Справа № 201/6939/25
Провадження № 1-кс/201/2585/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання прокурора Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000003, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те що, 27.04.2023, ОСОБА_4 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Міловської селищної територіальної громади Луганської області, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, діючи умисно, з метою переслідування своїх особистих інтересів, маючи умисел на обрання до незаконного органу влади створеного на тимчасово окупованій території Міловської селищної територіальної громади Луганської області, добровільно надав відомості щодо себе та в подальшому рішенням «Луганського організаційного комітету по проведенню попереднього голосування по кандидатам для подальшого висунення від партії «Єдина Росія» кандидатами в депутати законодавчого органу луганської народної республіки, представницького органу муніципального утворення адміністративного центру луганської народної республіки» від 29.04.2023 зареєстрований, як «кандидат у депутати ради Міловського муніципального округу луганської народної республіки від партії «Єдина Росія».

В подальшому, 10 серпня 2023 року, ОСОБА_4 , був затверджений рішенням так званої «територіальної виборчої комісії Міловського району» № 10/60 від 10.08.2023 як «кандидат у депутати ради муніципального округу Міловський муніципальний округ першого скликання, висунутого Міловським місцевим відділенням всеросійської політичної партії «Єдина Росія» за єдиним виборчим округом».

Після чого, приблизно на початку вересня 2023 року, більш точний час з об`єктивних причин встановити не виявилось можливим, громадянин України ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, маючи умисел на участь у виборах «у депутати Міловського муніципального округу луганської народної республіки», а саме на території тимчасово окупованої Міловської селищної територіальної громади Луганської області, зі своїх особистих мотивів відповідно до рішення «територіальної виборчої комісії Міловського району» від 11.09.2023 № 17/93 «Про результати виборів депутатів ради муніципального округу Міловський муніципальний округ першого скликання», ОСОБА_4 , обраний депутатом «ради муніципального округу Міловського муніципального округу першого скликання».

Рішенням «ради муніципального округу муніципального утворення Міловський муніципальний округ луганської народної республіки першого скликання» від 19.09.2023 № 1 встановлено, що рада першого скликання сформована в правочинному складі згідно з додатком до цього рішення та приступає до виконання повноважень з 19 вересня 2023 року.

Відповідно Додатку до рішення «ради муніципального округу муніципального утворення Міловський муніципальний округ луганської народної республіки першого скликання» від 19.09.2023 № 1, визначено список депутатів цієї ради в якому під № 9 від Міловського місцевого відділення ВПП «Єдина Росія» зазначений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у добровільному обранні до незаконного органу влади створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у зв`язку із чим 27.06.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом допиту свідка, протоколом огляду публікацій на сторінках Інтернет (Берклійський Протокол), іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження.

Таким чином, має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України, є тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 обґрунтовується тим, що останній, перебуваючи на свободі, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації як виду покарання має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту.

Таким чином, з аналізу матеріалів кримінального провадження, норм чинного законодавства слід дійти висновку, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно ОСОБА_4 , на яке слід накласти арешт, а саме:

- транспортний засіб автомобіль марки GEELY MR-7151A, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2007, колір оранжевий, кузов НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 11.10.2019.

Право володіння підозрюваним ОСОБА_4 зазначеним транспортним засобом, підтверджується інформацією з Територіального сервісного центру № 1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, АР Крим та м. Севастополі згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 3 червня 2025 року.

Враховуючи, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може стати наслідком його відчуження підозрюваним ОСОБА_4 на користь третіх осіб, що відповідно унеможливить застосування до останньої конфіскації майна у межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України прокурор просив накласти арешт на майно та проводити розгляд клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без участі власника цього майна.

Прокурор у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що Слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000003, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за фактом того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно обраний до незаконного органу влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі до окупаційної адміністрації держави-агресора, Міловської об`єднаної територіальної громади Старобільського району.

Також було встановлено, шо 27.04.2023, о 09 годині 22 хвилини, ОСОБА_4 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Міловської селищної територіальної громади Луганської області, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, діючи умисно, з метою переслідування своїх особистих інтересів, маючи умисел на обрання до незаконного органу влади створеного на тимчасово окупованій території Міловської селищної територіальної громади Луганської області, добровільно надав відомості щодо себе та в подальшому рішенням «Луганського організаційного комітету по проведенню попереднього голосування по кандидатам для подальшого висунення від партії «Єдина Росія» кандидатами в депутати законодавчого органу луганської народної республіки, представницького органу муніципального утворення адміністративного центру луганської народної республіки» від 29.04.2023 зареєстрований, як «кандидат у депутати ради Міловського муніципального округу луганської народної республіки від партії «Єдина Росія».

В подальшому, 10 серпня 2023 року, ОСОБА_4 , був затверджений рішенням так званої «територіальної виборчої комісії Міловського району» № 10/60 від 10.08.2023 як «кандидат у депутати ради муніципального округу Міловський муніципальний округ першого скликання, висунутого Міловським місцевим відділенням всеросійської політичної партії «Єдина Росія» за єдиним виборчим округом».

Після чого, приблизно на початку вересня 2023 року, більш точний час з об`єктивних причин встановити не виявилось можливим, громадянин України ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, маючи умисел на участь у виборах «у депутати Міловського муніципального округу луганської народної республіки», а саме на території тимчасово окупованої Міловської селищної територіальної громади Луганської області, зі своїх особистих мотивів відповідно до рішення «територіальної виборчої комісії Міловського району» від 11.09.2023 № 17/93 «Про результати виборів депутатів ради муніципального округу Міловський муніципальний округ першого скликання», ОСОБА_4 , обраний депутатом «ради муніципального округу Міловського муніципального округу першого скликання».

Рішенням «ради муніципального округу муніципального утворення Міловський муніципальний округ луганської народної республіки першого скликання» від 19.09.2023 № 1 встановлено, що рада першого скликання сформована в правочинному складі згідно з додатком до цього рішення та приступає до виконання повноважень з 19 вересня 2023 року.

Відповідно Додатку до рішення «ради муніципального округу муніципального утворення Міловський муніципальний округ луганської народної республіки першого скликання» від 19.09.2023 № 1, визначено список депутатів цієї ради в якому під № 9 від Міловського місцевого відділення ВПП «Єдина Росія» зазначений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у добровільному обранні до незаконного органу влади створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Право володіння підозрюваним ОСОБА_4 зазначеним транспортним засобом, підтверджується інформацією з Територіального сервісного центру № 1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, АР Крим та м. Севастополі згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 3 червня 2025 року.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п.3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України, є тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000003, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Накласти арешт на майно із забороною його відчужувати, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКППП НОМЕР_4 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а саме: транспортний засіб автомобіль марки GEELY MR-7151A, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2007, колір оранжевий, кузов НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 11.10.2019.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1