УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 Справа №607/12630/25 Провадження №1-кс/607/3559/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000370 від 21.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заліщики, Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, що працює у відділі ДВС раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення у кримінальному провадженні №0000370 від 21.02.2025 просить застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також існують ризики, ризики, передбачені п.п.1), 2), 3) ч.1 ст.177 КПК України, зокрем, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, окрім того, застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дасть можливості органу досудового розслідування здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання, з мотивів у ньому наведених.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити, зсилаючись на недоведеність ризиків. Також, вказав, що він не має наміру переховуватись від слідства і суду, має постійне місце проживання та роботи, одружений, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000370 від 21.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваному ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за наступних обставин.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено по даний час.

Згідно ч. З Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі - Закон України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму военного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзд, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно ч. 8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці січня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час особами, направлену на незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, за грошову винагороду у сумі 13 000 доларів США.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, діючи з відома та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами, в кінці січня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено під час розмови із ОСОБА_8 повідомив останньому про те, що в порушення вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану», може організувати та посприяти йому у незаконному перетині державного кордону України за грошову винагороду.

Надалі, 20.03.2025, о 11.45 год., ОСОБА_6 , діючи з відома та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , з метою організації незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_8 з корисливих мотивів, за попередньою домовленістю зустрівся із останнім у м. Борщів Чортківського району, Тернопільської області, поблизу Борщівської районної державної адміністрації. Під час зустрічі ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , що перетин державного кордону України буде здійснюватися поза офіційними пунктами пропуску на кордоні із Республікою Молдова, і за це потрібно передати 13 000 доларів США. Надалі ОСОБА_6 дав ОСОБА_8 номер телефону ОСОБА_7 , який йому перед цим надіслав ОСОБА_4 та казав, що їм обом необхідно зустрітись із ОСОБА_7 для обговорення деталей переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

З цією метою, ОСОБА_6 21.03.2025 о 16.07 год. зателефонував до ОСОБА_4 та повідомив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 необхідно зустрітись, на що ОСОБА_4 , заперечив та повідомив, щоб ОСОБА_8 телефонував на номер телефону, який він дав ОСОБА_6 , за допомогою месенджерів «WhatssApp» або «Telegram».

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, ОСОБА_4 25.03.2025 о 16.25 год. зателефонував до ОСОБА_6 та запитав чи готовий ОСОБА_8 їхати, на що ОСОБА_6 відповів, що зараз до нього зателефонує та запитає. Цього ж дня о 16.50 год. ОСОБА_4 знову зателефонував до ОСОБА_6 та запитав чи він говорив з ОСОБА_8 , повідомивши що йому потрібно знати чи готовий ОСОБА_8 їхати, тому необхідно організувати автомобіль та повідомити про це іншим особам. Далі в розмову втрутився ОСОБА_7 , який перебував біля ОСОБА_4 та завершив розмову, зауваживши що вони спілкуються не через месенджер «WhatssApp». Після цього о 16.51 год. ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_6 за допомогою месенджера «WhatssApp».

Надалі, ОСОБА_6 діючи з відома та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами, 27.03.2025 о 12.54 год. за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_8 у м. Борщів Чортківського району, Тернопільської області, поблизу Борщівської районної державної адміністрації. Під час розмови ОСОБА_6 та ОСОБА_8 домовились що останній дасть ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 5000 доларів США за організацію перетину державного кордону України, решта суми у розмірі 8000 доларів США буде у дружини ОСОБА_8 , яка повинна їх віддати ОСОБА_6 після того як ОСОБА_8 незаконно перетне державний кордон України та буде перебувати у республіці Молдова. Окрім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 домовились зустрітись із ОСОБА_7 для узгодження деталей організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску.

Після цього, ОСОБА_4 , 03.04.2025 о 11.47 зателефонував до ОСОБА_7 під час розмови, ОСОБА_7 дав вказівку ОСОБА_4 щоб той зателефонував до ОСОБА_6 та організував зустріч ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_4 04.04.2025 о 09.18 год. зателефонував до ОСОБА_6 та повідомив, щоб той зателефонував до ОСОБА_8 з метою організації його зустрічі із ОСОБА_7 для обговорення деталей виїзду ОСОБА_8 за межі державного кордону України.

ОСОБА_4 з метою організації незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_8 , 09.04.2025 організував зустріч ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у м. Борщів Чортківського району, Тернопільської області, поблизу міського стадіону.

ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_6 , діючи з відома та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 09.04.2025 о 12.54 год. зустрілись із ОСОБА_8 у м. Борщів Чортківського району, Тернопільської області, поблизу міського стадіону. Під час розмови ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами, повідомив ОСОБА_8 що виїжджати можна в будь-який момент, при наявності у нього грошових коштів для цього, які він має залишити у ОСОБА_6 . Також ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_8 заберуть інші особи з Тернополя та на автомобілі довезуть його до м. Київ, де його заселять в готель. Після ночівлі ОСОБА_8 іншим автомобілем завезуть в м. Одеса, де також поселять у готель. Після ночівлі в м. Одеса, ОСОБА_8 переведуть через державний кордон України поза офіційним пунктами пропуску в Одеській області у Республіку Молдова. Після цього ОСОБА_6 передасть ротові кошти ОСОБА_7 , які йому залишив ОСОБА_8

ОСОБА_8 13.04.2025, діючи за вказівками ОСОБА_7 , передав ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 5000 доларів США, як частину із обумовленої уми грошових коштів за організацію та сприяння йому у незаконному перетину державного кодону України.

ОСОБА_7 15.04.2025 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та з іншими невстановленими особами, забезпечив ОСОБА_8 транспортним засобом марки «HYUNDAI SONATA», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , який не був обізнаний із злочинним унслом ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та інших осіб.

Надалі, 15.04.2025 близько о 09.25 год. ОСОБА_10 виконуючи вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи, приїхав на автомобілі марки HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_1 до визначеного місця а саме АЗС «БРСМ-Нафта», що у м. Тернопіль вул. 15 квітня 2в, де зустрів ОСОБА_8 , який сів на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля. Після цього ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 поїхали автодорогою в напрямку м. Київ через м. Хмельницький. Відповідно до повідомленої ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 інформації у м. Київ ОСОБА_8 мали заселити в готель та подальшому на іншому автомобілі довезти до Одеській області, а саме до кордону із Республікою Молдова, де останній мав перетнути його поза межами лілійних пунктів пропуску.

Однак, 15.04.2025 о 10.48 год., на авто дорозі біля АЗС «WOG», Підволочиського району Тернопільської області, транспортний засіб «HYUNDAI SONATA», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 та в якому перебував в якості пасажира ОСОБА_8 , зупинений працівниками правоохоронних органів, а злочинні дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб були припиненні.

19.06.2025 ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню наданням засобів вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Вказане підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 з додатками від 24.03.2025, 09.04.2025, 15.04.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 09.04.2025; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтролю особи, відносно ОСОБА_6 від 03.04.2025; протоколом про результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_6 від 03.04.2025; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтролю особи, відносно ОСОБА_7 від 09.04.2025, 06.06.2025; протоколом про результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_4 від 26.05.2025; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_4 від 01.05.2025 та іншими матеріалами кримінального провадженні у їх сукупності.

Санкцією ч.3 ст. 332 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Також, підозрюваний причетний до організації схеми незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза офіційним пунктами пропуску, а тому, сам може скористатися цим та незаконно перетнути державний кордону України, оскільки інші особи які до цього причетні на даний час не встановлені.

На даний час органом досудового розслідування проведено тільки ряд першочергових слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню та продовжуються проводитись слідчі дії, спрямовані на встановлення осіб, яким ОСОБА_4 сприяв у незаконному перетині держаного кордону України, встановлення інших осіб, які причетні до злочинної діяльності та свідків вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, насамперед не відшукані на даний час грошові кошти, виділені на проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, які маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , а відтак, останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування, судового розгляду та його результати. Також, ОСОБА_4 , особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ним показів чи надання показів в його користь (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України).

Отже, слідчий суддя доходить переконання про існування вказаних ризиків, що дають підставу для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, а доводи сторони захисту про їх відсутність спростовані встановленими обставинами.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

У поданому клопотанні сторона обвинувачення просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зважаючи на наведене вище, та за наслідками встановлених обставин при розгляді клопотання, слідчий суддя встановив, що у клопотанні слідчого та прокурором в судовому засіданні доведено, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1,2,3 частини 1 статті 177 КПК України. Крім того, слідчий суддя враховує особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має місце проживання та роботи, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, беручи до уваги недоведення прокурором необхідності застосування в даному конкретному випадку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме заставу, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При визначенні розміру застави підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує те, що згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, вищенаведені ризики, особу підозрюваного, його матеріальний стан, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 слідчий суддя вважає, що останньому слід визнати заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та вважає, що такий розмір застави зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та буде достатньою для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України, та зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, водночас зазначений розмір застави не буде завідомо непомірним для підозрюваного. При цьому слідчий суддя враховує також те, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафна чи каральна функція для підозрюваного.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 70 (сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/12630/25 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.06.2025.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 23 год. 59 хв. 15.08.2025, наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та свідком ОСОБА_8 ;

- здати на зберігання до УДМСУ в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у вигляді застави він зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту застосування запобіжного заходу у вигляді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_5 .

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному негайно після її оголошення.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 15.08.2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1