Справа 688/5848/24
№ 1-кп/688/60/25
Вирок

Іменем України

30 квітня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка кримінальне провадження № 0000665 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_4

15 жовтня 2024 року близько 08 год, ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці, поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до паркану, за яким стояла ОСОБА_6 . В подальшому, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин вчинив конфлікт з ОСОБА_6 , під час якого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, правою рукою підняв із землі камінець, після чого підійшов до паркану та стоячи навпроти потерпілої, яка перебувала з іншої сторони паркану, завдав декілька ударів камінцем в ліву ділянку голови останньої.

Внаслідок вищевказаних неправомірних умисних дій, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій підочній ділянці, синця в лівій скроневій ділянці голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

2. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав, цивільний позов не визнав. Дав суду показання, що 15.10.2024 близько 08 год проходив по вулиці та побачив потерпілу, яка стояла біля паркану на території свого домоволодіння. Напередодні вона приходила до нього та шукала свою курку, підозрювала його в тому, що він вкрав у неї курей, вимагала віддати. Того ранку потерпіла, тримаючи курку в руках, продовжила його ображати та проклинала. Тому він погрожував її вдарити камінцем, але не бив її. Заперечив, що завдавав удари, стверджував, що потерпіла його обмовляє, оскільки вони тривалий час перебувають у неприязних відносинах.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 за встановлених обставин об`єктивно підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка дала суду показання, що 15.10.2024 близько 08 год її сусід ОСОБА_4 проходив по вулиці та побачив потерпілу, яка стояла біля паркану на території свого домоволодіння. ОСОБА_4 взяв в руку камінець, який знайшов на дорозі та замахнувся на неї. Вона попередила його, щоб він цього не робив. Напередодні вона приходила до нього та шукала свою курку, підозрювала його в тому, що він вкрав у неї курей, вимагала віддати, він обіцяв повернути. Того ранку вона тримала курку в руках, а ОСОБА_4 підійшов ближче до паркану та раптово завдав їй близько трьох ударів в ліву ділянку голови, від чого в неї потемніло в очах, а він пішов далі. Бив її кулаком, в якому тримав камінець. Вона відразу викликала поліцію, а наступного дня пройшла огляд експерта. Ствердила, що з ОСОБА_4 та деякими сусідами вона тривалий час перебуває в неприязних відносинах - у неї пропадає майно, є спори щодо земельних меж та інші побутові питання. ОСОБА_4 навмисно її вдарив, бо знає, що вона проживає одна, є вдовою. Також повідомила, що має 2 групу інвалідності, декілька років тому перенесла хірургічне втручання на голові;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка дала суду показання, що працює медсестрою в сільській амбулаторії медицини. Всередині жовтня 2024 року в обідню пору до них приїхала на велосипеді потерпіла та скаржилася на тиск, плакала, була схвильована, повідомила, що її побив сусід ОСОБА_9 , вдарив по голові, що в них був спір щодо курей. Бачила в неї під лівим оком гематому, лікар дав електронне направлення до невропатолога. У неї був підвищений тиск, тому їй дали таблетку;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який дав суду показання, що працює сімейним лікарем, потерпіла є його пацієнткою. Всередині жовтня 2024 року в обідню пору до нього на прийом прийшла потерпіла та скаржилася на тиск. Бачив під оком синець темно-синього кольору. Розповідала, що її вдарив ОСОБА_11 , в якому тримав твердий предмет. Надав рекомендації звернутися до невропатолога;

- даними протоколу огляду місця події з фото-таблицями до нього від 07.11.2024, згідно якого зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення територія поряд домоволодіння по АДРЕСА_2 , а саме біля паркану потерпілої;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту з відеозаписом до нього від 07.11.2024, за участю потерпілої ОСОБА_6 , з якого слідує, що вона детально продемонструвала місце і механізм заподіяння їй ударів ОСОБА_4 , а також на статистові вказала на їх локалізацію;

- даними протоколу огляду речового доказу з фото-таблицями до нього від 11.12.2024, згідно якого оглянуто речові докази два DVD-R диски із відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейських ВРПП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 15.10.2024;

- даними відеозаписів з нагрудного відеореєстратора поліцейських ВРПП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 15.10.2024, на яких видно, що потерпіла пояснила поліцейським, що її вдарив камінцем в ділянку голови ОСОБА_4 та власноручно написала заяву про притягнення його до кримінальної відповідальності;

- даними аудіозапису телефонного звернення потерпілої на спецлінію «102» від 15.10.2024, згідно якого 15.10.2024 потерпіла викликала поліцію на адресу АДРЕСА_3 з приводу її побиття сусідом ОСОБА_12 . Потерпіла вказала на знаряддя правопорушення камінець, а також пояснила локалізацію тілесних ушкоджень;

- даними висновку експерта №342 від 23.10.2024, згідно якого в ОСОБА_6 виявлено такі тілесні ушкодження: синець в лівій підочній ділянці, синець в лівій скроневій ділянці голови. Дані тілесні ушкодження утворилися від, щонайменше, двох травмуючих дій тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах вказаних в постанові та обстежуваною, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Утворення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту або самоспричинення є малоймовірним;

- даними додаткового висновку експерта №367 від 29.11.2024, згідно якого виявлені в ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли виникнути в строк та при обставинах вказаних потерпілою під час її допиту від 22.10.2024 та під час проведення з нею слідчого експерименту від 07.11.2024.

