№ провадження 1-кс/208/2078/25
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно підозрюваної у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Прокурор Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно підозрюваної у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор у своєму клопотанні посилається на те, щодля досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу відносно підозрюваної, яка обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як підозрювана ОСОБА_4 вчинила тяжкі та особливо тяжкі злочини, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, а відтак усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, з високою ймовірністю вказує на те, що підозрювана може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинене нею за попередньою змовою групою осіб кримінальні правопорушення, що може виразитися у вигляді втечі.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки систематичне вчинення протягом 2024-2025 років підозрюваною кримінальних правопорушень проти власності за попередньою змовою групою осіб, відсутність у неї законного джерела доходу (до припинення злочинної діяльності правоохоронними органами офіційно ніде не працювала) - все це в сукупності безумовно вказує на стійку антисоціальну спрямованість поведінки підозрюваної, а також на те, що вчинення злочинів є для неї одним з шляхів для заробітку коштів. Тому, існує ризик продовження підозрюваною протиправної діяльності, враховуючи також те, що підозрювана перебуваючи в статусі обвинуваченої продовжувала вчинювати кримінальні правопорушення (20.08.2020 відносно ОСОБА_4 , направлено до суду обвинувальний акт за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч.3 ст. 190 КК України, також 25.05.2023 відносно ОСОБА_4 , направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України)

Незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (так як підозрювана особисто знайома з деякими зі свідків у вказаному кримінальному провадженні та, таким чином, може намагатись вплинути на них з метою змусити змінити свої показання).

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом продовження запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, прохав змінити час заборони на період з 22:00 до 05:00 год.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала позицію захисника.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, захисника, підозрюваної, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до матеріалів клопотання зазначено, що 18.02.2025 року про підозру повідомлено ОСОБА_4

11.04.2025 громадянці ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК Українипідтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України. Вчинення злочинів передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК Україникарається позбавленням волі від 5 до 12 років та згідно з ст. 12 КК України відноситься до тяжкого та особливо тяжкого злочину.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Мерабішвілі проти Грузії» можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»: існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення; факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність; обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні; стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий,прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Як встановлено під час розгляду клопотання, 18.02.2025 року про підозру повідомлено ОСОБА_4 11.04.2025 громадянці ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК Українипідтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Отже, описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За наведених вище обставин подане клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно підозрюваної у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжити покладені на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю;

- не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , у період доби з 21:00 години по 05:00 години, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваної.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1