ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/9230/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/424/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Слобідської окружної прокуратури м. Харкова на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000486 від 19.04.2024, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернова Чугуївського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, який раніше був судимим:

- 24.05.2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 28.11.2019, у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 05.07.2024 Червонозаводським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 162 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 НМДГ (1700 гривень), визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.07.2024 та остаточно визначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Відповідно до частини 3 статті 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень вирішено виконувати самостійно.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним в тому, що 18.04.2024 у період часу з 09:00 по 14:00, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перестрибнув через огорожу та потрапив на територію домоволодіння за вказаною адресою, належного ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на території домоволодіння, шляхом вибиття вхідних дверей, проник всередину приміщення будинку, звідки таємно викрав піч мікрохвильову з грилем MICROWAVE WITH GRILL Tarrington house MWD8820G світлого кольору, вартістю 1997 грн 00 коп, праску «Moulinex» principio 30, вартістю 225 грн 00 коп ювелірні вироби, а саме: золота каблучка 585 проби, масою 3 грами, вартістю 5221 грн 29 коп, обручка золота з трьома камінцями, масою 2 грами, вартістю 4000 грн 00 коп, срібний хрестик 925 проби, масою 1,68 грам, вартістю 52 грн 94 коп, золоті сережки 585 проби, масою 2 грами, вартістю 4000 грн 00 коп., що належать ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 15 496,23 грн.

Не погодившись з зазначеним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.09.2024 змінити в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню та незастосуванням закону, який підлягає застосуванню, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначити покарання за частиною 4 статті 185 КК України - 6 років позбавлення волі, на підставі вимог частини 4 статті 70 КК України - шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.07.2024, більш суворим призначеним за частиною 4 статті 185 КК України, остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України вчинене ОСОБА_7 18.04.2024, в той час як минулий вирок суду відносно нього постановлений Червонозаводським районним судом м. Харкова 05.07.2024, тобто ОСОБА_7 вчинив новий злочин до постановления вироку, та покарання обвинуваченому підлягає призначенню спочатку за частиною 4 статті 185 КК України, надалі підлягає застосуванню положенню частина 4 статті 70 КК України, де можливо шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком від 05.07.2024 Червонозаводського районного суду м. Харкова у виді штрафу у розмірі 1700 грн. більш суворим, остаточно визначити відповідне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років..

Прокурор звертає увагу, що судом невірно призначено покарання, у виді 5 років позбавлення волі, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 внаслідок його м`якості, та неправильно визначено остаточне покарання на підставі частини 1 статті 71 КК України.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 покарання за частиною 4 статті 185 КК України не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_7 , за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, відбував покарання реально, після звільнення за відбутим покаранням знову став на шлях незаконного отримання доходу, тобто така стала поведінка свідчить про недієвість призначення м`якого покарання, у виді 6 років позбавлення волі, оскільки ОСОБА_7 вже відбував покарання строком 5 років позбавлення волі, що фактично не призвело до будь-яких позитивних змін у його свідомості та поведінці.

Прокурор вважає, що визнання ОСОБА_7 винуватості за пред`явленим обсягом обвинувачення у даному кримінальному провадженні свідчить лише про бажання обвинуваченого пом`якшити покарання, яке невідворотно судом буде призначене за результатом судового розгляду по суті та перевірки доказами, проте аж ніяк не доводить той факт, що ОСОБА_7 дійсно розкаявся та змінив поведінку у майбутньому. Крім того, на час скоєння злочину ОСОБА_7 ніде не працював, не мав заробітку, стійких соціальних зв`язків, вчинив дане кримінальне правопорушення з метою отримання доходу, що свідчить про те, що вчинення корисливих злочинів проти власності є сталим джерелом доходу останнього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу, вважав, що призначене судом першої інстанції покарання у визначеному розмірі є необхідним та достатнім, просив призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, думку обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Згідно вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги прокурора, щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню - частини 4 статті 70 КК України, та застосування закону, який не підлягає застосуванню статті 71 КК України, колегія суддів вважає їх слушними, з огляду на наступне.

Відповідно до положень 4 статті 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Положеннями пункту 4 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно пунктів 1, 2 частини 1 статті 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року ОСОБА_7 був засуджений за частиною 2 статті 162 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Відповідно до формулювання обвинувачення, кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком за частиною 4 статті 185 КК України він вчинив 18 квітня 2024 року, тобто до постановлення щодо нього вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції мав застосувати положення частини 4 статті 70 КК України та призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року у виді штрафу у розмірі 1 700 грн., більш суворим покаранням призначеним оскаржуваним вироком за частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання, з урахуванням положень саме частини 4 статті 70 КК України, а не статті 71 КК України.

У зв`язку із наведеним, вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року необхідно змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної його частини посилання суду першої інстанції на призначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі статті 71 КК України та визначити його відповідно до положень частини 4 статті 70 КК України.

Щодо апеляційних доводів прокурора про невідповідність розміру призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог статтей 50,65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був судимим, офіційно не працює, стійких соціальних зв`язків не має.

Відповідно до статті 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції визнано рецидив кримінальних правопорушень, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов всиновку, що призначене судом першої інстанції покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 остаточне покарання відповідно до положень частини 4 статті 70 КК України, а саме шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року у виді штрафу у розмірі 1 700 грн. більш суворим, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом, розміром є справедливим та співмірним.

Керуючись статтями 405, 407, 408, 409 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на призначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі статті 71 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за частиною 4 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини 4 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року у виді штрафу у розмірі 1 700 грн. більш суворим, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В решті вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: