Номер провадження: 11-сс/813/773/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000050 від 13.03.2024 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ізмаїл, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, депутата Саф`янівської сісьської ради Ізмаїльського району Одеської області, працюючого на посаді директора ТОВ «Олімп-Ізмаїл», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.239, ч.2 ст.364-1 КК України,

встановив:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000050 від 13.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.239, ч.2 ст.364-1 КК України.

04.02.2025 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.239, ч.2 ст.364-1 КК України за обставин викладених у клопотанні слідчого.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 07.02.2025 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 02.04.2025 року включно, з визначенням застави 2643 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 8003004 гривень.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2025 року раніше визначений розмір застави був зменшений до 1400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4239200 гривень.

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та ОСОБА_8 продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 30.05.2025 року, з визначенням застави 1400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4239200 (чотири мільйони двісті тридцять дев`ять тисяч двісті) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на продовження існування ризиків.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник посилається на відсутність ризиків, оскільки підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності ніколи не притягався, є інвалідом 2 групи, має зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та повнолітню дитину, яка потребує лікування.

Захисник просить звернути увагу на міцні соціальні зв`язки ОСОБА_8 , який є депутатом Саф`янівської сільської ради, позитивно характеризується.

Крім того, захисник посилається на визначення підозрюваному завідомо непомірного розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти її задоволення; дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, апеляційним судом встановлено, що 08.05.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.239 КК України та ч.2 ст.364-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 директора ТОВ «НВК УКРЕКОПРОМ» від 28.03.2024 року; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; актом відбору проб ґрунтів №60 від 04.10.2024 року; протоколом №60 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів, відібраних 04.10.2024 року на візуально забрудненій земельні ділянці; висновком експерта №24-6732 від 07.01.2025 року, яким встановлено, що за результатом забруднення земельної ділянки, є заподіяння шкоди, у тому числі через створення небезпеки для довкілля та спричинення істотного погіршення екологічної обстановки місцевості; протоколами обшуків та інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені вище докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01.04.2025 року строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000050 від 13.03.2024 року продовжено до 5 (п`яти) місяців, а саме до 04.07.2025 року.

Як вбачається з клопотання, для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, в тому числі: отримати висновки призначених судових експертиз за експертною спеціальністю 10.9 «Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів»; розсекретити у визначений законодавством порядок матеріали НСРД; отримати відомості та документи, за результатами поданих запитів; оглянути документацію, що була вилучена в ході проведення обшуків за місцями мешкання, роботи фігурантів кримінального провадження; оглянути мобільні термінали та комп`ютерну техніку, що були вилучені в ході проведення обшуків за місцями мешкання, роботи фігурантів кримінального провадження; зібрати матеріали, що характеризують підозрюваних осіб у кримінальному провадженні; своєчасно виконати вимоги ст.290-291 КПК України, а саме відкрити матеріали досудового розслідування, скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та після їх вручення скерувати до суду.

Оскільки наразі досудове розслідування триває, існуючи в даному кримінальному провадженні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не зменшились та не відпали.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 , між іншим, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами судового розгляду кримінального провадження у разі звернення сторони обвинувачення з обвинувальним актом, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ризик передбачений ч.1 п.1 ст.177 КПК продовжує існувати.

Крім того, на думку колегії суддів, у даному кримінальному провадженні продовжує існувати ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК, що ОСОБА_8 може здійснити спроби приховати, або знищити речові докази, в тому числі документи, які стосуються його можливої незаконної діяльності, які станом не теперішній час не відшукані органом досудового розслідування.

Також, апеляційний суд погоджується з продовженням існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний матиме можливість здійснювати вплив на свідків з метою схилити їх до дачі неправдивих показань, що буде перешкоджати встановленню істини та у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками в кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1,2 ст.23, ч.4 ст.95, ст.224 КПК.

Наразі досудове розслідування триває, а показання свідків у даному кримінальному провадженні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

За наявності існування обґрунтованої підозри та вищевказаних ризиків, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо необхідності продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів визнає непереконливими доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_8 завідомо непомірний розмір застави, оскільки за версією органу досудового розслідування саме ОСОБА_8 є організатором злочинної діяльності, яка призвела до забруднення земельних ресурсів та заподіяла державі значних збитків.

Колегія суддів враховує доводи сторони обвинувачення стосовно того, що підозрюваний ймовірно мав значний фінансовий доход та може мати значні статки, або коло наближених до нього осіб, які володіють значними фінансовими ресурсами, що підтверджується його розмовами зафіксованими в протоколах про результати проведення НСРД, зокрема стосовно бажання підозрюваного придбати майже за 8000000 грн полігон відходів. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження реального майнового стану, які свідчать про неможливість внесення підозрюваним або його родиною та оточенням визначеного розміру застави, або зміни обставин, які свідчать про існування достатніх підстав для зменшення розміру застави, стороною захисту не надано.

Крім того, колегія суддів враховує надані прокурором додаткові документи, відповідно до яких ОСОБА_8 повідомлено про зміну повідомленої підозри, відповідно до якої обсяг інкримінованих підозрюваному злочинів суттєво збільшився, а також збільшився розмір спричиненої шкоди, яка на даний також суттєво збільшилась. Вказані обставини, на думку колегії суддів, з огляду на збільшення обсягу інкримінованих злочинів та розмір спричиненої шкоди, також впливають на подальших характер можливої поведінки підозрюваного та свідчать про не зменшення існуючих ризиків.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2025 року, якою в кримінальному провадженні №0000050 від 13.03.2024 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжений строк тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4