Справа № 487/3021/25
Провадження № 1-кс/487/2405/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 04.05.2025 року та зареєстрованою 05.05.2025 року, на бездіяльність дізнавача Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

05.05.2025 року ОСОБА_3 сформованою в системі «Електронний суд» доповнення до скарги, які зареєстровано 06.05.2025 року,

У поданій скарзі просив зобов`язати Миколаївське районне управління поліції ГУНП в Миколаївській області невідкладно внести відомості про вчинення ОСОБА_4 дій які мають ознаки складу злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ст. 366 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 .

В обґрунтування скарги зазначено, що 23.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення щодо ймовірного підроблення документів членами автогаражного кооперативу «Парма», одним з яких є ОСОБА_4 , з зазначенням ч. 1 ст. 358 КК України.

Підробленими та/або використаними документами АГК є, зокрема, Рішення Правління АГК від 31.08.2015року про наявність права власності АГК на металевий гараж, який знаходився у володінні потерпілого ОСОБА_3 , а також договір та квитанція від 22.08.1993 року про нібито придбання цього гаражу у МП «Парма» за 270000крб.

АГК «Парма» створений як юридична особа в 1999 році.

06.03.2025 член АГК Голова Правління АГК «Парма» ОСОБА_4 , на підставі фальшивих договору та квитанції від 22.08.1993 року, отримав судове рішенні від 31.10.2019 року у справі №457/5705/16 про зобов`язання ОСОБА_3 повернути металевий гараж 90 у власність АГК, а 06.03.2025 на виконання судового рішення фактично заволодів гаражем, отримавши його від державного виконавця.

Щодо введення ОСОБА_4 суду в оману у справі №457/5705/16, шляхом подання фальшивих договору та квитанції від 22.08.1993 року, ведеться досудове розслідування № 0000108.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є Головою Правління АГК «Парма», тобто службовою особою, його дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого не ст. 358 КК України, а ст.366 КК України.

Фальшивість договору є очевидною для будь-якої розсудливої людини, оскільки юридична особа АГК «Парма» була створена лише через шість років після 22.08.1993р., а саме - в 1999 році.

Крім цього, отримання ОСОБА_4 06.03.2025 гаражу свідчить про остаточне заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, тобто є діями, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Якщо заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем було пов`язане з внесенням такою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складанням або видачею завідомо інших неправдивих документів, дії винного потребують кваліфікації за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами ст. ст. 191, 366 КК України.

Відтак відомості в ЄРДР щодо попередньої кваліфікації злочину підлягають зміні зі ст. 358 КК України на ст. 366 та ч. 4 ст. 191 КК України.

Миколаївським апеляційним судом в ухвалі від 03.04.2025 року у справі 490/1537/25 зазначено (витяг) «В даному випадку, у разі встановлення слідчим (дізнавачем) в ході досудового розслідування кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000831 та № 0000108 даних, які підтверджують викладені у заяві ОСОБА_3 обставини, та можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191, 366 КК України, слідчий (дізнавач) має право самостійно внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати окреме досудове розслідування.

01.04.2025 року і 23.04.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Миколаївське районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області з заявами про зміну кваліфікації.

Проте жодних дій, спрямованих на внесення наданих ОСОБА_3 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства даним органом досудового слідства не вчинялося.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Положеннями частини 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, статті 303-308 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року №4-р(ІІ)2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

До елементів складу злочину відносять: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону, кожен із яких неможливо визнати елементом складу злочину без певних ознак. До ознак об`єкта злочину, крім суспільних відносин, що охороняються кримінальним законом, віднесено предмет злочину. Об`єктивну сторону характеризують: дія (бездіяльність), злочинні наслідки, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) та наслідками, що настали, час, місце, спосіб, обстановка, знаряддя та засоби вчинення злочину. Суб`єкт злочину: осудність, вік, з якого настає кримінальна відповідальність, посадове становище, відношення до військової служби тощо. Суб`єктивну сторону: вина, мотив, мета та емоційний стан.

Відповідно до диспозицій особливої частини КК України, карним діянням є діяння що містить ознаки складу злочину. Тому, фактична відсутність в відомостях про діяння чи бездіяльність обставин, що вказують на наявність ознак складу злочину, позбавляє слідчого (прокурора) законного права вносити зазначені відомості до ЄРДР.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №818/1526/18 (провадження №11-1263апп18) у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть слугувати механізмом для безпідставного переслідування осіб у разі незгоди з їх рішеннями або суб`єктивними припущеннями про їх злочинні дії.

Перевіркою матеріалів встановлено, що наведені заявником ОСОБА_3 обставини на даний час розслідуються сектором дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області в рамках кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за №0000831, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, щодо підроблення документів та за № 0000108 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, щодо введення в оману суду шляхом надання завідомо неправдивих показань.

01.04.2025 року і 23.04.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області з заявами в яких, з посиланням на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 03.04.2025 року у справі №490/1537/25, просив внести зміни у попередню кваліфікацію кримінального провадження №0000831 зі ст. 358 КК України на ст. 366 та ч. 4 ст. 191 КК України.

Листом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 02.05.2025 року за №74505-2025 ОСОБА_3 надано відповідь, що за наслідками розгляду вказаних заяв було встановлено відсутність підстав для зміни правової кваліфікації в кримінальному провадженні №0000831 від 23.10.2020 року.

Обставини, які розслідуються в рамках кримінальних проваджень № 0000831 та № 0000108, стосуються одних і тих же обставин, про які зазначається у скарзі ОСОБА_3 до слідчого судді, щодо невнесення посадовими особами Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області відомостей до ЄРДР за ст. ст. 191, 366 КК України, щодо незаконного заволодіння належним йому майном у виді гаражу № НОМЕР_1 , який знаходиться на території АГК «Парма».

Фактично у поданій скарзі ОСОБА_3 не погоджується з правовою кваліфікацією кримінального провадження №0000831 за ст. 358 КК України та просить її змінити.

Разом з цим, згідно із нормами ч. 4 та п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність віднесено до компетенції слідчого, прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, а не слідчого судді чи особисто скаржника.

Згідно з ч. 4 ст. 40-1 КПК України, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону свідчить про те, що КПК України не містить імперативних норм, які б забороняли зміну правової кваліфікації кримінально караних дій особи під час досудового розслідування. Це також узгоджується з положеннями гл. 22 КПК України, зі змісту якої вбачається, що повідомлення про підозру (у якому, з-поміж іншого, має бути указана правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у випадку виникнення підстав, може бути змінене слідчим чи прокурором (статті 277279 КПК України). Разом з тим зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, з огляду на положення ч. 3 ст. 110 КПК України, має здійснюватися шляхом винесення відповідної постанови. При цьому КПК України не передбачено, що внесення змін у ЄРДР і зміна правової кваліфікації злочину мають здійснюватися виключно за погодженням саме керівника прокуратури та на підставі відповідної ухвали слідчого судді (постанова Верховного Суду від 20.01.202 року у справі №357/12523/21).

Отже, посадові особи Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, отримавши заяви ОСОБА_3 , дотримались вимог чинного законодавства України: зареєстрували заяви, перевірили їх та, з урахуванням правової природи кримінального правопорушення, встановили факт відсутності підстав для зміни правової кваліфікації в кримінальному провадженні №0000831 від 23.10.2020 року.

За таких обставин подана ОСОБА_3 скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26.05.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1