Єдиний унікальний номер № 285/5138/24
Провадження № 1-кп/0285/286/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,

секретаря…………..............….. ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………... ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ......................... ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду,

кримінальне провадження №0000254, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2024,

по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ,

громадянина України, з вищою освітою, неодруженого,

військовослужбовця,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 16.08.2024 (точний час слідством не встановлено) за допомогою свого мобільного терміналу, використовуючи всесвітню мережу Інтернет у додатку «Телеграм», придбав у невстановленої слідством особи особливо небезпечну психотропну речовину PVP. Після цього на мобільний телефон ОСОБА_4 надійшло фотозображення із координатами місця знаходження закладки із психотропною речовиною, де в Звягельському районі Житомирської за координатами 50.64455, 27.66946, ОСОБА_4 знайшов полімерний пакет із порошкоподібною речовиною у вигляді «закладки» та, усвідомлюючи, що вміст вказаної речовини містить психотропну речовину, помістив його до однієї із кишень своєї сумки, таким чином незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі вказану психотропну речовину.

У подальшому, 16.08.2024 близько 15:30 год ОСОБА_4 було зупинено працівниками поліції, де в ході огляду місця події на відкритій ділянці місцевості на ґрунтовій дорозі між с Вершниця та с Чижівка Звягельського району Житомирської області за координатами 50.639880, 27.653123 в період часу з 16:20 год до 17:40 год, ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області придбаний (знайдений) ним полімерний пакет із порошкоподібною речовиною. Остання згідно висновку експерта містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 2,2998 г, що є великими розмірами, які ОСОБА_4 умисно, незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту, для власних потреб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно придбав та зберігав при собі, без мети збуту для власного використання психотропну речовину за обставин, вказаних у обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурором також не оспорено фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою усіх учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів.

При цьому учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту, кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням до нього ст.75 КК України строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_4 суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, його характер;

дані про особу, який раніше не судимий; вину у скоєному визнав, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується негативно, за місцем проживання посередньо;

положення ст.ст.50, 65 КК України, згідно яким особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покарання це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Резюмуючи викладене, суд погоджується з думкою прокурора щодо виду та строку покарання та призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, його відношення до скоєного, думку прокурора, суд приходить висновку про те, що обвинувачений не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням. На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів за №СЕ-19/106-24/12577-НЗПРАП від 26.08.2024 в сумі 2271,84 грн, слід стягнути з обвинуваченого відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/4344/24 від 21.08.2024, необхідно скасувати.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи

та не виїжджати за межі України без погодження уповноваженим органу з питань пробації.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 2271,84 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/4344/24 від 21.08.2024, на прозорий поліетиленовий пакет з білою кристалічною речовиною всередині (спецпакет WAR1174624); мобільний телефон POCO X3Pro, EMEI1: НОМЕР_1 , EMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 (спецпакет WAR 0059714).

Речові докази у кримінальному провадженні:

1) прозорий поліетиленовий пакет з білою кристалічною речовиною всередині (спецпакет WAR1174624) знищити;

2) мобільний телефон POCO X3Pro, EMEI1: НОМЕР_1 , EMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 (спецпакет WAR 0059714) повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, вирок набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1