КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5875/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні № 0000010 - прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадина України, з вищою освітою, зареєстрований як фізична особа-підприємець, адвокат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, терміном до 13 вересня 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу у 1350 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 087 800 (чотири мільйони вісімдесят сім тисяч вісімсот) гривень.

Застава вноситься підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утримуватись від спілкування з підозрюваним ОСОБА_13 у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, до відповідного територіального органу/підрозділу ДМС України за місцем проживання;

- носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, однак не більше 2 (двох) місяців з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави в розмірі, визначеному судом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14 , подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_6 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі, просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити слідчому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .

Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_15 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити дане клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам кримінального процесуального законодавства та правовим позиціям Європейського суду з прав людини.

Слідчий обґрунтовує можливість ризику переховування тяжкістю покарання. Проте це лише абстрактне припущення. ОСОБА_7 має постійне місце проживання, роботу, сім`ю, не судимий і раніше не притягувався до відповідальності. Такі обставини свідчать про відсутність реального ризику.

Також, слідчий не наводить жодних конкретних фактів, щодо ризику знищення чи приховування доказів. Усі необхідні документи та матеріали вже вилучені слідством, а ОСОБА_7 сам надав доступ до техніки. Отже, він не має можливості впливати на докази.

Не зазначено, на яких саме свідків може впливати підозрюваний, і відсутні будь-які підтвердження такого ризику. ОСОБА_7 не має зв`язків зі свідками, а частина доказів уже зібрана. Твердження слідчого є лише гіпотетичними.

Ризик продовження злочинної діяльності ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки усі матеріали, пов`язані з інкримінованими діями, вже вилучені. Діяльність припинена, доказів наміру або можливості продовжувати її немає.

Оскільки у випадку ОСОБА_16 відсутні докази ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, одружений та виховує неповнолітню дитину, що підтверджує його відповідальність перед сім`єю та свідчить про відсутність підстав для тримання під вартою. ОСОБА_7 є практикуючим адвокатом і офіційно працює у ТОВ «Раліївка». Колеги та керівництво відзначають його як принципову, організовану й законослухняну людину. Наявність стабільної роботи й бездоганна репутація підтверджують міцний зв`язок Ткаченка із суспільством та відсутність підстав вважати, що він може ухилятися від правосуддя.

Майновий стан ОСОБА_7 не дозволяє внести заставу у великому розмірі, що фактично позбавляє його права на звільнення під заставу. Підозрюваний не має судимостей і жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності. Жодного запобіжного заходу до ОСОБА_7 раніше не застосовувалось. Будь-які повідомлення про вчинення будь-яких інших злочинів відсутні.

Більш м`які запобіжні заходи не розглянуті, а їх недостатність прокурором не обґрунтована.У такій ситуації тримання під вартою є непропорційним і суперечить принципу презумпції невинуватості. Застосування альтернативних заходів особистого зобов`язання або домашнього арешту в нічний час, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив усіх обставин справи та залишив поза увагою доводи захисту щодо відсутності доказів обґрунтованої підозри. Висновки суду не ґрунтуються на досліджених доказах. Суд не врахував наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей та відсутність ризиків ухилення від слідства. Рішення містить суперечності й необґрунтовані припущення щодо ризику впливу на свідків та знищення доказів.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_15 , зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Сукупність доказів, зібраних у ході досудового розслідування, підтверджує обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину.

Усвідомлюючи суворість можливого покарання та маючи зв`язки в РФ, він може ухилятися від слідства й суду, у тому числі шляхом незаконного виїзду за кордон. Це унеможливить його притягнення до кримінальної відповідальності.

Підозрюваний має вплив на осіб, яких залучав до злочину, та може схилити їх до знищення або спотворення документів і речей, що мають значення для справи. Перебуваючи на волі, він здатний організувати приховування доказів через зв`язки та засоби комунікації.

Також, на свободі ОСОБА_7 може узгоджувати показання зі свідками, схиляти їх до неправдивих свідчень або чинити тиск на осіб, які брали участь у постачанні продукції до РФ, але не знали про кінцеву мету. Це може перешкодити встановленню істини.

Враховуючи, що злочин спрямований проти основ нацбезпеки України (пособництво державі-агресору), існує ймовірність, що підозрюваний, залишаючись на волі, продовжить злочинну діяльність або знищуватиме сліди вчиненого, використовуючи професійні знання й досвід у сфері права та правоохоронних органів.

З огляду на характер правопорушення та мотиви, підозрюваний може повторно вчиняти кримінальні правопорушення проти національної безпеки або впливати на свідків, щоб уникнути відповідальності.

Прокурор вважає, що жоден інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 . Застава з покладенням обов`язків не усуває ризику його спілкування з причетними до злочину особами та впливу на свідків, адже обмеження контактів вимагало б розкриття даних таких осіб, що на цій стадії розслідування є неприпустимим. Водночас застава не здатна запобігти можливому переховуванню підозрюваного, оскільки він має сталі зв`язки з громадянами РФ, які можуть сприяти його укриттю на території держави-агресора чи на тимчасово окупованих територіях.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу, в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , та просили її задовольнити в повному обсязі, з наведених в ній підстав, заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скаргизахисника ОСОБА_6 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 ,з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг прокурора та захисника, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що слідчими Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 07.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 17.07.2025 старший слідчий в ОВС 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 , за погодженням прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_17 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000010 від 07.01.2025.

