Справа № 273/983/25
Провадження № 1-кп/273/142/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000516 від 29.05.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразового судимого:

- 14.11.2003 Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 27.03.2008 Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 09.01.2013 Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі;

- 12.07.2016 Червоноармійським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 02.12.2020 Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 09.04.2021 Червоноармійським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців 20 днів позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 25.12.2024 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.05.2025 близько 18 години ОСОБА_4 , з метою вживання спиртних напоїв, зайшов до будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в будинку, в одній з кімнат, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , який в цей час спав на ліжку, розбудив його та в ході розмови, помітивши в нагрудній кишені сорочки ОСОБА_6 ,в яку він був одягнутий, грошові купюри, достовірно знаючи, що в Україні 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» введено воєнний стан, який у встановленому Законом порядку, продовжений, вирішив незаконно заволодіти ними.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , без розриву в часі, умисно засунув руку до лівої зовнішньої нагрудної кишені сорочки ОСОБА_6 , звідки шляхом ривка, долаючи зусилля останнього утримати його руку, відкрито викрав гроші в сумі 4000 гривень.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 з викраденими коштами залишив місце вчинення злочину, викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 4000 гривень.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, пояснив про вчинення кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що 29.05.2025 року зайшов в будинок до ОСОБА_7 , оскільки знав його і вони разом раніше випивали, побачив, як ОСОБА_6 лежав на ліжку. ОСОБА_4 запропонував йому випити алкоголь, який приніс з собою, на що останній відмовився. В цей момент він побачив гроші в кишені у потерпілого, силою їх забрав та пішов з будинку. Щиро розкаюється у вчиненому, не знає як так вийшло, розраховував повернути йому кошти, просив суворо не карати.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 вказав, що спав вдома та прокинувся від того, що його штурхає обвинувачений та пропонує випивку, на що він відмовився. Потім ОСОБА_4 просив у нього позичити 200 грн., на що він теж відмовив. В подальшому, обвинувачений різко вихопив гроші з його кишені та втік. На даний момент кошти не повернуті та не відшкодовані. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений, захисник обвинуваченого та потерпілий не заперечили щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку..

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Виходячи з норм ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Щодо особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, звільнений з місць відбування покарання 25.12.2024 року та вже 29.05.2025 року вчинив нове кримінальне правопорушення, за місцем проживання характеризується негативно: веде аморальний спосіб життя, схильний до крадіжок, зловживає спиртними напоями, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебував на обліку у лікаря-психіатра, однак за останні 5 років за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався, не перебуває на військовому обліку призовників у ІНФОРМАЦІЯ_2 , його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, в межах санкції ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі. Зазначене покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст.75, ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Враховуючи призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, запобіжний захід до набрання вироком законної сили необхідно залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2025 року арешт на грошові кошти в загальній сумі 2190 грн. купюрами номіналом: 1000 грн. 1 шт. серії ГН4667540, 500 грн. 2 шт. серії ЄВ8373181, ВД 2922669, 100 грн. 1 шт. серії ЕА4227034, 50 грн. 1 шт. серії АГ6630810, 20 грн. 2 шт. серії ВТ8888663, ДК 6473923; банківську картку № НОМЕР_1 АТ «ПриватБанк», камуфляжну куртку, чорну куртку, чорні спортивні штани, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 368, 369, 370, 371, 374, 615 КПК України, ст. 65 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили необхідно залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 29.05.2025 року.

На підставі ст.72 КК України зарахувати до строку призначеного судом покарання термін перебування ОСОБА_4 під вартою з 30.05.2025 року по 11.07.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2025 року на: грошові кошти в загальній сумі 2190 грн. купюрами номіналом: 1000 грн. 1 шт. серії ГН4667540, 500 грн. 2 шт. серії ЄВ8373181, ВД 2922669, 100 грн. 1 шт. серії ЕА4227034, 50 грн. 1 шт. серії АГ6630810, 20 грн. 2 шт. серії ВТ8888663, ДК 6473923; банківську картку № НОМЕР_1 АТ «ПриватБанк»; камуфляжну куртку, чорну куртку, чорні спортивні штани.

Речові докази:

- грошові кошти в загальній сумі 2190 гривень купюрами номіналом: 1000 грн. 1 шт. серії ГН4667540, 500 грн. 2 шт. серії ЄВ8373181, ВД 2922669, 100 грн. 1 шт. серії ЕА4227034, 50 грн. 1 шт. серії АГ6630810, 20 грн. 2 шт. серії ВТ8888663, ДК 6473923, які передані на зберігання до комірки АТ КБ «Приватбанк», яку орендує ГУНП в Житомирській області, повернути власнику ОСОБА_6 ;

- банківську картку № НОМЕР_1 АТ «ПриватБанк», камуфляжну куртку, чорну куртку, чорні спортивні штани, які передані на зберігання до кімнати речових доказів Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1