Справа № 740/6120/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/15/25
Категорія - ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

27 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, та клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляді Чернігівського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_7 , та прокурора на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2021 року, яким дії ОСОБА_10 перекваліфіковано з ч.4 ст.296 КК України на ч.1 ст.122 КК України; останнього визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Прокурором подано клопотання, в якому він просить продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 на 60 днів, оскільки 29.08.2025 спливає строк тримання під вартою обвинуваченого. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які мали місце під час обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились. Крім того, з урахуванням особи ОСОБА_10 та характеру вчиненого ним діяння, є необхідність у продовженні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти відповідним ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_10 подано клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або особистого зобов`язання. Своє клопотання обвинувачений мотивував тим, що через незадовільний стан свого здоров`я та наявність у нього хронічних хвороб, які потребують постійного медичного контролю, він не може перебувати в умовах Чернігівського слідчого ізолятора.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників, які підтримали клопотання сторони захисту та просили його задовольнити, а також відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення; думку прокурора, який підтримав своє клопотання, просив його задовольнити та відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

На підставі ухвали Чернігівського апеляційного суду від 06 травня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 05 липня 2025 року.

Відповідно до ухвали Чернігівського апеляційного суду від 01.07.2025 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 було продовжено до 29 серпня 2025 року.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, згідно практики ЄСПЛ, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, враховуючи при цьому тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , а також те, що за вироком суду першої інстанції останній засуджений до реального відбуття покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, на даний час ухвалений стосовно ОСОБА_10 вирок не набрав законної сили і має бути переглянутий в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, що забезпечить як належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 під час перегляду вироку в апеляційному порядку, так і стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням викладеного, в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або особисте зобов`язання, слід відмовити, оскільки такі запобіжні заходи, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про обвинуваченого та стадію апеляційного розгляду, не забезпечать належної поведінки ОСОБА_10 під час апеляційного перегляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 331, 405 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або особистого зобов`язання - відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, з утриманням його у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали до 26 жовтня 2025 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4