ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/2223/25
Провадження № 1-кс/505/1040/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Фрунзівського району, смт. Фрунзівка, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , майстра виробничого навчання Захарівського професійного ліцею, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000349, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2025,

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшло на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000349, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання слідчий мотивує тим, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , приблизно на початку червня 2025 року вирішили виїхати за межі території держави Україна у особистих справах.

Розуміючи, що на підставі Указу президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який у подальшому був неодноразово продовжений, а також на підставі указу президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» виїзд їм заборонено, вище вказані громадяни в різний час та перебуваючи в різних місцях, за допомогою мобільного додатку «Телеграм», через різноманітні групи, почали цікавитися у користувачів вказаного застосунку, яким чином можливо перетнути державний кордон України. В ході пошуку в різний час, але не пізніше 30.06.2025, в додатку месенджера «Телеграм» не встановлена в ході досудового розслідування особа (далі Особа 1), кожному із вище вказаних осіб запропонувала за грошову винагороду, організувати їхнє переправлення через державний кордон України з Республікою Молдова поза пунктами пропуску, для чого їм необхідно прибути до м. Умань Черкаської області, де біля готелю чекати подальших вказівок, на що останні погодилися.

В свою чергу, у невстановлений слідством час, але не пізніше 30.06.2025 Особа 1, для реалізації свого злочинного умислу направленого на організацію незаконного переправлення вище вказаних осіб через державний кордону України, запропонувала ОСОБА_4 посприяти в організації незаконно переправлення вищезазначених осіб через державний кордон України, за грошову винагороду в сумі 14000 гривень. В цей час у ОСОБА_4 , який будучи обізнаний про порядок перетину державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, в порушення законів України: «Про державний кордон України», «Про прикордонний контроль», а також указу президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зі змінами та указу президента України 69/2022 «Про загальну мобілізацію», виник злочинний умисел на незаконне переправлення вказаних осіб через державний кордон України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб, з корисливих мотивів та ОСОБА_4 , погодився на пропозицію Особи 1.

В подальшому ОСОБА_4 , виконуючи свою роль, спрямовану на реалізацію єдиного злочинного умислу з Особою 1, щодо незаконного переправлення осіб через лінію державного кордону України, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, слідуючи вказівкам Особи 1, приступив до виконання плану, відповідно до якого, він повинен був сприяти незаконному переправленню двох осіб через державний кордон України, шляхом доставляння вказаних осіб з м. Умань Черкаської області до лінії державного кордону України в Роздільнянському районі Одеської області.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , 30.06.2025 близько 07.40, на власному автомобілі марки «Geely MR-7151А» з номером державної реєстрації НОМЕР_1 , попрямував до м. Умань Черкаської області де зустрів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та після чого направився до с. Новомиколаївка Роздільнянського району Одеської області, звідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повинні були в пішому порядку дійти до лінії державного кордону України та діючи за вказівками Особи 1 перетнути його.

У подальшому, 30.06.2025 близько 09:05, за межами с. Новомиколаївка Роздільнянського району Одеської області, працівниками ДПСУ виявлено та зупинено автомобіль марки «Geely MR-7151А» з номером державної реєстрації НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , в якому окрім нього перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб, вчиненого з корисливих мотивів.

30.06.2025 о 09 годині 05 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.06.2025 о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Одеської області, Фрунзівського району, смт. Фрунзівка, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , майстер виробничого навчання Захарівського професійного ліцею, з вищою освітою, одружений, який депутатом не являється, раніше не судимий.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності:

-протоколом огляду від 30.06.2025 відповідно до якого на місці події виявлено громадянина ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мли намір незаконно перетнути лінію державного кордону України в обхід встановлених пунктів пропуску;

-протоколом обшуку автомобіля «Geely MR-7151А» з номером державної реєстрації НОМЕР_1 , під час якого вилучено грошові кошти, які були сплачені за їх незаконне переправлення через лінію державного кордону України, а також мобільні термінали;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який надав інформацію з приводу вчинення вказаного кримінального правопорушення;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який надав інформацію з приводу вчинення вказаного кримінального правопорушення;

-протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінованими злочинами, а також наявність наступних ризиків:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що у зв`язку з близьким розташуванням державного кордону, у підозрюваного є можливості безперешкодно перетнути державний кордон України як з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, з якою у України відсутні будь які міжнародно правові відносини, так із Республікою Молдова. Також останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний усвідомлює, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачуваного ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого підозрюваному у разі визнання його винним може бути призначено покарання на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 знає особисто іншу не встановлену в ході досудового розслідування особу, та може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування останнього чи свідків, спонукати свідків, які надали покази у цьому провадженні відмовитися від раніше наданих показань чи уникати явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час судового засідання;

- ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може бути виражений у створенні підозрюваним ОСОБА_4 штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій;

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки незаконне переправлення осіб через лінію державного кордону України, може приносити швидкий стабільний заробіток, а на теперішній час органом досудового розслідування достовірно не встановлено всіх осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обрані запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 , тяжкого кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у скоєння вказаного кримінального правопорушення;

