Справа № 642/4193/25
Провадження № 1-кп/642/497/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Билбасівка Слов`янського району Донецької області, громадянки України, з початковою освітою (2 класи), перебуваючої у цивільному шлюбі, маючої на утриманні малолітню дитину, не працюючої, без визначеного місця реєстрації, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 25.06.2018 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, зі звільнення від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

- 05.08.2020 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2020 про виправлення описки, вважати засуджену за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнена 14.02.2023 р. на підставі ст. 81 КК України умовно - достроково на невідбуте покарання 5 місяців 1 день;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.1 ст.357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Холодногірського районного суду м. Харкова з Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 17.01.2025, відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України.

В судовому засіданні 16.07.2025 року процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні- прокурором ОСОБА_3 була надана суду угода про визнання винуватості від 16.07.2025 року, яка була укладена між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів в грудні 2024 року (точний час та дату під час досудового слідства встановити не виявилось можливим), перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 побачив потерпілу ОСОБА_6 та став стежити за останньою, допоки остання не зайшла до своєї квартири АДРЕСА_3 .

Після чого, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливу мету та мотив прибула до квартири АДРЕСА_4 , та стала дзвонити у двері, які їй відчинила потерпіла ОСОБА_6 . Після чого, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження під приводом того, що їй необхідно попити води, попросила ОСОБА_6 , щоб остання впустила її у квартиру, що потерпіла і зробила, таким чином особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження проникла до квартири з метою з`ясування матеріального становища потерпілої ОСОБА_6 .

Після чого, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 , діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливу мету, стала підшукувати собі подільників для вчинення злочину та прийняла рішення, щодо залучення до вчинення злочину ОСОБА_4 та особу, відносно якої матеріали кримінального провадження були виділені в окреме провадження, із якими тривалий час мала довірливі відносини і підтримувала дружні стосунки, та які мали аналогічні із нею наміри щодо вчинення злочину, спрямованого проти власності громадян.

Так, ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаною про введення в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, та відповідно до п. 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, військового стану, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, діючи повторно, маючи спільний умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, діючи в групі осіб з особами відносно яких матеріали виділені в окреме провадження вступила в злочинну змову на вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , разом із особами відносно яких матеріали виділені в окреме провадження діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, розподіливши між собою ролі, 17.01.2025 в проміжок часу з 11:30 год. по 11:40 год. прибули до квартири АДРЕСА_4 , де мешкає потерпіла ОСОБА_6 , де виконуючи свій злочинний умисел, особи відносно яких матеріали виділені в окреме провадження залишилися на сходовому майданчику між третім та четвертим поверхами вказаного будинку, з метою спостереження за обстановкою, а ОСОБА_4 стала стукати у двері, які їй відчинила потерпіла ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_4 , з метою проникнути до вказаної квартири, шляхом обману, повідомила потерпілій ОСОБА_6 , що прийшла з метою перевірки електричного лічильника та зняття показників, таким чином увійшовши в довіру до потерпілої, яка впустила ОСОБА_4 до квартири. Таким чином, ОСОБА_4 проникла до квартири, належної ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_4 діючи згідно попередньої домовленості із особами відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, стала відволікати потерпілу ОСОБА_6 , та відвела її до окремої кімнати під приводом складання документів, щодо обстеження електричного лічильника, а інші особи відносно яких матеріали виділені в окреме провадження через не заперті на замок двері зайшли до квартири ОСОБА_6 , тим самим незаконно проникли до житла з метою таємного викрадення майна, та розосередившись по кімнатам квартири, стали шукати матеріальні цінності та грошові кошти. В цей час потерпіла ОСОБА_6 , яка перебувала в кімнаті разом із ОСОБА_4 побачивши у своїй квартирі осіб відносно яких матеріали виділені в окреме провадження які перебирали її речі, стала робити останнім зауваження, кричати про допомогу, таким чином останні, усвідомлюючи, що їх дії були помічені потерпілою ОСОБА_6 , продовжили свої протиправні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, незважаючи на крики та зауваження потерпілої, яка в цей час намагалась вийти із квартири на вулицю, щоб покликати на допомогу. Однак в цей час інша особа, усвідомлюючи, що її дії були помічені потерпілою ОСОБА_6 , стала перед нею та почала перешкоджати їй пройти, застосовуючи фізичне насилля, а саме узявши та тримаючи її за руки, щоб утримати на місці, таким чином не даючи їй вийти із квартири на вулицю, а ОСОБА_4 діючи повторно, разом із особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, продовжили обшукувати квартиру потерпілої ОСОБА_6 , та відкрито заволоділи її гаманцем бежевого кольору, який для неї матеріальної цінності не представляє, у якому знаходились грошові кошти у сумі 300 (триста) грн. та банківська карта «УКРСИББАНК», які лежали у сімці в коридорі на стільці.

Після чого, ОСОБА_4 разом із своїми спільниками втекли з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення разом із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши, в такий спосіб потерпілій матеріальної шкоди на суму 300 (триста) грн.

Крім того, ОСОБА_4 , 17.01.2025 в проміжок часу з 11:30 год. по 11:40 год. перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , де мешкає потерпіла ОСОБА_6 , разом із особами матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, де діючи з умислом направленим на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання виявила в гаманці, який лежав у сумці потерпілої ОСОБА_6 , яка знаходилась в коридорі на стільці при вході до квартири банківську картку АТ «Укрсиббанк» НОМЕР_1 , що належала потерпілій ОСОБА_6 .

Саме в той час у ОСОБА_4 , виник протиправний умисел, направлений на викрадення банківської картки з метою подальшого заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , що знаходились на той час на рахунку вказаної банківської картки.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою обернення чужого майна на власну користь, викрала банківську картку банку АТ «Укрсиббанк» НОМЕР_1 , що належала потерпілій ОСОБА_6 та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 , виконала усі дії, які вважала за необхідне, для викрадення офіційного документу, яким є банківська картка банку АТ «Укрсиббанк» НОМЕР_1 , що є належним чином оформленим офіційним документом та матеріальним носіям.

Після цього, ОСОБА_4 , з викраденим офіційним документом, тобто банківською карткою банку АТ «Укрсиббанк» НОМЕР_1 з місця вчинення злочину втекла, тим самим викрала банківську карту банку АТ «Укрсиббанк» НОМЕР_1 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачена ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 16.07.2025 року та призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, також надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 , зі змістом угоди ознайомлена, претензій матеріального та морального характеру не має.

Вивчивши надані документи, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості від 16.07.2025 року, та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Обвинувачена ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні нею кримінальних правопорушень. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців, за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим, остаточно призначити покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачена згодна. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди згідно ст. ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України та ст. 186 ч.4, ст.357 ч.1 КК України оговорені сторонами.

Обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що права надані їй законом у зв`язку з укладенням Угоди про визнання винуватості розуміє; з наслідками укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості обізнана; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно до Угоди про визнання винуватості зобов`язання вона в змозі реально, оскільки свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 186 та ч.1 ст.357 КК України визнала повністю, зобов`язується сприяти розслідуванню кримінального провадження, виявлення та припинення інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву в добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено. Суд переконаний, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним і не вбачає необхідності витребувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінальних правопорушень з кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, що вказує на кваліфікацію діяння за ч.4 ст.186 КК України та викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, що вказує на кваліфікацію діяння за ч.1 ст.357 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою провину у вчиненні інкримінованих їй злочинів повністю.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Один із злочинів, вчинений ОСОБА_4 відноситься до тяжкого злочину. Свою вину в скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень обвинувачена визнала повністю.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченої, суд враховує, що остання є особою, яка раніше судима, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, не працює, без визначеного місця реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також суд враховує, що обвинувачена публічно попросила вибачення перед потерпілою та потерпіла ОСОБА_6 не має до обвинуваченої матеріальних та моральних претензій.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні злочинів та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченої, суд не вбачає.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченої ОСОБА_4 може сприяти покарання, у виді позбавлення волі, і призначає їй покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про затвердження угоди між прокурором та обвинуваченою.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням по справі судової дактилоскопічної експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-25/5180-Д від 05.03.2025 в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374, 394, 474- 476, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16.07.2025 року, що укладена у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000091 від 17.01.2025 року, між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України та призначити їй узгоджене покарання:

- за ч. 4 ст.186 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України, у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженій ОСОБА_4 рахувати з моменту її фактичного затримання, тобто з 23.01.2025 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», а після вступу вироку в законну силу - скасувати.

Речові докази у справі: блокнот в картонній обкладинці рожевого кольору з бланками порожніх квитанцій, змив з поверхні балкону, сліди рук відкопійовані на 5 відрізків липкої стрічки, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати в цих матеріалах.

Стягнути з засудженої ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової дактилоскопічної експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-25/5180-Д від 05.03.2025 в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості може бути оскаржений безпосередньо до Харківського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

-обвинуваченою, її захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1