Справа № 296/4911/25
УХВАЛА

Іменем України

06 травня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира Драч Ю.І., ознайомившись зі скаргою ОСОБА_1 про розгляд скарги від 24.04.2025 та 15.04.2025

ВСТАНОВИВ:

06.05.2025 Корольовським районним судом міста Житомира отримано скаргу ОСОБА_1 в якій він просить розглянути скаргу від 24.04.2025 та від 15.04.2025, яка знаходиться у суді.

У скарзі зазначено, що з черговим рішенням суду від 25.04.2025 справа № 296/4431/25 отриманим заявником 05.05.2025, не змогли розібратись з його електронним підписом, тому просить розглянути скаргу від 24.04.2025.

У іншій частині скарги розміщеній на тому ж аркуші ОСОБА_1 зазначає, що з черговим електронним рішенням судді К. Шалота справа № 296/3958/25 та у справі № 296/3959/25 він повернув скаргу від 16.04.2025, однак скаргу не виявилось у повідомленні. Тобто суддя вказав помилкові дані вчинив діяння ст. 366 та 382 КК, тому просить розглянути скаргу від 15.04.2025, яка знаходиться у суді.

Дослідивши подану скаргу, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Можливість особи звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є її невід`ємним правом. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України).

Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

При цьому, у пунктах 1-11 частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Зазначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних дій, бездіяльності слідчого, прокурора не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.

Однак, із поданої скарги ОСОБА_2 не можна встановити змісту порушеного ним питання. Крім цього, до скарги не подано скаргу на яку він посилається від 15.04.2025, 24.04.2025 та копії ухвал, якими заявнику було повернуто його скаргу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

За вказаних обставин скарга Заварзіна П. підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.32,303,304,306,309,395, розділом ІІ КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про розгляд скарги від 24.04.2025 та 15.04.2025 повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання особою, яка має право на апеляційне оскарження, копії судового рішення.

Слідчий суддя Ю. І. Драч