Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/2123/25
Провадження № 1-кп/553/613/2025
В И Р О К

Іменем України

10.07.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження №0000505 від 15.05.2025 року за обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, доньок 2011 року народження та 2008 року народження, пенсіонера, зареєстрований як фізична особа підприємець, інвалідності не має, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений період часу, після реєстрації 09.08.2018 права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, площею 56,7 м2 за адресою: АДРЕСА_3 та реєстрації 10.09.2018 права власності на земельну ділянкою із кадастровим номером :12:001:0504, площею 0,1 га, самовільно зайняв земельну ділянку до урізу води річки Ворскла, площею 0,1573 га, що перебуває у розпорядженні Полтавської міської ради та межує із належною ОСОБА_4 земельною ділянкою із кадастровим номером :12:001:0504.

Вказану самовільно зайняту земельну ділянку ОСОБА_4 , у період з 09.08.2018 по 03.01.2024 обгородив парканами, чим перешкоджав вільному доступу громадян до водного об`єкту, та поступово, самовільно, без відповідних офіційних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, шляхом залучення невстановлених в ході досудового розслідування осіб, які не були обізнані із злочинним умислом останнього, побудував на ній 10 споруд.

Так, 03.01.2024 на самовільно зайнятій земельній ділянці виявлено наступні споруди:

1)частину цегляного паркану на кам`яному фундаменті вздовж вул. Громадська, довжиною 9,22 м (загальною довжиною 31,05 м), висотою близько 1,7 м, що розташований на відстані 18,05 м від урізу води річки (об`єкт № 1);

2)паркан з металевого профілю вздовж вул. Громадська (від цегляного паркану до урізу води річки Ворскла), довжиною 18,05 м та висотою близько 2 м (об`єкт №2);

3)паркан з металевого профілю, встановлений перпендикулярно до вул. Громадська (від цегляного паркану до великої дерев`яної бесідки) довжиною 34,65 м, висотою 1,8 м, що розташований на відстані 17,24 м від річки (об`єкт №3);

4)паркан з металевого профілю, що пролягає паралельно гаражу з металевого профілю до урізу води річки, довжиною 21,35 м, висотою 1,8 м (об`єкт №4);

5)частину великої дерев`яної альтанки, загальною довжиною 9,1 м, шириною 4,1 м, що розташована на відстані 17,31 м від річки (об`єкт № 5);

6)дерев`яну альтанку, довжиною 2,85 м, шириною 1,7 м, що розташована на відстані 5,90 м від урізу води річки (об`єкт №6);

7)дерев`яну альтанку, довжиною 2,85 м, шириною 1,7 м, що розташована на відстані 6,38 м від урізу води річки (об`єкт №7);

8)частину дерев`яної альтанки, довжиною 2,85 м, шириною 1,7 м, що розташована на відстані 19,54 м від урізу води річки (об`єкт № 8);

9)гараж з металевого профілю, довжиною 10,5 м, шириною 4 м, що розташований на відстані 15,54 м від урізу води річки (об`єкт № 9);

10)цегляну підпірну стінку зі східцями до води довжиною 24,73 м (з урахуванням монолітної ділянки довжиною 14,3 м) та висотою від 0,6 м до 1 м, із літнім майданчиком праворуч від східців, підлога якого вкрита бруківкою, довжиною 5,75 м, шириною 4,31 м, яка розташована на відстані 2,09 м від урізу води річки (об`єкт № 10).

До об`єктів нерухомого майна з вказаних вище споруд відносяться: частина цегляного паркану на кам`яному фундаменті (об`єкт №1) та цегляна підпірна стінка зі східцями до води, із літнім майданчиком праворуч від східців, підлога якого вкрита бруківкою (об`єкт № 10).

Крім того, самовільна занята земельна ділянка потрапляє в зону охоронюваного ландшафту, в водоохоронну зону водойми, другий (ІІ) пояс санітарної охорони підземних джерел господарського-питного водопостачання та прибережну захисну смугу річки Ворскла, як і наступні самовільно збудовані споруди: частина паркану з металевого профілю (об`єкт №3); паркан з металевого профілю (об`єкт №4); частина великої дерев`яної альтанки (об`єкт № 5); дерев`яні альтанки (об`єкти №6 та №7); частина дерев`яної альтанки (об`єкт № 8); гараж з металевого профілю (об`єкт № 9); цегляна підпірна стінка зі східцями до води із літнім майданчиком праворуч від східців (об`єкт № 10).

