МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2025 р. Справа № 370/1545/22

Провадження №1-кп/370/290/22

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області кримінальне провадження №0000535 від 04.08.2021 року за яким,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Буськ, Золочівського району, Львівської області, українець, громадянин України, одружений, з середньою спеціальною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

03 серпня 2021 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи вантажним автомобілем марки «Daf XF 95», реєстраційний номер НОМЕР_1 в зчіпці з причепом марки «Burg», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вулиці Київській села Бишів, Фастівського району Київської області, від центру села Бишів, в напрямку села Пашківка, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку на вказаній ділянці дороги, а саме спуск та заокруглення дороги праворуч, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», в наслідок чого не впорався з керуванням - виїхав ліворуч на зустрічну смугу руху, при цьому перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив вимоги пункту 34.1.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено», де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daimler- Benz 200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , котрий рухався в зустрічному напрямку, тобто до центру с. Вишів, в межах своєї смуги руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 та пасажир автомобіля «Daimler-Benz 200», реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події.

Смерть ОСОБА_7 настала в результаті поєднаної травми тіла з переломами кісток скелету і ушкодженням внутрішніх органів.

Смерть ОСОБА_8 настала в результаті поєднаної травми тіла з переломами кісток скелету і ушкодженням внутрішніх органів.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), 12.1 та 34.1.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у інкримінованому його діянні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному і дав показання, які повністю відповідають обставинам, що встановлені досудовим розслідуванням.

Так, ОСОБА_4 дав суду покази, що у встановлений досудовим розслідуванням день та час, він рухався через с. Бишів до с. Пашківка. Перевищивши швидкість виїхав на смугу зустрічного руху та не впорався з керуванням здійснив зіткнення з автомобілем мерседес. У наслідок чого загинуло двоє людей. Швидку та поліцію викликали сторонні люди. Обвинувачений добровільно відшкодував матеріальні збитки в розмірі 3000 доларів США, 270 000 грн. та 293 500 грн- моральної шкоди. Цивільний позов потерпілої визнає частково.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини у скоєному, визнання нею кваліфікації дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, за згодою учасників процесу, судом не досліджувалися.

Враховуючи викладене, суд визнає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена у судовому засіданні повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть двох потерпілих.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України на даний час є тяжким злочином, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, частково добровільно відшкодував завданні збитки.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відтак, заслухавши думку прокурора, який просив врахувати суспільну небезпечність злочину, особу винного та призначити 6 років позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами; представник потерпілої, який наполягав на реальній суворій мірі покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами; обвинуваченого, який просив суд суворо його не карати, захисника обвинуваченого, який просив призначити мінімальну міру покарання за ч. 3 ст.286 КК України та застосувати положень ст. 75 КК України; - смерть двох потерпілих, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст.50 КК України, вважає, що ОСОБА_4 , слід призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На переконання суду саме таке покарання зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами. Призначення покарання не в максимальному розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.286 КК України, суд вважає доцільним з огляду на особу обвинуваченого, його характеристики та те, що раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, вважає можливим виправлення обвинуваченого у більш короткий строк ізоляції від суспільства.

Також, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. 75 КК України.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Арешт на майно накладене ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2021 року справа №761/28401/21 та від 13.09.2021 року справа №761/28403/21 підлягає скасуванню.

Щодо цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення 2 736 000 грн., моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму ВСУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, рекомендовано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог до нього, оскільки відповідач в момент ДТП виконував свої трудові обов`язки водія ТОВ «Бусол», здійснював перевезення пружинних блоків до меблів виробництво яких є одним з видів господарської діяльності ТзОВ «Бусол», прямуючи по зворотньому маршруту : м. Черкаси - м. Біла Церква-м. Буськ. Крім того, автомобіль марки «Daf XF 95», реєстраційний номер НОМЕР_1 в зчіпці з причепом марки «Burg», реєстраційний номер НОМЕР_2 був застрахованим власником ТзОВ «Бусел» у ПАТ «НАСК «Оранта» поліс обов`язкового страхування цивільної -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/9562436 та №АР/9562437, а тому у задоволенні позовних вимог просили відмовити.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, тому суд приймає до уваги, що потерпілій була завдана моральна шкода, яка полягає в глибокій депресії та стан сильного душевного хвилювання в наслідок втрати батьків. При цьому, суд бере до уваги обставини кримінального провадження, матеріальний стан обвинуваченого та вважає за доцільне частково задовольнити цивільний позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 1 500 000 грн., яка підлягає стягненню із обвинуваченого, в решті позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати за проведення експертиз у сумі 30 032,28 грн., слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) рокі з позбавлення права керування транспортними засобами строком 3 роки.

Строк покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання цього вироку.

Арешт накладене ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2021 року справа №761/28401/21 на автомобіль марки «DAF XF 95», реєстраційний номер НОМЕР_1 в зчіпці з причепом марки «Burg», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ТзОВ «Бусел» - скасувати.

Арешт накладене ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2021 року справа №761/28403/21 на автомобіль марки «Daimler- Benz 200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_7 - скасувати.

Речові доказ у справі:

-автомобіль марки «DAF XF 95», реєстраційний номер НОМЕР_1 в зчіпці з причепом марки «Burg», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні на території майданчика тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська область, с. Фастів, вул. Ломоносова, 37, - повернути власникам ТзОВ «Бусел»;

-автомобіль марки ««Daimler- Benz 200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебуває на зберіганні на території майданчика тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська область, с. Фастів, вул. Ломоносова, 37, - повернути потерпілій ОСОБА_9 .

-Відео-реєстратор «HQS-205B» з картою пам`яті «Micro SD HC 8GB» який приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000535 - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000535;

-Відео-реєстратор з картою пам`яті «Кінгстон 16ГБ» який приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000535 - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000535;

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави (код доходів 24060300 «інші надходження», МФО 899998) 30 032,28 грн., процесуальних витрат.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_9 , 1 500 000 грн., моральної шкоди.

В решті позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не буде оскаржений. В інакшому випадку - після його перегляду апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1