В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_3 ,

захисник адвокат: ОСОБА_4 ,

обвинувачена: ОСОБА_5 ,

потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0001374 від 13.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянка України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, без місця реєстрації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, під час судового розгляду учасниками кримінального провадження укладена угода про визнання винуватості, за погодженням з потерпілими.

Так, встановлено, що 15 квітня 2025 року близько 13 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась на території кладовища «Сухий Яр», розташованого по вул. Сухоярській в м. Біла Церква, Київської області, поруч з місцями поховань військовослужбовців ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та військовослужбовця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які загинули від отриманих поранень, не сумісних з життям під час участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії при захисті Батьківщини.

В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний намір, спрямований на осквернення могили особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на осквернення могили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, демонструючи зневагу до місць поховання, посягаючи на моральні принципи суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, діючи умисно, скориставшись відсутністю потерпілих, таємно викрала іграшкову машинку-вантажівку з місця поховання ОСОБА_8 та м`яку іграшку зайця з місця поховання ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 297 КК України, а саме, як наруга над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі.

10.09.2025 відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченою ОСОБА_5 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , за письмової згоди потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості від 10.09.2025 укладена між прокурором та обвинуваченою у присутності захисника подана до суду під час судового розгляду, суд відповідно до вимог, передбачених ч. 3 ст. 474 КПК України невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, розкаювалася та визнала всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення, від надання показань відмовилася. Наполягала на затвердженні укладеної угоди від 10.09.2025.

Потерпілі в судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про що подали до суду письмові заяви.

Прокурор у судовому засіданні вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_3 , та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 297 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість за ч. 1 ст. 297 КК України у зазначених діях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_5 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Сторони також погоджуються на звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, шляхом застосування судом ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, обставиною, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього при призначенні покарання сторонами угоди враховані дані про особу обвинуваченої, а саме, що остання у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судима, неодружена, непрацевлаштована, без місця реєстрації, має постійне місце проживання.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Також суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 під час досудового слідства не обирався.

Таким чином судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись статтями 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 10.09.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, за якою призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 10.09.2025 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітня та працевлаштуватись, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Суддя: ОСОБА_11