Справа № 686/6867/25
Провадження № 1-кс/686/7010/25
УХВАЛА

16 липня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором, про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Граденці, Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 . проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000113,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, яке погоджено з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 189 України, посилаючись на те, що строк дії ухвали щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 20.07.2025 року, а завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, так як дане кримінальне провадження є складним, що зумовлено, значним обсягом процесуальних дій, при цьому визначені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.

Заслухавши думку прокурора, який наполягає на задоволенні клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечують щодо його задоволення, просили більш м`який запобіжний захід, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з таких підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені дату та час, але не пізніше 15.01.2025 ОСОБА_4 вступив в попередню змову із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , який являється колишнім чоловіком ОСОБА_8 та між якими після розлучення склалися неприязні стосунки.

З метою реалізації вказаного умислу спрямованого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , ОСОБА_4 будучи обізнаним про неприязні стосунки ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , являючись їх спільним знайомим, запропонував останній використати факт її колишнього шлюбу із потерпілим під час якого у потерпілого ОСОБА_11 нібито виник борг перед ОСОБА_8 в розмірі 300 000 доларів США. (хоча в дійсності ОСОБА_11 вказаної заборгованості перед ОСОБА_8 під час їх шлюбу не мав).

На пропозицію ОСОБА_4 , щодо висунення ОСОБА_11 вищевказаної надуманої незаконної вимоги, ОСОБА_8 погодилася, після чого вона та ОСОБА_4 домовилися залучити до вчинення вказаного злочину знайомих останнього, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення майнових злочинів, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Надалі, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , керуючись метою швидкого протиправного збагачення, розробили злочинний план направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 та вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 15.01.2025, близько 15 год, з метою реалізації задуманого плану, діючи в умовах воєнного стану (введеного в дію 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», який продовжено до 09 травня 2025 року), керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на вимагання - вимогу передачі чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх наслідки щодо позбавлення можливості особи на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, діючи умисно, усвідомлено посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, ОСОБА_10 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_1 на мобільний номер ОСОБА_11 НОМЕР_2 та в телефонній розмові, представившись особою на ім`я « ОСОБА_12 », висунув вимогу останньому сплатити ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому висловив погрози застосування фізичного насильства в разі невиконання поставленої ним вимоги, які ОСОБА_11 сприйняв як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні дії, 18.01.2025 ОСОБА_10 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи месенджер «WhatsApp», знову зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_1 на мобільний номер ОСОБА_11 НОМЕР_2 та в телефонній розмові в черговий раз повідомив останньому про необхідність сплатити ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, в іншому випадку пригрозив приїздом за місцем проживання потерпілого групи осіб з так званого «злочинного світу», які відберуть в останнього усе належне йому майно. Також у вказаній розмові ОСОБА_10 повідомив потерпілому ОСОБА_11 про необхідність здійснення подальшої комунікації з приводу поставленої вимоги в тому числі із ОСОБА_4 .

Надалі, на протязі 21.01.2025, 25.01.2025 та 26.01.2025 ОСОБА_10 використовуючи месенджер «WhatsApp» телефонував потерпілому ОСОБА_11 та в розмовах продовжував вчиняти на нього психологічний тиск з метою сплатити ОСОБА_8 вищевказаний надуманий борг, а також говорити про необхідність зв`язатися з даного питання із ОСОБА_4 .

В подальшому, 27.01.2025 та 30.01.2025 між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 відбулися телефонні розмови з ініціативи останнього, який телефонував потерпілому на його мобільний номер НОМЕР_2 , використовуючи месенджер «WhatsApp», із власного мобільного номеру НОМЕР_3 . У вказаних розмовах ОСОБА_4 підтвердив свою обізнаність у нібито наявності боргу потерпілого ОСОБА_11 перед ОСОБА_8 та повідомив, що спілкувався з даного приводу із ОСОБА_10 , після чого запропонував потерпілому зустрітися задля обговорення ситуації, яка склалася.

04.02.2025 близько 13 год ОСОБА_4 за попередньою домовленістю із потерпілим ОСОБА_11 зустрілися поряд із ГРК «Лелека», що в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, звідки разом направилися у ГРК «Собкофф», що по вул. Прибузька, 15/1 в м. Хмельницький. Під час розмови у вказаному закладі ОСОБА_4 , попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , маючи спільний умисел із вказаними особами на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 , повідомив останньому, що ОСОБА_10 являється впливовою особою у так званому «кримінальному світі», а тому потерпілий має виконувати усе те, що він йому говорить, маючи на увазі повернення неіснуючого боргу ОСОБА_13 в розмірі 300 000 доларів США. Також ОСОБА_4 у вказаній розмові наполягав на тому, щоб потерпілий ОСОБА_11 здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_8 та обговорив усі деталі, щодо повернення так званого боргу.

