КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4408/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», тобто до 21 липня 2025 року включно.

Встановлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн 00 коп.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або у вигляді застави - 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, захисник зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. Зокрема, клопотання прокурора подане до суду лише в паперовій формі. Однак, на переконання апелянта, прокурор має подавати до суду матеріали в паперовій та електронній формі з використанням електронного підпису.

Зазначає про те, що сторона обвинувачення взагалі не додала до клопотання докази, якими вона його обґрунтовує та, на думку захисника, припускає теоретичну можливість існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Звертає увагу на те, що на теперішній час у даному кримінальному провадженні відсутні будь-які потерпілі та невідомо, які саме особи можуть бути свідками у цьому кримінальному провадженні, оскільки вони не зазначені в обвинувальному акті.

Крім того, не має жодних доказів , що обвинувачена мала на меті переховуватися та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, підзахисна не має будь-якого значного впливу завдяки своєму авторитету, багатому життєвому досвіду, матеріальному становищу, не має особистої значної популярності в соціальному сегменті місця свого мешкання та/або ведення власної господарської діяльності, як не має цього і серед сегменту соціуму, що б надавало їй можливість впливати на потерпілих, свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

На переконання захисника, одних припущень прокурора щодо наявності певних ризиків недостатньо для винесення судом рішення про продовження найсуворішого запобіжного заходу, кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, з наданням копій матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, суд зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Так, судом при визначенні розміру застави не взято до уваги, що обвинувачена має на утриманні мати з інвалідністю і хвору бабусю, які хворіють на теперішній час, про що суду були надані відповідні докази. Утримання вказаних осіб протягом тривалого часу, призвело до витрачання у обвинуваченої коштів в ході задоволення побутових потреб протягом тривалого часу.

Також, беззаперечно свідчить про відсутність грошових коштів у обвинуваченої факт неможливості внесення останньою повного розміру застави, як альтернативного виду запобіжного заходу. В порушення вищезазначеного, суд необґрунтовано визначив як альтернативний запобіжний захід заставу у найвищому розмірі в сумі 242 240 грн., що є непомірною для обвинуваченої.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що апелянтом не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі сторін кримінального провадження, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченої, суд першої інстанції посилався на доведеність продовження існування заявлених прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що тяжкість і обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою, враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка веде антисоціальний спосіб життя, не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, неодноразове притягнення ОСОБА_6 до кримінальної та адміністративної відповідальності в минулому, в тому числі за вчинення правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зважаючи на наведене, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою належної процесуальної поведінки, колегія суддів не вбачає.

Посилання захисника на те, що обвинувачена має на утриманні мати з інвалідністю і хвору бабусю не є достатньо переконливими для висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу чи зменшення розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, врахувавши конкретні обставини справи, визначив ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн 00 коп., і, на переконання колегії суддів, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином оцінив і наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Таким чином, розмір застави визначено судом в межах, що відповідають п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та підстав для його зменшення на даний час не вбачається.

Посилання захисника на відсутність доказів існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно вбачається з судових матеріалів, фактичних обставин інкримінованих правопорушень та даних, щодо особи обвинуваченої.

На думку колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченої будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи, що істотних порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4