Провадження № 11-кп/4808/451/25
Категорія ч.3 ст. 389 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою прокурора із змінами на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2025 року, у кримінальному провадженні №0000320 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Високе Монастириського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, раніше судимого:

- 18.06.2024 року вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ст.390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.389 КК України та призначено покарання - 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.06.2024 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків - 1 рік 1місяць обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу затримання.

ОСОБА_7 вчинив ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, за наступних обставин.

Так, вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.06.2024 року ОСОБА_7 засуджено за ст.390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1-3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Так, 06.02.2025 року ОСОБА_7 з`явився до Івано-Франківського районного відділу філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області, де йому роз`яснено умови відбування покарання у виді пробаційного нагляду, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, призначено днем явки перший вівторок кожного місяця та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, про що засуджений ОСОБА_7 власноручно підписався.

Таким чином, ОСОБА_7 зобов`язався відбути 1 рік пробаційного нагляду у повному обсязі із виконанням покладених на нього обов`язків згідно вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.06.2024 року.

Однак, незважаючи на попередження про недопущення порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду та зобов`язання відбувати вказане покарання, в порушення вимог ч.3 ст.49-1 КВК України ОСОБА_7 , не маючи наміру виконувати покладені на нього обов`язки, усвідомлюючи протиправний характер своєї умисної бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, без поважних на те причин ухилявся від відбування покарання та не виконував покладені на нього обов`язки.

Зокрема, ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся до Івано-Франківського районного відділу філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області у визначені дати (04.03.2025, 03.06.2025 та 01.07.2025) без поважних причин, за що 20.03.2025 року його попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді пробаційного нагляду.

Засуджений ОСОБА_7 до Івано-Франківського районного відділу філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області листки непрацездатності не подавав та про причину невідбуття пробаційного нагляду не повідомляв.

З вироком суду не погодився прокурор, який не оспорюючи обвинувачення визнане судом доведеним, вважає вирок суду незаконним внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність .

Суд першої інстанції безпідставно призначив покарання за ч.3 ст.389 КК України у виді обмеження волі на строк 6 місяців.

Судом не враховано, що положення ч.2 ст.61 КК України, встановлено, що покарання у виді обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Просить вирок скасувати в частині покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, та призначити покарання - 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 18.06.2024 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

В решті вирок суду залишити без змін.

Іншими сторонами кримінального провадження вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу із змінами, а обвинувачений та його захисник не заперечували проти її задоволення. Обвинувачений просив замінити йому покарання на громадські роботи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторони кримінального провадження не оскаржили вирок в частині обвинувачення визнаного судом доведеним, винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції при призначенні покарання не дотримався, а тому доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Санкцією ч.3 ст.389 КК України передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч.1ст.65 КК України, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини КК України із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.2ст.61 КК України обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Проте, суд першої інстанції не врахував мінімальний строк покарання у виді обмеження волі, встановлений загальною частиною КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку з викладеним, у відповідності зі ст.ст.409, 420 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 апеляційний суд у відповідності зі ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є проступком, дані про його особу, а саме: що він не працює, раніше судимий, покарання за попереднім вироком не відбув, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ПОКЦПЗ ІФ ОР, останній раз з 25.04.2025 - 09.05.2025 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; в КНП ПНЦ ІФ ОР перебував на стаціонарному лікуванні з 23.02.2015-04.03.2015 року з діагнозом: розладом психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, абстиненція (синдром відміни).

Також, суд враховує обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття.

При цьому, апеляційний суд не визнає наявність обставини, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_7 як за попереднім вироком, так і у даному випадку, визнаний винуватим у вчиненні проступків.

За таких обставин, ОСОБА_7 необхідним та достатнім покаранням буде обмеження волі строком на один рік. Остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю вироків шляхом часткового складання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 420 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2025 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 18.06.2024 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3