Після вказаної зустрічі у ГРК «Лелека», 04.02.2025 ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про обставини цієї зустрічі, а також наголосив, щоб остання розмовляючи з ОСОБА_11 продовжувала наполягати на поверненні неіснуючого боргу в розмірі 300 000 доларів США, при цьому допустив, що в подальшому вчиняючи вимагання, з метою як найшвидшого заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , можна буде зменшити суму неіснуючої заборгованості до 200 000 доларів США. Також ОСОБА_4 узгодили із ОСОБА_14 , що після незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілого в розмірі 200 000 доларів США, з вказаної суми 150 000 доларів США отримає ОСОБА_14 , а решта 50 000 доларів США будуть розподілені між ним та іншими особами залученими до вимагання, маючи на увазі ОСОБА_10 та ОСОБА_15 .

06.02.2025 ОСОБА_11 відповідно до попередньої рекомендації ОСОБА_4 зателефонував зі свого мобільного номеру НОМЕР_2 на мобільний номер ОСОБА_8 НОМЕР_4 . В ході вказаної розмови ОСОБА_11 заперечив наявність у нього боргу перед ОСОБА_14 в розмірі 300 000 доларів США та просив останню припинити вимагати у нього вказану суму грошових коштів через третіх осіб, маючи на увазі ОСОБА_10 та невідомих потерпілому осіб з так званого «кримінального світу» на яких той посилається. В свою чергу ОСОБА_8 наголосила ОСОБА_11 про необхідність сплатити їй грошові кошти в розмірі 300 000 доларів США, таким чином підтвердивши залучення ОСОБА_10 та інших осіб до вчинення даного кримінального правопорушення.

Після вищевказаної розмови ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , на протязі 06.02.2025, 07.02.2025, 10.02.2025, 11.02.2025 ОСОБА_4 , використовуючи месенджер «WhatsApp», телефонував потерпілому ОСОБА_11 та в розмовах, посилаючись на ОСОБА_10 та інших невідомих потерпілому людей з так званого «кримінального світу», наполягав у необхідності сплатити ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому говорив про настання проблем, які виникнуть в разі невиконання поставленої вимоги. В свою чергу потерпілий ОСОБА_11 під час кожної з таких розмов пояснював, що немає боргу в розмірі 300 000 доларів США перед ОСОБА_8 та будь-ким іншим.

В подальшому, 16.02.2025 близько 18 год ОСОБА_9 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_5 на мобільний номер ОСОБА_11 НОМЕР_2 та в телефонній розмові, представившись особою на прізвисько « ОСОБА_16 », повідомив про необхідність «закрити питання», маючи на увазі сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, після чого дзвінок було перервано.

Наступного дня 17.02.2025 та в подальшому 18.02.2025 потерпілому ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_4 та в розмовах дав зрозуміти, що особа на прізвисько « ОСОБА_16 », тобто ОСОБА_9 , представляє інтереси ОСОБА_10 в питані щодо сплати потерпілим грошових коштів ОСОБА_14 . Також під час вказаних розмов ОСОБА_4 повідомив потерпілому ОСОБА_11 про необхідність зустрітися.

24.02.2025 близько 13 год 30 хв ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_11 відповідно до попередньої домовленості зустрілися в ГРК «Собкофф», що по вул. Прибузька, 15/1 в м. Хмельницький. У вказаному закладі ОСОБА_4 використовуючи власний мобільний телефон зателефонував у месенджері «WhatsApp» ОСОБА_8 та увімкнув гучномовець, після чого остання повідомила ОСОБА_11 про необхідність розрахуватися з нею, маючи на увазі сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, а також зауважила про необхідність вирішення даного питання через її людей, тобто ОСОБА_10 та ОСОБА_15 . Закінчивши дану розмову, ОСОБА_4 знову ж таки використовуючи власний мобільний телефон здійснив відео дзвінок у месенджері «WhatsApp» ОСОБА_9 ході вказаної розмови ОСОБА_9 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, розташувавшись в кріслі поряд з столом поверх якого демонстративно знаходились предмети схожі на автоматичну зброю та набої до неї, повідомив потерпілому ОСОБА_11 про необхідність сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому пригрозив фізичною розправою, а саме сказав, що в разі відмови виконати поставлену вимогу відріже потерпілому голову. Закінчивши вказаний відео дзвінок, ОСОБА_4 в свою чергу також наголосив потерпілому про необхідність сплатити грошові кошти ОСОБА_8 в сумі 300 000 доларів США.