Крім того, самовільно зайнята земельна ділянка, розташована поряд із опорою типу У2 спільної підвіски ПЛ 110 кВ Полтава Турбозавод № 1 опори № 64 та ПЛ 110 кВ Шпортівка Промвузол опори № 27, у зв`язку із чим остання частково потрапляє в охоронну зону ліній електропередач напругою 110 кВ (далі ЛЕП), як і наступні самовільно збудовані на ній споруди: частина паркану з металевого профілю (об`єкт № 3); металевий паркан (об`єкт № 4); частина великої дерев`яної альтанки (об`єкт № 5); дві дерев`яні альтанки (об`єкти № 6 та № 7); частина дерев`яної альтанки (об`єкт № 8); гараж з металевого профілю (об`єкт № 9); частина цегляної підпірної стінки зі східцями до води, із літнім майданчиком праворуч від східців(об`єкт № 10).

Таким чином, станом на 03.01.2024 встановлено, що ОСОБА_4 , після оформлення права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :12:001:0504 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою збільшення розміру належної останньому земельної ділянки, в порушення вимог ст.ст. 60, 61, 81, 125 Земельного кодексу України, ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України, п. 7 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1455, ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», ст. 35 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ч. 1 ст. 36 Цивільного Кодексу України, ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ч. 5 ст. 26, ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції постанови КМУ від 26.08.2015 № 747), за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу земельної ділянки у власність чи надання у користування, самовільно зайняв сусідню земельну ділянку, площею 0,1573 га, яка частково потрапляє в охоронну зону ЛЕП напругою 110 кВ, повністю потрапляє в зону охоронюваного ландшафту, в водоохоронну зону водойм, другий (ІІ) пояс санітарної охорони підземних джерел господарсько-питного водопостачання та у прибережну захисну смугу річки Ворскла, межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :12:001:0504 та перебуває у розпорядженні Полтавської міської ради.

На вказаній самовільно зайнятій земельній ділянці ОСОБА_4 , у період з 09.08.2018 по 03.01.2024, самовільно, без відповідних дозвільних документів, шляхом залучення невстановлених в ході досудового розслідування осіб, які не були обізнані із злочинним умислом останнього, поступово побудував 10 споруд, дві з яких є об`єктами нерухомого майна, тобто ОСОБА_4 вчинив самовільне будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, щодо земель в охоронних зонах та зоні санітарної охорони.

Крім того, своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв шкоду державі в сумі 726,37 грн за самовільне зайняття вказаної земельної ділянки водного фонду та 70 497,56 грн за її використання не за цільовим призначенням, тобто на загальну суму 71 223,93 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України визнав повністю, цивільний позов визнав повністю, обставини викладені в обвинувальному акті, він не оспорює та згоден із ними, у скоєному щиро розкаюється, на даний час сплатив шкоду, відповідно до заявленого цивільного позову у розмірі 71223,93 грн. та пояснив, що дійсно він придбав земельну ділянку, до якої прилягала земельна ділянка, яка вела до річки. Він з добрими намірами облагородив її, вивіз мусор, завіз пісок та загородив, поставив там бесідки, гараж, але без дозвільних документів. Просить суворо не карати, частину споруд він вже прибрав.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та не оспорює фактичні обставини (дата, час, місце, спосіб та інші обставини) вчинення злочину, та судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку сторони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які не досліджувалися у даному судовому засіданні, вислухавши думку сторін кримінального провадження суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, повного визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, суд вважає вину ОСОБА_4 повністю доведеною та його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.197-1 КК України, як самовільне будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, вчинене особою щодо земельної ділянки в охоронних зонах, зоні санітарної охорони.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, пенсіонер, є особою похилого віку.

Обставиною, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди державі в розмірі 71223,93 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» №9383-5497-5963-4574 від 02.07.2025 року.

Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи особу винного, його похилий вік, сімейний стан, відсутність попередніх судимостей, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме повне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди в повному розмірі, з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_4 навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим, а тому приходить до переконання про наявність підстав для застосування положень ст.69 ч.1 КК України, з можливістю переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, у виді штрафу.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов Державної екологічної інспекції Центрального округу у зв`язку із його повним добровільним відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_4 завданої державі шкоди в розмірі 71223,93 грн. слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з залучення експертів у кримінальному провадженні у загальному розмірі 104842,56 грн., які підтверджені довідкою Полтавського НДЕКЦ МВС України, актом №578 здачі-приймання висновку експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Полтавське відділення, актом №469/470 здачі-приймання висновку експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Полтавське відділення.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків,передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

.

Керуючись ст. ст. 368, 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн.(сімнадцять тисяч грн. 00 коп.)

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання із покладення обов`язків,передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожним викликом до суду; не відлучатися із Полтавської області, де він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Цивільний позов Державної екологічної інспекції Центрального округу у зв`язку із добровільним відшкодуванням, - залишити без розгляду.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів, у загальному розмірі 104842,56 грн. (сто чотири тисячі вісімсот сорок дві грн. 56 коп.)

Речові докази у вигляді носія інформації карток пам`яті та DVD-R дисків, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000505 від 15.05.2025

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку чи ухва-

ли суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку відсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1