Провадження № 11-сс/4808/283/25
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Івано-Франківська ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2025 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 за в кримінальному провадженні №0001214 за ч. 2 ст. 289 КК України запобіжного заходу,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2025 року клопотання задоволено частково, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено йому у період часу з 23 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. залишати місце свого постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду. Також відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- утриматись від спілкування із свідками сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до органів державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт/паспорти для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що беручи до уваги наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання, його майновий стан та доходи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування ще більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 26 вересня 2025 року.

Вважає, що рішення слідчого судді необґрунтованим внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Вказує, що слідчим суддею не враховано у повній мірі зазначені у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості: - переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який усвідомлюючи понесення відповідальності, може переховуватись, покинути межі Івано-Франківської області, із урахуванням того, що у м. Івано-Франківську постійного місця проживання не має; - вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний офіційно не працює, джерело його доходів невідоме, стійкі соціальні зв?язки відсутні, є жителем іншого району Івано-Франківської області.

Також слідчим суддею не у повній мірі враховано тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_11 , оскільки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років з конфіскацією майна. Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки такий вид запобіжного заходу не виключатиме ризику переховування від органу досудового розслідування та суду із урахуванням територіальної віддаленості органу досудового розслідування/суду від місця проживання підозрюваного.

Зазначає, що ОСОБА_8 не має постійного місця проживання, роботи, у т.ч. в місті Івано-Франківську, тому з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення може покинути територію Івано-Франківської області та не виконувати процесуальні обов?язки, визначені слідчим суддею.

Крім того, слідчим суддею не у повній мірі враховано те, що ОСОБА_11 працездатний, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі не хворіє, а також відсутність у підозрюваного постійного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу, наголошував на наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі не погоджується з видом запобіжного заходу, який застосований щодо ОСОБА_8 домашнім арештом, вказує на підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ч. 4 цієї статті якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В суді першої інстанції долученими до клопотання копіями доказів підтверджено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України незаконному заволодінні транспортним засобом (а.п. 60-63).

Так, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, з середньою освітою, раніше не судимий.

Також, сукупність відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах дали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про події кримінальних правопорушень, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, його поведінку під час досудового розслідування, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення не навела переконливих доводів того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 буде недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного, та правильно оцінюючи їх, також в сукупності з іншими доказами, які підтверджували заявлені слідчим ризики, зробив висновок по вирішенню клопотання.

Під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

На думку суду апеляційної інстанції, за встановлених під час розгляду клопотання обставин слідчий суддя правильно дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_8 не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя провів ретельний аналіз наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України, його обставини, наявні ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведення стороною обвинувачення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти цим ризикам, інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України, обґрунтовано зробив висновок про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням відповідних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що на час розгляду апеляційної скарги прокурора на оскаржену ухвалу слідчого судді від 28 липня 2025 року відомості про порушення підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків відсутні.

Також при прийнятті рішення колегія суддів враховує дані про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 та його матері, про що надані довідки під час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Івано-Франківська ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0001214 за ч. 2 ст. 289 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5