В подальшому, 04.03.2025 близько 11 год 30 хв в приміщені ресторану «Чарлі», що по вул. Заводська, 30 в м. Хмельницький, відбулася зустріч ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після якої останній перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_5 на мобільний номер ОСОБА_11 НОМЕР_2 та в черговий раз висунув вимогу потерпілому сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, після чого усі вищевказані особи та ОСОБА_10 залишать його в спокої.

Надалі, в період з 05.03.2025 по 27.03.2025 ОСОБА_4 та ОСОБА_9 неодноразово почергово телефонували потерпілому ОСОБА_11 у месенджері «WhatsApp» та під час вказаних телефонних розмов тиснули на останнього психологічно примушуючи сплатити на користь ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_11 , сприймаючи усі попередні погрози вищевказаних осіб як реальні, побоюючись за власне життя та здоров`я, погодився сплатити частину вищевказаного неіснуючого боргу в розмірі 200 000 доларів США.

27.03.2025, близько 09.30 год., відповідно до попередніх домовленостей, ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_4 у ГРК «Лелека», що в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, де виконуючи незаконну вимогу останнього, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо погашення неіснуючої заборгованості, побоюючись за своє життя та здоров`я, передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 200 000 доларів США.

27.03.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.03.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцюс. Граденці Біляївського району Одеської області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вимозі передачі чужого майна (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над потерпілим, в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у даний час об`єктивно підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_11 , який повідомив про обставини вимагання у нього грошових коштів групою осіб, в тому числі ОСОБА_4 ;

- оглядом диску з відео записами від 05.05.2025, якими зафіксовано зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в приміщені ресторану бару «Skandi», що по вул. Дерибасівська, 22А в м. Одеса, що відбулися 16 та 20.02.2025;

- оглядом диску з відео записами від 04.03.2025, якими зафіксовано зустріч ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в приміщені ресторану «Чарлі», що по вул. Заводська, 30 в м. Хмельницький, що відбулася 04.03.2025;

- оглядом мобільного телефону ОСОБА_4 від 21.04.2025 в ході якого виявлено листування із ОСОБА_8 і відправлений останній відеозапис 27.03.2025 з приводу отримання від ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 200000 доларів США, а також ряд телефонних дзвінків у цей час ОСОБА_9 ;

- обшуком затриманого ОСОБА_4 від 27.03.2025 в ході якого при останньому виявлено 199400 купюр номіналом 100 доларів США;

- матеріалами за результатами проведення НСРД;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

29.03.2025 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 26.05.2025 включно, з можливістю внесення застави, яку 31.03.2025 внесено та підозрюваного звільнено з під варти із покладенням на нього обов`язків визначених слідчим суддею.

11.04.2025 колегією суддів Хмельницького апеляційного суду скасовано рішення слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, по 26.05.2025 включно.

Надалі ОСОБА_17 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено по 20.07.2025 включно.

Слідчий суддя вважає, що наведені стороною обвинувачення в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваному належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики які стали підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, не змінилися.

На даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

В діях ОСОБА_4 , вбачаються ознаки особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років.

Так, у відповідності до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ільков проти Болгарії» передбачено, що «суворість, передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім цього, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 , може незаконно впливати на потерпілого, свідка та інших підозрюваних.

Так, перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 , може негативно впливати на потерпілого, свідка та інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів під час досудового розслідування та судового розгляду.

Враховуючи даний ризик слід зазначити, що показання учасників кримінального провадження є суттєвими і їх зміна під час досудового розслідування та судового розгляду може впливати на прийняття судового рішення за результатами розгляду справи по суті.

Разом з тим стороною обвинувачення встановлено наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, поведінка підозрюваного, коло його знайомих, свідчить про те, що він може вчинити інші злочини.

З врахуванням наведеного, особи ОСОБА_4 та тяжкості інкримінованого йому діяння, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваному.

А тому інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими йому злочинами.

Повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду цього клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З огляду на наведене, продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 27 липня 2025 року включно.

Ухвала діє по 27 липня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя