Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1341/25
Провадження № 1-кп/376/232/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Сквири Київської області клопотання прокурора Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000078 від 19.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, в порядку п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України,

встановив:

До Сквирського районного суду Київської області надійшло клопотання про закриття кримінального провадження № 0000078 від 19.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в порядку п.3-1ч.1ст.284 КПК України.

Як на підстави для закриття кримінального провадження, прокурор посилається на наступні обставини.

16.09.2020 року невідома особа шахрайським шляхом ввівши в оману ОСОБА_4 заволоділа її грошовими коштами в сумі 38 тисяч гривень, які остання перерахувала на картковий рахунок за купівлю автомобіля.

Відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 19.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням проведено ряд слідчих (розшукових) дій, однак встановити особу причетну до вчинення злочину не виявилося можливим.

На теперішній час особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, не встановлено.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. В обґрунтування необхідності закриття кримінального провадження вказував, що в ході досудового розслідування вжито вичерпних заходів із встановлення, передбачених ст. 91 КПК України, обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак, за результатами проведених слідчих (розшукових) дій, проведення інших процесуальних дій, не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000078 від 19.09.2020 року, доводи клопотання, якими прокурор обґрунтовує вимоги клопотання про закриття провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України - завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України - кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права - ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст. 8, 9 КПК України - кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що 16.09.2020 року невідома особа шахрайським шляхом ввівши в оману ОСОБА_4 заволоділа її грошовими коштами в сумі 38 тисяч гривень, які остання перерахувала на картковий рахунок за купівлю автомобіля.

19.09.2020 року відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 284 кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи, або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Разом з тим, вказана норма права є бланкетною і відсилає до ст. 49 КК України, якою і визначається, коли закінчуються строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.190 КК України - це кримінальне правопорушення проти власності, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком (санкція ч.1 ст.190 КК України передбачає штраф від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк). За ч. 1 ст. 190 КК України встановлена відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Частиною першою ст. 49 КК України передбачено загальні строки притягнення до кримінальної відповідальності в залежності від тяжкості скоєного кримінального правопорушення та санкції закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 49 КПК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, зокрема і кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.190 КК, і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки.

Водночас у частині другої цієї ж статті законодавцем визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло 15 років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Тобто законодавцем чітко визначено, що строки, передбачені частиною першої статті не застосовуються, якщо особа ухиляється від досудового розслідування або суду.

У цьому кримінальному провадженні особа, яка вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства, з зізнанням така особа не з`явилася і її не було затримано.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК України полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно з ст. 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження суд повинен встановити чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (правова позиція Касаційного кримінального суду у постанові від 25.08.2021 року (справа №142/536/20, провадження №51-1546км21), у постанові від 29.06.2022 року (справа №725/3569/21, провадження №51-1061км22), у постанові від 07.06.2023 року (справа №545/51/22, провадження № 51-2327км23), у постанові від 18.10.2023 року (справа №750/1575/23, провадження № 51-4007км23).

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні №0000078 від 19.09.2020 року було здійснено тимчасовий доступ до банківської картки № НОМЕР_1 , яка перебуває у володінні АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З наданої банком інформації вбачається, що власником банківської картки № НОМЕР_1 є ОСОБА_5 .. Однак матеріали справи не містять відомостей чи орган досудового розслідування перевірив причетність вказаної особи до кримінального правопорушення.вказані дані мають бути ретельно перевірені, за результатами чого має бути прийнято відповідне рішення. У випадку наявності даних про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, підстав для закриття кримінального провадження згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК немає.

Суд вважає, що орган досудового дізнання за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження повинен вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи (правова позиція Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 15.02.2024 року, справа № 687/1066/22, провадження № 51-3267км23).

До обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

На думку суду закриття провадження фактично внаслідок неналежного виконання слідчим та прокурором своїх обов`язків порушує права потерпілого, оскільки правові засоби для встановлення особи, яка вчинила злочин не вичерпано.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що органом досудового розслідування не вжито усіх заходів для встановлення особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, - клопотання прокурора є передчасним і не підлягає задоволенню, а відтак у закритті кримінального провадження №0000078 від 19.09.2020 року на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України необхідно відмовити.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 8,9, 25, п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, ст. 49 КК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання прокурора Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000078 від 19.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, в порядку п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України відмовити.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 19.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повернути до Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури для організації подальшого проведення досудового слідства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1