Провадження №1-кс/523/3383/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ УСБУ в Одеській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбачених ст.ст.28 ч.3,4, 111 ч.2, 111-2 ч.2, 114-1 ч.2, 364 ч.2, 365 ч.3, 366 ч.2, 367 ч.2, 368-2 ч.3, 368-5 ч.1, 369-2 ч.2 КК України, вчинених слідчою суддею Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 за його заявою від 23.03.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 року до Пересипського районного суду міста Одеси в порядку ст.ст. 303-307 КПК України надійшла скарга ОСОБА_3 , щодо невнесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань його заяви від 23.03.2025 року про вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 .

Зі змісту вказаної скарги вбачається, що ОСОБА_3 скаржиться на бездіяльність службових осіб СВ УСБУ в Одеській області при виконанні ними службових обов`язків стосовно невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про злочини від 23.03.2025 року, про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28 ч.3,4, 111 ч.2, 111-2 ч.2, 114-1 ч.2, 364 ч.2, 365 ч.3, 366 ч.2, 367 ч.2, 368-2 ч.3, 368-5 ч.1, 369-2 ч.2 КК України особою ОСОБА_4 , слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси, а тому вимагає зобов`язати слідчого СВ УСБУ в Одеській області внести відомості до ЄРДР за його заявою.

Скаржник в судове засідання доставлений не був. Про причини не доставки скаржника в судове засідання слідчому судді на момент розгляду скаргу не повідомлено.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями не звертався.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів скарги встановлено, що ОСОБА_3 23.03.2025 року подав до СВ УСБУ в Одеській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, про вчинення, на його думку, суддею ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28 ч.3,4, 111 ч.2, 111-2 ч.2, 114-1 ч.2, 364 ч.2, 365 ч.3, 366 ч.2, 367 ч.2, 368-2 ч.3, 368-5 ч.1, 369-2 ч.2 КК України.

Даний факт підтверджений долученою до матеріалів провадження копією зазначеної заяви ОСОБА_3 .

Разом з тим, щодо вимоги заявника про внесення відомостей до ЄРДР щодо судді Приморського районного суду слід врахувати наступне.

Завданнями кримінального провадження, згідно положень ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурор/а №298 від 30.06.2020, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім того, Верховний Суд у п.п. 35-36 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №818/1526/18) також дійшов висновку про те, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, свідчить про те, що заявник, всупереч вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, в своїй заяві взагалі не наводять жодних обставин, навіть короткого їх викладу, які б свідчили про вчинення слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 будь-якого кримінального правопорушення, окрім того, що ОСОБА_3 не погоджується із прийнятим слідчим суддею ОСОБА_4 рішенням у справі №522/669/25.

Викладені в заяві ОСОБА_3 посилання щодо вчинення злочинів слідчим суддею ОСОБА_4 є загальними, не містять конкретних фактів, не уточнені, у зв`язку із чим викликають обґрунтовані сумніви, на підставі чого слідчий суддя вважає такі дії заявника схожими на незгоду із прийнятим зазначеним суддею судовим рішенням та виглядають як спроба його поза процесуального оскарження.

Разом з тим, слідчий суддя наголошує на тому, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України та вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

За викладених обставин слідчий суддя звертає увагу заявника ОСОБА_3 , заява якого про вчинення слідчим суддею кримінальних правопорушень вочевидь нагадує незгоду із постановленим судовим рішенням, на те, що ухвалені судові рішення, у разі незгоди особи з ними, підлягають оскарженню у визначеному законом порядку, законом прямо закріплено право оскарження судових рішень, яке є однією із основних засад та гарантій більшості галузей процесуального права.

Крім того, що стосується професійної діяльності судді та прийнятих судових рішень, то відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За висновками Пленуму Верховного Суду України у постанові №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим законом порядком у справі не допускається.

Крім того, згідно з п.п. 66-68 Рекомендації СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Лише держава може домагатися цивільної відповідальності судді, подавши скаргу до суду у разі, коли цей суддя повинен був присудити компенсацію. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 57 Висновку 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень, сутність окремих судових рішень контролюється насамперед шляхом процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та шляхом звернення до Європейського суду з прав людини.

Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може бути безумовною підставою для притягнення судді до кримінальної відповідальності та кваліфікуватись як кримінальне правопорушення.

З наведеного впливає, що зазначені дії мають ознаки ймовірного прямого тиску на суд, а також є можливим втручанням у здійснення правосуддя що прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 року та 13.12.1985 року щодо гарантування засад незалежності судових органів.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку про відсутність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст .25, 28, 214, 303-307, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора або уповноважених службових посадових осіб СВ УСБУ в Одеській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_3 від 23.03.2025 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 діб.

Слідчий суддя Пересипського

районного суду міста Одеси ОСОБА_1