ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року

м. Київ

справа № 944/7490/23

провадження № 51-1518 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001036, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орява Сколівського району Львівської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2024 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 332 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат.

Львівський апеляційний суд, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, скасував вказаний вирок у частині призначеного покарання та ухвалив новий вирок від 15 січня 2025 року, яким ОСОБА_6 призначив за

ч. 2 ст. 332 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він, діючи умисно, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час, однак не пізніше 17.01.2023, вступив у злочинну змову із невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та розробили спільний злочинний план незаконного переправлення осіб через державний кордон України, згідно з яким, вони повинні були знайти та придбати транспортний засіб повною масою 3,5 т без оформлення документів щодо його купівлі-продажу; підшукати особу та зареєструвати її як фізичну особу - підприємця із визначенням виду економічної діяльності - міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів) для подальшого незаконного переправлення осіб через державний кордон України як осіб, які надають послуги з перевезення вантажу такій фізичній особі-підприємцю; зареєструвати на вказану фізичну особу-підприємця право власності на придбаний транспортний засіб повною масою 3,5 т; отримати необхідну для міжнародних перевезень ліцензію Державної служби України з безпеки на транспорті; підшукати військовозобов`язаних громадян України віком від 18 до 60 років, які бажають незаконно перетнути державний кордон України; підробити документи щодо надання такими особами послуг з перевезення вантажу фізичній особі- підприємцю та внести відомості про таких осіб до інформаційної системи «Шлях» з використанням кваліфікованого електронного підпису фізичної особи-підприємця; надати особам, які бажають незаконно перетнути державний кордон України, транспортний засіб та зазначені підроблені документи, а також вказівки щодо місця, часу незаконного перетину державного кордону України та їхньої поведінки під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску, зокрема, надання пояснень щодо причин та мети виїзду за межі території України.

Реалізовуючи зазначений злочинний план незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_6 , діючи за попереднього змовою із невстановленими особами, 17.01.2023, перебуваючи в м. Острог Рівненської області, без оформлення документів щодо купівлі-продажу автомобіля, придбав у ОСОБА_7 автомобіль марки «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_1 , типу - бус, повною масою 3,5 т, за ціною 4 600 доларів США з метою подальшого використання такого військовозобов`язаними особами при незаконному перетині державного кордону України.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, реалізовуючи спільний злочинний умисел у відповідності до розробленого злочинного плану, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше 18.01.2023, підшукали ОСОБА_8 та 18.01.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб організували реєстрацію фізичної особи - підприємця « ОСОБА_8 » у виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, у відповідності до розробленого злочинного плану, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, 08.02.2023 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у сервісному центрі № 4641 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області за адресою: м. Львів вул. Данила Апостола, 11, зареєстрували на ОСОБА_8 право власності на придбаний у ОСОБА_7 автомобіль марки «Opel Movano» із новим реєстраційним номером НОМЕР_2 , з метою подальшого використання цього транспортного засобу для незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел у відповідності до розробленого злочинного плану, 14.02.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб організували отримання у Державній службі України з безпеки на транспорті ліцензії для ФОП « ОСОБА_8 » на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом № 93 від 14.02.2023.

Далі ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 15.02.2023, з метою незаконного переправлення через державний кордон України підшукали ОСОБА_9 , який бажав виїхати за межі території України.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, реалізовуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України у відповідності до розробленого злочинного плану, достовірно знаючи, що ФОП « ОСОБА_8 » не здійснює жодної господарської діяльності та ОСОБА_9 не надає для ФОП « ОСОБА_8 » жодних послуг з перевезення вантажу, а його метою є лише незаконний перетин державного кордону України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 15.02.2023, підробили документ щодо надання ОСОБА_9 послуг з перевезення вантажу для ФОП « ОСОБА_8 », а саме договір про надання послуг № 09/18 від 27.01.2023 укладений між ОСОБА_9 та ФОП « ОСОБА_8 », для його використання при незаконному перетині ОСОБА_9 державного кордону України.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, ОСОБА_6 у відповідності до розробленого злочинного плану, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 15.02.2023, авторизувались у інформаційній системі «Шлях» за допомогою кваліфікованого електронного підпису ФОП « ОСОБА_8 », та отримавши доступ до його особистого кабінету, подали заявку на внесення інформації про ОСОБА_9 до інформаційної системи «Шлях» як водія ФОП « ОСОБА_8 », яка у подальшому була схвалена, та надала ОСОБА_9 право на перетин державного кордону України.

Завершуючи реалізацію спільного злочинного умислу на незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України у відповідності до розробленого злочинного плану, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, для незаконного перетину державного кордону України надали ОСОБА_9 автомобіль марки «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вищевказаний підроблений договір про надання послуг

№ 09/18 від 27.01.2023 між ОСОБА_9 та ФОП « ОСОБА_8 », а також надали ОСОБА_9 вказівки щодо місця, часу незаконного перетину державного кордону України та його поведінки під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску, зокрема, надання пояснень щодо причин та мети його виїзду за межі території України як водія ФОП « ОСОБА_8 », після чого ОСОБА_9 16.02.2023, о 02 год 17 хв., на вказаному автомобілі та з використанням зазначеного договору незаконно перетнув державний кордон України на виїзд у Республіку Польща через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Шегині-Медика», що знаходиться у с. Шегині Яворівського району Львівської області.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, у відповідності до вищеописаного розробленого злочинного плану, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 19.02.2023, для незаконного переправлення через державний кордон України повторно підшукали ОСОБА_10 , який бажав виїхати за межі території України.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, реалізовуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України у відповідності до розробленого злочинного плану, достовірно знаючи, що ФОП « ОСОБА_8 » не здійснює жодної господарської діяльності, та що ОСОБА_10 не надає для ФОП « ОСОБА_8 » жодних послуг з перевезення вантажу, а його метою є лише незаконний перетин державного кордону України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 19.02.2023, підробили документ щодо надання ОСОБА_10 послуг з перевезення вантажу для ФОП « ОСОБА_8 », а саме договір про надання послуг № 04/19 від 17.02.2023 між ОСОБА_10 та ФОП « ОСОБА_8 », для його використання при незаконному перетині ОСОБА_10 державного кордону України.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, реалізовуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України у відповідності до розробленого злочинного плану, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 19.02.2023, авторизувались у інформаційній системі «Шлях» за допомогою кваліфікованого електронного підпису ФОП « ОСОБА_8 », отримавши доступ до його особистого кабінету, та подали заявку на внесення інформації про ОСОБА_10 до інформаційної системи «Шлях» як водія ФОП « ОСОБА_8 », яка у подальшому була схвалена, що надало ОСОБА_10 право на перетин державного кордону України.

Завершуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України у відповідності до розробленого злочинного плану, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, для незаконного перетину державного кордону України надали ОСОБА_10 автомобіль марки «Opel Movano» із новим реєстраційним номером НОМЕР_2 та вищевказаний підроблений договір про надання послуг № 04/19 від 17.02.2023 між ОСОБА_10 та ФОП

« ОСОБА_8 », а також надали ОСОБА_10 вказівки щодо місця, часу незаконного перетину державного кордону України та його поведінки під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску, зокрема, надання пояснень щодо причин та мети його виїзду за межі території України як водія ФОП « ОСОБА_8 », після чого ОСОБА_10 20.02.2023, о 02 год 26 хв., на вказаному автомобілі та з використанням зазначеного договору незаконно перетнув державний кордон України на виїзд у Республіку Польща через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Краківець - Корчова», що знаходиться у смт Краковець Яворівського району Львівської області.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, у відповідності до вищеописаного розробленого злочинного плану, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 12.03.2023, для незаконного переправлення через державний кордон України повторно підшукали ОСОБА_11 , який бажав виїхати за межі території України.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, реалізовуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України у відповідності до розробленого злочинного плану, достовірно знаючи, що ФОП « ОСОБА_8 » не здійснює жодної господарської діяльності, та що ОСОБА_11 не надає для ФОП « ОСОБА_8 » жодних послуг з перевезення вантажу, а його метою є лише незаконний перетин державного кордону України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 19.02.2023, підробили документи щодо надання ОСОБА_11 послуг з перевезення вантажу для ФОП « ОСОБА_8 » для їхнього використання при незаконному перетині ОСОБА_11 державного кордону України.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, реалізовуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України у відповідності до розробленого злочинного плану, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 12.03.2023, авторизувались у інформаційній системі «Шлях» за допомогою кваліфікованого електронного підпису ФОП « ОСОБА_8 », отримавши доступ до його особистого кабінету, та подали заявку на внесення інформації про ОСОБА_11 до інформаційної системи «Шлях» як водія ФОП « ОСОБА_8 », яка у подальшому була схвалена, що надало ОСОБА_11 право на перетин державного кордону України.

Завершуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України у відповідності до розробленого злочинного плану, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, для незаконного перетину державного кордону України надали ОСОБА_11 автомобіль марки «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та підроблені документи щодо надання ОСОБА_11 послуг з перевезення вантажу для ФОП « ОСОБА_8 », а також надали вказівки щодо місця, часу незаконного перетину державного кордону України та його поведінки під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску, зокрема, надання пояснень щодо причин та мети його виїзду за межі території України як водія ФОП « ОСОБА_8 », після чого ОСОБА_11 13.03.2023, о 02 год 27 хв., на вказаному автомобілі та з використанням підроблених документів щодо надання ОСОБА_11 послуг з перевезення вантажу для ФОП « ОСОБА_8 » незаконно перетнув державний кордон України на виїзд у Республіку Польща через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Грушів - Будомєж», що знаходиться на території Республіки Польща.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Зазначає, що при призначенні покарання апеляційний суд безпідставно не врахував обставинами, що пом`якшують покарання, - активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність заподіяного збитку та шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також наявність у нього на утриманні дружини та неповнолітньої дитини, його молодий вік, позитивну характеристику за місцем проживання, його намір служити в ЗСУ, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та було встановлено під час судового розгляду у місцевому суді.

З урахуванням викладеного, на думку засудженого, вказаний суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, а також безпідставно не застосував ч. 1 ст. 69-1 цього Кодексу при призначенні покарання у виді позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просив вирок апеляційного суду залишити без зміни.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація дій за ч. 2

ст. 332 КК України у касаційній скарзі не оспорюються,судовий розгляд кримінального провадження проведено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Як убачається з вироку, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а саме: його молодий вік, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом

3 групи загального захворювання довічно, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , має на утриманні дружину та неповнолітню дитину

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність потерпілих та спричиненої ним матеріальної шкоди, бажання служити в Збройних Силах України, щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування і суду у розкритті злочину та відсутність спричиненої шкоди, як обставини, що пом`якшують відповідальність, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 332 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Одночасно, з урахуванням вказаних обставин справи та даних, що характеризують особу обвинуваченого, місцевий суд дійшов висновку про доцільність звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Не погодившись із вироком суду прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставив питання про його скасування та ухвалення нового вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість, посилаючись на відсутність підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з матеріалів провадження, приймаючи рішення про скасування вироку місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням, та призначаючи покарання у виді позбавлення волі, яке останній має відбувати реально, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що місцевий суд не в повній мірі врахував обставини кримінального провадження, своє рішення належним чином не обґрунтував та не навів переконливих мотивів, з яких дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У вироку апеляційний суд вказав, що при призначенні обвинуваченому покарання враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, та які в умовах воєнного стану характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, кількість епізодів злочинної діяльності, щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, а також вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, як обставину, що обтяжує покарання.

Разом з цим, вказаним судом зазначено й те, що судом першої інстанції безпідставно враховано, що ОСОБА_6 є інвалідом 3 групи довічно, оскільки з копії свідоцтва серії НОМЕР_3 , долученого до матеріалів справи

(а. п. 119) встановлено, що особою з інвалідністю є ОСОБА_13 , батько обвинуваченого, а не власне обвинувачений, а також недостатньо враховано, що інкриміновані кримінальні правопорушення характеризуються підвищеною суспільною небезпекою в умовах воєнного стану та мобілізації, коли Україна потребує захисту свого суверенітету та суспільства у цілому, оскільки знаходиться в умовах військової агресії РФ та під загрозою перебуває життя кожного її громадянина.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, не погодившись з висновком суду першої інстанції щодо наявності обставини, яка пом`якшує покарання, - активного сприяння розкриттю злочинів, дійшов належного висновку, що в судовому засіданні не встановлено даних про повідомлення обвинуваченим таких обставин організації незаконного переправлення та сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, які не були встановлені, оскільки судовий розгляд здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а вказана пом`якшуюча покарання обставина в обвинувальному акті не зазначена.

Водночас, апеляційним судом слушно зауважено, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції залишив поза увагою наявність обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , - вчинення злочинів з використанням умов воєнного стану, що відповідає та узгоджується з обвинувальним актом

(а. п. 2-14).

Також в оскаржуваному вироку обґрунтовано зазначено, що намір служити в Збройних Силах України, за відсутності реальних доказів такого наміру, не може враховуватись, як підстава для звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Окрім цього, апеляційним судом зазначено, що хоча злочинами ОСОБА_6 і не заподіяна матеріальна шкода, однак вчинені ним в умовах воєнного стану кримінальні правопорушення несуть репутаційні збитки для Держави та підривають її авторитет.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 420 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а покарання засудженому призначено з дотриманням положень статей 50, 65 КК України.

На переконання суду касаційної інстанції, призначене ОСОБА_6 покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправному діянню і не може вважатися явно несправедливим через його суворість, а підстав для застосування щодо нього положень ст. 75 КК України не вбачається.

Щодо доводів засудженого про наявність підстав для застосування апеляційним судом при призначенні йому покарання положень ст. 69-1 КК України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 69-1 КК України передбачено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З урахуванням наявності обставини, яка обтяжує ОСОБА_6 покарання, - вчинення злочинів з використанням умов воєнного стану, доводи касаційної скарги в цій частині протирічать вимогам вказаної правової норми, тобто не ґрунтуються на вимогах закону.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Вирок Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3