провадження, що перебуває в її провадженні і надійшло до суду першим.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечували щодо об`єднання даного кримінального провадження з кримінальним провадження, що надійшло до суду першим для їх спільного і одночасного розгляду, також не заперечували щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явилися, до суду надіслали заяви, в яких просили здійснювати підготовче судове засідання без їх участі, вказали, що цивільний позов заявляти не бажають.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з додатками та клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.03.2025 в провадження судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 надійшло кримінальне провадження № 362/1741/25 (провадження № 1-кп/362/442/25) щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватись в одне провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. У разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Таким чином, з метою сприяння повному і всебічному дослідженню обставин кримінальних правопорушень та ухваленню законного судового рішення, а також забезпечення вимог ст.ст. 2, 28 КПК України щодо виконання завдань кримінального провадження, дотримання розумних строків розгляду вказаних проваджень матеріали даного кримінального провадження підлягають передачі судді ОСОБА_6 для вирішення питання про об`єднання кримінальних проваджень та їх одночасного розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Взяття під варту, відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 р. у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

З матеріалів, наданих суду прокурором, вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла чи до іншого приміщення особи, та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в домоволодіння особи, вчиненому в умовах воєнного стану.

Санкція за ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

З реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається наявність письмових доказів, на які посилається прокурор при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_4 .

Таким чином, суд, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 дій, звертає увагу на те, що, відповідно до змісту обвинувального акту, пред`явлене йому обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Прокурор в своєму клопотанні вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», відповідно до якої «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши наявні в справі письмові матеріали, суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний, враховуючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, суворість передбаченого покарання, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, працює не офіційно, не одружений, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки в місці проживання, що створює передумови для вжиття ним заходів щодо безперешкодного залишення місця проживання з метою ухилення від відбування покарання. Все це в своїй сукупності дає підстави вважати про існування ризику переховування його від суду та у подальшому від відбування покарання.

У цьому кримінальному провадженні свідки не допитані, крім того обвинувачений достовірно знає місце проживання потерпілих, тобто може незаконного впливати на свідків, потерпілих, у зв`язку з чим ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується, а саме: здійснювати крадіжки, наявний, оскільки обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за різні кримінальні правопорушення та проступки, зокрема неодноразово вчиняв злочини проти власності, останній не має офіційно підтверджених джерел законного доходу, що в сукупності створює реальний ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд оцінює і враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідківта потерпілих та вчинення інших кримінальних правопорушень,вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у їх вчиненні; особу обвинуваченого, відсутність доказів щодо неможливості утримання його через вік та стан здоров`я в умовах позбавлення волі.

Таким чином, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та усіх встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_10 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За таких обставин клопотання прокурора є обґрунтованим, а тому відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, що не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Таким чином, вважаю за доцільне визначити обвинуваченому заставу в порядку та розмірі, визначених процесуальним законом, яких буде гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченому у разі внесення застави.

На підставі викладеного, керуюсь ст. 334 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком на 60 днів.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчує свою дію «29» жовтня 2025 року включно.

Визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн.

У випадку внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до Васильківського міськрайонного суду Київської області;

- не відлучатися з м. Василькова Київської області без дозволу суду;

- повідомляти Васильківський міськрайонний суд Київської області про зміну свого місця проживання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Кримінальне провадження № 362/5598/25; 1-кп/362/637/25, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 від 07 червня 2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, передати судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 для вирішення питання в судовому засіданні щодо об`єднання даного кримінального провадження з провадженням, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000045 від 18.01.2025щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,та їх одночасного розгляду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 532 КПК України, та може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1