Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1329/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/348/25
Категорія ч.1 ст.357 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 листопада 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятирічка Баранівського району Житомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимого,

- за ч. 1 ст. 357 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Згідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 59-1, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України ухвалено покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, працевлаштуватися.

Питання про речові докази судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України та апелянтом не оспорюється.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 15.05.2023 року близько 17 год. ОСОБА_6 , проходячи по вул. Набережній в с. Дубрівка, Звягельського району, Житомирської області, на дорозі знайшов банківську картку № НОМЕР_1 , з безконтактною технологією проведення платежів, яка була втрачена ОСОБА_9 , того ж дня, при невстановлених в ході розслідування обставинах, якою можна розраховуватись при оплаті без підтвердження PIN- коду, емітентом якої є АТ «Акцент-Банк» і власником якої є ОСОБА_10 та яка в силу вимог ст. 1 Закону України "Про інформацію" №2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" N 2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" N 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року N 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, в ході чого в останнього виник умисел на її привласнення та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів. Знайшовши банківську картку, ОСОБА_6 не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, а покинув місце вчинення проступку та пішов в сторону найближчого магазину.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.357 КК України - пробаційний нагляд строком на 2 (два) роки. Згідно п.1, 2, 3 ч.2, п.3 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Стверджує, що суд при призначенні особі покарання у виді пробаційного нагляду повинен покласти весь перелік обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який не мав заперечень, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтами не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційних скаргах також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.357 КК України.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує вирок в частині призначеного покарання, а саме обов`язків, які покладені на обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст.59-1 КК України.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років пробаційного нагляду.

Згідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 59-1, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України ухвалено покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, працевлаштуватися.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки:

1)використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою;

2)дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля;

3)працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

4)виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

5)пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Таким чином, доводи прокурора, що законом про кримінальну відповідальність імперативно передбачено, що при визначенні покарання у виді пробаційного нагляду суд обов`язково повинен покласти на засудженого обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України заслуговують на увагу.

Цих вимог закону судом першої інстанції не дотримано, тим самим, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а сааме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне покласти на обвинувачену ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Крім того, апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора про необхідність уточнення обов`язку, передбаченого п.3 ч. 3 ст. 59-1 КК України, оскільки судом він вкладений не у відповідності до точного змісту цих положень закону, а саме працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню в частині призначення покарання з підстав, передбачених ст.ст.413, 420 КПК України з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 418 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Відповідно до ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 наступний обов`язок:

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: