Провадження № 1-кп/638/1940/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000450 від 17.07.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженеця с. Заборівка Куп`янського району Харківської області, з середньою освітою, одруженого, який малолітніх дітей на утриманні немає, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 липня 2025 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебував за адресою: м. Харків, вул. Мирослава Мисли 50, де у цей час також знаходився потерпілий ОСОБА_4 .

В ході спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в них виник словесний конфлікт під час якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_4 , у ОСОБА_3 виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, знаходячись у положенні стоячи навпроти ОСОБА_4 , наніс йому один удар правою ногою в ділянку обличчя, а саме по лівій щоці та один удар правою ногою в ділянку правого коліна, чим спричинив потерпілому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/438-А/25 від 18.07.2024 тілесні ушкодження: синець в області лівої щоки, синець в області правого колінного суглобу, відноситься до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

В матеріалах справи міститься заява обвинуваченого ОСОБА_3 про визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Крім того, у матеріалах справи міститься заява потерпілого ОСОБА_4 про згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за її відсутності.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та його заяву, в якій він вказав, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням відсутності заяв та клопотання від інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали справи, вважає доведеним, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, що відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , в ході досудового розслідування, не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робот на строк до двохсот годин, або виправних робот на строк до одного року.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 53, ч. 1 ст. 57 КК України, з урахуванням того, що матеріали справи не містять підтверджень про працевлаштування та дохід ОСОБА_3 , не може бути призначене покарання у виді виправних робіт або штрафу, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Враховуючи наведені обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 196 годин.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 36 КВК України, контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Судове рішення приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання.

Визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 369-370, 371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 196 (сто дев`яносто шість) годин.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1