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_4 , у виді особистого зобов`язання пов`язана з близькістю кордону з не признаною Придністровською Молдавською Республікою та Республікою Молдова, що свідчить про можливість спробувати переховуватися за межами території України від органів досудового розслідування.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_4 , у виді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не надходило відповідних звернень із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , у виді домашнього арешту пов`язана з тим, що він може ухилитися від перебування за місцем проживання з метою впливу на свідків, що може призвести до невиправданого затягування досудового розслідування у зв`язку з неможливістю своєчасної явки підозрюваного до органу досудового розслідування та суду та не виключає можливість того, що підозрюваний може переховуватись з метою уникнення покарання.

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування підозрюваного в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я не здобуто, а тому заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 184 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у таких межах- від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Позиція учасників щодо розгляду клопотання

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому та просив його задовольнити і обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів із визначенням застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн (60 ? 3028 грн). Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 є наявність уникнення ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою натомість просила застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби з 22 год до 6 год. Щодо помірного розміру застави захисник свою позицію не висловила, зазначивши, що підзахисний не має змоги внести заставу.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника з приводу розгляду клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки його заробітна плата як вчителя становить близько 7 тис. грн. Зазначив, що на даний час його батьки потребують догляду, оскільки є інвалідами, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина семирічний син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір заробітної плати дружини є теж низьким, оскільки вона працює прибиральницею у будинку культури.

ОСОБА_4 у судовому засіданні розкаявся у вчиненому, зазначає, що перевезення осіб до меж державного кордону на прохання знайомих здійснював вперше.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_4 30.06.2025 о 09 годині 05 хвилин затримано ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.06.2025 о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачуваного ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом огляду від 30.06.2025 відповідно до якого на місці події виявлено громадянина ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мли намір незаконно перетнути лінію державного кордону України в обхід встановлених пунктів пропуску;

- протоколом обшуку автомобіля «Geely MR-7151А» з номером державної реєстрації НОМЕР_1 , під час якого вилучено грошові кошти, які були сплачені за їх незаконне переправлення через лінію державного кордону України, а також мобільні термінали;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який надав інформацію з приводу вчинення вказаного кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який надав інформацію з приводу вчинення вказаного кримінального правопорушення;

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України;

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлена свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Враховуючи викладене, слідчий вважає, що неможливо запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім тримання під вартою.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за який у передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, також судом враховується запровадження воєнного стану по всій території України та військову агресію Російської Федерації проти України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту ОСОБА_4 також враховуються, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я. Слідчому судді не надано доказів щодо наявності медичних показань, які б не дозволяли тримати підозрюваного під вартою.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не встановлено.

Разом з тим, у цьому кримінальному провадженні відсутні підстави визначені у ч. 4 ст. 183 КПК України, для не визначення розміру застави.

Так, відповідно до ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, зважаючи на санкцію ч. 3 ст. 185 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, є тяжким злочином.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, застава щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінально процесуальним кодексом України.

Суд враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 є особою раніше не судимою, з постійним місцем проживання та працевлаштуванням (майстер виробничого навчання), одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, перебуває у скрутному матеріальному становищі: заробітна плата складає орієнтовно 7?000 грн, дружина працює прибиральницею, батьки потребують догляду як особи з інвалідністю.

Також, щире каяття підозрюваного, відсутність даних, відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, про систематичну злочинну діяльність, те, що підозрюваний фактично не організовував злочин, а лише виконував інструкції, не маючи стійкого злочинного зв`язку.

З огляду на обставини справи, характер правопорушення та особу підозрюваного, а також практику Європейського суду з прав людини щодо пропорційності застави та реальної спроможності її внесення, визначення застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів (181?680 грн) може фактично позбавити підозрюваного права на звільнення з-під варти, що порушує засади справедливого балансу між інтересами слідства та правами особи.

З урахуванням принципу розумності, реального фінансового становища підозрюваного, його соціального коріння та щирого каяття, суд вважає обґрунтованим визначити розмір застави близький до мінімального допустимого для тяжкого злочину - 22 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 66?616 грн (22 ? 3?028 грн).

За таких підстав, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 28.08.2025 включно.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000349 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2025.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання з 09 години 05 хвилин 30.06.2025, тобто до 28.08.2025 включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 22 (двадцять два) прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що станом на 01.07.2025 становить 66 616 (шістдесят шість тисяч шістсот шістнадцять) гривень, для внесення на депозитний рахунок: отримувач ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945, банк отримувача ДКСУ, м. Київ код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0005435 - застава за підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , справа № 505/2223/25 провадження №1-кс/505/1040/2025, кримінальне провадження № 0000349 від 15.05.2025, згідно ухвали слідчого судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2025.

Підозрюваний або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає ОСОБА_4 , с-ще Захарівка, Роздільнянський район, Одеська область.

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_10