Справа № 367/4480/25
Провадження №1-кс/367/544/2025
УХВАЛА

Іменем України

22 квітня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

слідчого: ОСОБА_4

підозрюваного: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, грузина, уродженця міста Токмак Запорізької області, з повною середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у кримінальному провадженні за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 20 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2025 року т.в.о. заступника начальника - начальника СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказує, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 20.04.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Встановлено, що 20.04.2025, приблизно о 13 год. 49 хв (точний час не встановлено), між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які перебували поблизу магазину «Золотий Вік», що за адресоющо за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Центральна, 6-Г, на ґрунті неприязних відносин відбувся конфлікт, у ході якого у ОСОБА_5 виник прямий умисел на заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у тому ж місці, у той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілого ОСОБА_7 в момент їх заподіяння, та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, в ході бійки ОСОБА_5 , тримаючи у правій руці ніж та перебуваючи у положенні стоячи на колінах навпроти ОСОБА_7 , наніс останньому один удар ножем в область черевної порожнини, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини ліворуч із пошкодженням тонкого кішківника, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно з вимогами ст.ст. 276-278 КПК України 21.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повністю обґрунтована і підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 20.04.2025; - протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 21.04.2025; - протоколом обшуку від 20.04.2025; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.04.2025; - протоколом впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 від 21.04.2025; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.04.2025; - протоколом впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 від 21.04.2025; - протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 21.04.2025; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21.04.2025; - протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження, що розташовані на місці вчинення злочину від 21.04.2025;- іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження в сукупності.

В силу ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років. Тобто тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування.

Крім цього, ОСОБА_5 , після вчинення злочину втік з місця події та переховувався від органів Національної поліції в м. Києві та забрав із собою предмет, схожий на ніж, яким спричинив тілесні ушкодження потерпілому.

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введений воєнний стан строком на 30 діб від 24 лютого 2022 року, який неодноразово було продовжено та який триває і по теперішній час.

Таким чином ОСОБА_5 користуючись ситуацією в країні має змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема в місцях постійного проведення бойових дій або місцях непідконтрольних органам державної влади України.

Також, підозрюваний, не працюючий, одружений, має неповнолітню дитину, яка із матір`ю 04.04.2022 виїхали за кордон. Тобто в останнього на даний час фактично відсутні міцні соціальні зв`язки, які могли б його утримати від переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на свідків у кримінальному обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, знаючи про фактичне місце проживання свідків, може з метою уникнення від кримінальної відповідальності незаконно впливати на них змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі показань.

Крім того, свідки у даному кримінальному провадженні ще не допитані під час судового розгляду, що, у разі застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, надає йому можливість суттєво вплинути на їхні показання до початку розгляду кримінального провадження судом.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинення умисного тяжкого насильницького злочину проти життя особи у сторони обвинувачення існують підстави вважати, що підозрюваний може впливати на потерпілого чи свідків, втому числі шляхом застосування насильства щодо них чи погрози його застосування.

Також, звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , органом досудового розслідування на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведення вини останнього, а саме позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків. Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень, а тому т.в.о. заступника начальника СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , 12 грудня 1985, строком на 60 днів.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 свою вину не визнав в повному обсязі, пояснив що він приїхав до дівчини в місто Ірпінь, його зустріли двоє її знайомих, виникла сварка, під час якої йому було завдано тілесні ушкодження, в подальшому він пішов на вокзал, але його знову побили ці дво є чоловіків, після чого він, вже обороняючись, наніс один удар ножем потерпілому. Проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 , просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з огляду на те, що ризики, заявлені в клопотанні відсутні, мало місце самооборона від злочинних посягань потерпілого та іншої особи.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили суд його задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши підозрюваного ОСОБА_5 , який не визнав себе винуватим, захисника ОСОБА_6 , заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу має відповідати вимогам пунктам 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/0-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначив зокрема те, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених статтею 177 КПК України, з врахуванням того, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 21 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Приймаючи до уваги дані, отримані під час судового розгляду та які містяться в наданих суду матеріалах, слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри в скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, підстав вважати необхідною обороною діїх підозрюваного не вбачається.

Прокурором доведена наявність ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 , не будучи ізольованим від суспільства, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки останній не одружений, осіб на утриманні не має, не має місця роботи або навчання, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків. Стороною захисту та підозрюваним в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження обґрунтування відсутності даного ризику.

При цьому, прокурор в судовому засіданні не надав належного обґрунтування для виправдання обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоча практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідність надання національними органами достатніх доказів на підтвердження неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (рішення "Летельє проти Франції від 26.06.1991р.).

З огляду на сукупність вказаних відомостей, та те, що раніше ОСОБА_5 не судимий, жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, є громадянином України, що унеможливлює законний перетин кордону, слідчий суддя вважає достатнім для запобігання визначеним ризикам запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

У відповідності до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що для запобігання ризику вчинення іншого кримінального правопорушення буде достатнім застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, яке є достатнім на даний час запобіжним заходом, передбаченим статтею 179 КПК України, і може запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000286 від 20 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, - відмовити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування з 22 квітня 2025 року по 21 червня 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1. Прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2. Повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання або роботи;

3. Не виїзджати за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4. Заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 за винятком повітряної тривоги для прямування до укриття, та у зв`язку з необхідністю отримання медичної допомоги.

5. Утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 та свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Негайно звільнити з під варти підозрюваного ОСОБА_5 .

Доручити виконання ухвали Солом`янському управлінню поліції ГУ НП в м. Києві, для чого негайно направити її копію для здійснення відповідного контролю за підозрюваним.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали у зв`язку з перебуванням в нарадчій кімнаті проголошено о 10 годині 00 хвилин 28 квітня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1