Справа № 461/5278/25
Провадження № 1-кс/461/4233/25
про накладення арешту на майно
в с т а н о в и л а :
Слідчий звернувся до слідчої судді зі вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на предмети, виявлені та вилучені під час обшуку від 03.07.2025, проведеного за адресою де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: мобільний телефон синього кольору «iPhone 13», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 та сім карту мобільного оператора з номером мобільного телефону НОМЕР_3 .
З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що адміністраторами публічного каналу багатоплатформеного месенджера «Вайбер», зокрема публічного каналу «Поліція.Деревня.Боянець.Турника» систематично здійснюється поширення матеріалів, спрямованих на перешкоджання діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо проведення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу, шляхом повідомлення про переміщення співробітників поліції, РТЦК та СП а також військовослужбовців інших військових підрозділів, чим здійснюється перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.
У вказаному каналі розміщується інформація про перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період (воєнний час), невиконання Указів Президента України, зриву мобілізації та як наслідок підриву обороноздатності України в умовах ведення бойових дій на території України, а також публікуються заклики до зупинення мобілізації шляхом розміщення інформації про місцезнаходження Збройних Сил України та інших військових формувань.
Згідно з відповіддю оперативного підрозділу на доручення слідчого, адміністратором вказаного каналу та причетним до вказаної протиправної діяльності є громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
03.07.2025, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.07.2025 про надання дозволу на проведення обшуку, було проведено обшук за адресою, де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:
- мобільний телефон синього кольору «iPhone 13», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 та сім карту мобільного оператора з номером мобільного телефону НОМЕР_3 .
Під час огляду вищевказаного мобільного телефону, проведеного під час обшуку, у месенджері «Viber» виявлено групу «Поліція.Деревня.Боянець.Турника», одним з адміністраторів якої зазначено ОСОБА_5 (номер мобільного телефону НОМЕР_3 ).
Постановою від 03.07.2025 вищевказані технічні пристрої визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Необхідність у накладенні на зазначені у клопотанні предмети арешту має на меті забезпечення збереження речових доказів та обумовлена такими обставинами:
Згідно з а. 2 ч.1 ст. 170 КПК України наявні ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження вищевказаного майна, відтак потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.
Окрім того, необхідність у накладенні арешту на вищевказані технічні засоби обумовлена потребою у проведенні комп`ютерно-технічної експертизи на предмет виявлення у них інформації, що може мати значення для досудового розслідування.
На підставі викладеного та беручи до уваги, що вказані у даному клопотанні предмети були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містять на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, просить клопотання задовольнити.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, у клопотанні просить проводити розгляд у його відсутності та відсутності прокурора.
З метою забезпечення арешту майна, слідча суддя вважає за можливе у порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідча суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження
Клопотання узгоджено з вимогами ст. 171 КПК України і доводи слідчого, якими він обґрунтовує клопотання, підтверджені доданими до клопотання копіями документів.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні зазначені підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У частині 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Отже, враховуючи викладене, слідча суддя доходить до висновку, що вказані у клопотанні речі та предмети відповідають критеріям ст. 98, ч.2 ст. 170 КПК України, а також можуть мати суттєве значення для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності. у зв`язку з чим, з метою їхнього збереження, слідча суддя вважає за необхідне накласти на них арешт.
Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під. час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження, вилученими в ході огляду місця події речима та предметами, з метою запобігання їхньому зникненню, пошкодженню чи відчуженню. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.
На підставі вищевикладеного, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідча суддя -
1. Клопотання задовольнити.
2. Накласти арешт предмети, виявлені та вилучені під час обшуку від 03.07.2025, проведеного за адресою місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , зокрема:
- мобільний телефон синього кольору «iPhone 13», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 та сім карту мобільного оператора з номером мобільного телефону НОМЕР_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя ОСОБА_6