ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1741/25 Справа № 192/94/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування закону про декриміналізацію,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування закону про декриміналізацію

Мотивуючи постановлене рішення суд виходив з того, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2024, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2024 у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння, й зокрема в цій ухвалі, суд зазначив, що вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2024 не є вироком покарання за яким ОСОБА_7 відбуває ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», тому підстави для застосування вимог Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 до покарання призначеного за цим вироком у суду відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить застосувати до вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2024 закон України №3886, яким його засуджено за ст.ст. 185, 185 КК України за заволодіння чужим майном майном на суму менше 2 нмдг.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу засудженого та просила її задовольнити, скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції послався на те, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2024, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2024 у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння, й зокрема в цій ухвалі, суд зазначив, що вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2024 не є вироком покарання за яким ОСОБА_7 відбуває ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», тому підстави для застосування вимог Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 до покарання призначеного за цим вироком у суду відсутні.

Між тим суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що з часу звільнення засудженого ОСОБА_7 ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2024, від покарання, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2024 у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, ОСОБА_7 продовжив відбувати покарання в ДУ Солонянська виправна колонія №21 за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2024.

Відтак, враховуючи, що Солонянський районний суд Дніпропетровської області 17.10.2024 року фактично не розглядав питання про звільнення від покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2024, вирішення питання в порядку ч. 2 ст. 74 КК України, враховуючи наведені вище вимоги закону, мають вирішуватися судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, яким в даному випадку, є Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2024 ОСОБА_7 визначено остаточне покарання, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023.

В той же час вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 засуджений до остаточного покарання, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком покаранням за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2023 року.

При цьому, вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2023 року, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2022.

Отже вищенаведене свідчить про те, що всі ці вироки стосовно ОСОБА_7 є взаємопов`язаними та підлягають перевірці на відповідність Закону №3886-ІХ, оскільки приведення кожного з цих вироків у відповідність до Закону № 3886-ІХ можуть мати для засудженого правові наслідки у призначені остаточного покарання за правилами ст. ст.70, 71 КК України.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З огляду на викладене та те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо неможливості вирішення питання про звільнення ОСОБА_7 від покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2024 року, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які призвели до незастосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню та фактично не розглянув клопотання засудженого, чим допустив неповноту судового розгляду, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, а ухвала скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 404, 407, 409, 410, 412, 415 та 418, 419 КПК, коллегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування закону про декриміналізацію скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4