За обставин викладених у клопотанні, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних дій спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

16.07.2025 року о 17 год. 20 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України затримано як особу, підозрювану у вчиненні злочину.

16.07.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначив, обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, зокрема копії яких долучено до матеріалів клопотання.

Також у клопотанні слідчий навів аргументи щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином слідчий вважав, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

17.07.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва задоволено частково вказане клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, терміном до 13 вересня 2025 року включно.

Також, визначено ОСОБА_7 заставу у 1350 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 087 800 (чотири мільйони вісімдесят сім тисяч вісімсот) гривень та у випадку її внесення покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбаченні ч. 5 ст. 194 КПК України, які визначенні в даній ухвалі, строк дії яких, покладених на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, однак не більше 2 (двох) місяців з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави в розмірі, визначеному судом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено наступне.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, всупереч твердженням апелянтів, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та прокурором та сумнівів у суду щодо їх достатності, не викликала.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, вислухавши пояснення самого підозрюваного, слідча суддя прийшла до висновку про наявність обгрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

За такого, всупереч твердженням сторони захисту, слідчим суддею враховано, що сукупність обставин та зібраних відомостей на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення у справі "IlgarMammadov v. Azerbaijan" п. 88).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Також, слідчий суддя оцінюючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виходила з того, що сторона обвинувачення зазначила про такі ризики: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

За злочин, який інкримінується особі, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, ця обставина сама по собі вже може бути причиною для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Крім того, слідча суддя врахував, що підозрюваний має місце проживання, зареєстрований як фізична особа-підприємець, водночас усвідомлюючи невідворотність покарання може вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування.

При визначенні ймовірності переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахувала тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Враховуючи викладене, тяжкість покарання, яке передбачене законом за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , слідча суддя прийшла до висновку про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_7 .

Також слідча суддя врахувала, що вона зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Аналізуючи доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні, слідча суддя врахувала, що ОСОБА_7 хоча раніше і не судимий, в той же час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Також, з урахуванням цього, суд може оцінювати надані доводи щодо можливого знищення чи переховування речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим, такий ризик також доведено, оскільки досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває, а про підозру особі повідомлено лише 16.07.2025 року.

З огляду на спосіб, обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, наявним, на думку слідчого судді, є також ризик щодо можливого продовження злочинної діяльності.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що прокурором не доведено наявність такого ризику, як перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та незаконного впливу на свідків, оскільки слідчій судді не надано відомостей, що в даному кримінальному провадженні було проведено допит свідків, таких відомостей не містять матеріали клопотання, а також відповідно підтвердження не долучено прокурором в судовому засіданні, на думку слідчого судді, такі ризики є сумнівним та розцінюються, як домисел на даній стадії кримінального провадження, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями з боку сторони обвинувачення.

За таких обставин, зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважала обґрунтованими.

На підставі викладеного, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, з огляду на фактичні обставини за яких підозрюваному інкримінується його вчинення, його характер та суспільний інтерес щодо особи підозрюваного та інкримінованого йому правопорушення, слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність органом досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В той же час вірогідність настання вказаних ризиків є досить високою.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя місцевого суду, всупереч твердженням апелянтів, встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу в їх сукупності.

На підставі чого, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинений злочин, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого в цій частині.

Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення щодо необхідності задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному обсязі дотримався вимог КПК України при визначенні розміру застави, одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також колегія суддів бере до уваги, що відповідно до абз. 2 п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України передбачено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 19.06.2024 р. по справі № 3-111/2023 (207/23, 315/23), аналізуючи частину першу статті 183 Кодексу, Конституційний Суд України звернув увагу на те, що законодавець визначив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу без доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 Кодексу. Однак це не позбавляє можливості слідчого суддю, суд застосувати інший, більш м`який, запобіжний захід, визначений Кодексом.

Відповідно до Кодексу можливість застосування застави до особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, визначених частиною третьою або четвертою статті 183 Кодексу (друге речення частини першої статті 182); під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України" (абзац восьмий частини четвертої статті 183).

Тобто, як зазначив Конституційний Суд України, із наведених приписів Кодексу випливає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29,частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважав, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід.

Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

У зв`язку із викладеним, із врахуванням особи підозрюваного ОСОБА_7 стадії кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із одночасним визначенням розміру застави у1350 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 087 800 (чотири мільйони вісімдесят сім тисяч вісімсот) гривень, із покладенням на підозрюваного обов`язків визначених ст. 194 КПК України, які зазначені в ухвалі слідчого судді.

Розмір застави, як зазначено в ч. 4 ст. 182 КПК України визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного в суд достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_7 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений та виховує неповнолітню дитину, має місце реєстрації та проживання, має роботу.

Сума, що встановлюється для звільнення під заставу повинна бути належним чином обґрунтована і зафіксована в рішенні про заставу (рішення у справі "Георгієв проти Болгарії" п. п. 30, 31).

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що застава у1350 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 087 800 (чотири мільйони вісімдесят сім тисяч вісімсот) гривень, здатна забезпечити інтереси кримінального провадження, не порушуючи прав підозрюваного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його роль.

Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та прийняття нового рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, як про те просить прокурор та про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як просила сторона захисту, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника тапрокурора, з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405. 407, 422 КГІК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4