24.04.25 Справа № 469/1438/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року с-ще Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002019 від 14.08.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Терешківці Горохівського району Волинської області, громадянина України, освіта середня, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 29 липня 2021 року вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 345, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна,

-проходив військову службу за контрактом на посаді стрільця третього стрілецького спеціалізованого відділення першого стрілецького спеціалізованого взводу першої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_2 ), у військовому званні "солдат",

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв"язку)

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв"язку)

встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

У судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України, так як він бажає продовжувати військову службу та отримав на це письмову згоду командира військової частини НОМЕР_3 .

Позиція інших учасників справи

Захисник підтримав заявлене клопотання.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 заперечувала, посилаючись на те, що обвинуваченому вже була можливість звільнення від кримінальної відповідальності для проходження військової служби, проте він не виконав умови такого звільнення, зокрема, заборону відлучатися з військової частини, вважала таке клопотання заявленим з метою ухилення від покарання та тримання під вартою, так як бажання обвинуваченого продовжувати військову службу не підтвердилось під час судового розгляду. Зауважила, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України є правом, а не обов"язком суду.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, а саме у тому, що він, проходячи військову службу за контрактом як військовослужбовець на посаді стрільця третього стрілецького спеціалізованого відділення першого стрілецького спеціалізованого взводу першої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_2 ), у військовому званні "солдат", 18 липня 2024 року приблизно о 16.00 год., більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування військової частини самовільно залишив місце служби тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза його межами понад три доби, проводячи час на власний розсуд, переховуючись від служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину, до моменту виявлення працівниками ГУ ВСП та супроводження до ТУ ДБР у м.Миколаєві, а саме 21 серпня 2024 року о 12.20 год.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року звільнено засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з невідбутим строком 08 місяців 08 днів для проходження військової служби за контрактом на підставі ст.81-1 КК України, встановлено щодо ОСОБА_3 адміністративний нагляд строком на один рік з відповідними обмеженнями, у тому числі забороною перебування за межами місця дислокації військової частини, з якою укладено контракт, та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром, та забороною виїзду в особистих справах за межі дислокації військової частини та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром, без дозволу командира військової частини, з якою укладено контракт.

25 березня 2025 року за № 45/17/5166 командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 надано письмову згоду на проходження військової служби у вказаній військовій частині солдатом ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності є дискреційним повноваженням суду. При звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України слід враховувати особу обвинуваченого, враховувати, чи дійсно особа добровільно бажає повернутись на військову службу, чи такий намір є формальним, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Як вбачається з викладеного вище, обвинуваченому ОСОБА_3 держава вже надавала можливість проходження військової служби за контрактом та звільнення у зв"язку з цим від раніше призначеного покарання умовно-достроково, проте обвинувачений такою можливістю не скористався, самовільно, усупереч чинному законодавству та обов`язкам, покладеним на нього ухвалою суду, залишивши місце служби, що ним не заперечується.

В умовах введеного у державі воєнного стану, наявності прямої загрози національній безпеці держави, коли від військовослужбовців особливо вимагається бути високодисциплінованими та мати високу моральну та патріотичну свідомість, вказана поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та прямо впливає на боєздатність військових підрозділів та спроможність підрозділу виконувати бойові завдання, тобто суд приходить до висновку про формальність заявленого обвинуваченим наміру повернутися на військову службу.

Тому, зважаючи, що передбачене ч.5 ст.401 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є правом, а не обов"язком суду, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ст.401 КК України, ст.ст.284, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України відмовити.

Дата проголошення повного тексту ухвали 28 квітня 2025 року о 08.25 год.

Суддя