Такі висновки експертиз узгоджуються із встановленими обставинами кримінального провадження, підтверджують показання потерпілої щодо кількості заподіяних ударів, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , яким потерпіла особисто в день її побиття повідомила про це, та спростовують твердження обвинуваченого в тій частині, що він не бив потерпілу.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд відхиляє твердження обвинуваченого про те, що він не завдавав ударів потерпілій, оскільки такі показання суперечать дослідженим судом доказам, зокрема показанням самої потерпілої, які є послідовними, переконливими та узгоджуються із дослідженими судом доказами, у тому числі із висновками судово-медичної експертизи щодо локалізації, характеру і строку виникнення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень.

Суд відхиляє доводи захисника про те, що поліцейські, які прибули на виклик до потерпілої не побачили жодних тілесних ушкоджень, оскільки поліцейські не мають необхідних експертних знань та не мають повноважень проводити відповідний медичний огляд. Доказами того, що у потерпілої виявлені тілесні ушкодження, які виникли у строк та при обставинах, що повідомлені нею, підтверджуються висновками експерта, який є кваліфікованим фахівцем в судово-медичній галузі, предметом його дослідження були усі наявні матеріали, в тому числі протокол слідчого експерименту з потерпілою, а тому підстав для сумнівів у достовірності цих висновків суд не вбачає.

Підстав недовіряти показанням потерпілої, яка тривалий час підтримує свої показання, у суду не має, оскільки такі показання відповідають іншим об`єктивним доказам у справі, у зв?язку з чим суд вважає, що вони можуть бути покладені в основу вироку.

В силу положень ст. 97 КПК України не є показаннями з чужих слів показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , оскільки зазначені свідки особисто сприймали висловлювання потерпілої, надані нею відразу після події, що узгоджується з показаннями потерпілої, наданими нею під час слідчого експерименту.

Допитана у судовому засідання як свідок захисту ОСОБА_13 дала показання, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 багато років перебувають у неприязних відносинах, що додатково підтверджує наявність в обвинуваченого мотиву вчинити кримінальне правопорушення, а характер та цілеспрямованість його дій, його попередня поведінка та ставлення до потерпілої свідчать про умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Аналізуючи у сукупності дослідженні у судовому засіданні докази, суд критично оцінює показання обвинуваченого та розцінює їх як спробу уникнути кримінальної відповідальності.

Таким чином, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 125 КК України, як уми сне легке тілесне ушкодження.

4. Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

ОСОБА_4 раніше не судимий, пенсіонер, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує, що вчинене діяння є кримінальним проступком, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене та враховуючи конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність щирого каяття, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в максимальному розмірі. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

6. Розгляд цивільного позову.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із положеннями ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із приписами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Особа, якій завдано збитків ушкодженням здоров`я, має право на відшкодування понесених нею витрат на лікування та завданої їй моральної шкоди.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого, а також їх розмір і необхідність здійснення повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами. Такими доказами можуть бути довідки медичних закладів і фінансово-касові документи про понесення витрат.

Учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам (принцип змагальності).

Судом встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, потерпіла ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді синців.

З долучених до позовної заяви фіскальних чеків вбачається, що потерпіла здійснювала витрати на придбання лікарських засобів в січні та лютому 2025 року на загальну суму 4917,21 грн, яку просила стягнути з винного.

Однак суд дійшов висновку, що надані позивачем квитанції щодо придбання ліків не доводять того, що ці витрати були понесені саме у зв`язку із тілесними ушкодженнями, які завдані обвинуваченим 15.10.2024, а також в матеріалах справи відсутні призначення лікарів, тобто неможливо перевірити необхідність здійснення цих витрат.

Оскільки витрати на лікування потерпілої документально не підтверджені, у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З урахуванням встановлених обставин, враховуючи глибину і характер фізичних, моральних, душевних страждань потерпілої, яка перенесла негативні переживання, які змінили її звичний спосіб життя та потягли за собою тривале нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на їх подолання і компенсацію, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а також того, що моральна шкода не є способом збагачення, суд дійшов висновку про стягнення з винного моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, що є достатньою сатисфакцією.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. В решті позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_14