Справа № 214/5009/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000103 від 04.04.2025 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянство України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, не працює, на утриманні дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.03.2024 Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2024 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

26.04.2024 Саксаганським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 поставлено на облік для відбування призначеного йому судом покарання громадських робіт на строк 120 годин.

Також, 26.04.2024 ОСОБА_3 роз`яснено передбачені ст.37 КВК України порядок та умови відбування цього виду покарання, обов`язки засудженого, а також відповідно до вимог ст.40 КВК України, останній попереджений про кримінальну відповідальність передбачену ч.2 ст.389 КК України, за ухилення від його відбування.

Окрім того, 26.04.2024 ОСОБА_3 видане направлення для відбування 120 годин громадських робіт до КП «Криворіжкнига» КМР, відповідно до якого останній зобов`язався приступити до відбування громадських робіт з 29.04.2024. Проте, згідно з довідкою №65 від 07.05.2024 з КП «Криворіжкника» КМР, ОСОБА_3 за направленням та для відпрацювання покарання призначеного вироком суду 01.05.2024, 02.05.2024, 03.05.2024 та 06.05.2024 не з`явився. ОСОБА_3 в період з 29.04.2024 до 06.05.2025 не відпрацьовував громадські роботи, про причини неявки відповідальних осіб не повідомив, тобто ухилявся від відбування покарання без поважних причин.

Станом на 03.04.2025 призначене ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин не відбуте останнім в повному обсязі.

ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без поважних причин не вийшов на громадські роботи більше двох разів протягом місяця, що відповідно до абзацу 2 ч.3 ст. 40 КВК України, є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

За період часу з 29.04.2024 по 06.05.2025 ОСОБА_3 не відпрацював жодної години громадських робіт з призначених 120 годин громадських робіт.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України за ознаками: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, який складений 23.05.2025 процесуальним керівником прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 , надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Окрім того, згідно з заявою ОСОБА_3 від 23.05.2025 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та погодився з встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. Також, ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні (том 1 а.с.9).

Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

У відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Частинами 1 та 2 ст.382 КПК України визначено, що суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок, який повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду, та в якому за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього письмові докази, які, відповідно до положень ст.ст.85, 86 КК України, є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визнається щире каяття.

Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального проступку підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (том 2 а.с.49).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони (том 2 а.с.46), раніше судимий (том 2 а.с.50-51), на обліку в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, але 21.05.2020 проходив медичний огляд на виявлення стану сп`яніння в кабінеті цілодобової експертизи, висновок гостра інтоксикація психостимуляторами (том 2 а.с.48, 49).

При призначенні покарання суд враховує, що у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у виді обмеження волі, в розмірі передбаченому санкцією статті.

Остаточну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно визначити на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2024до покарання, призначеного цим вироком, із застосуванням положень п.4 ч.1 ст.72 КК України, з попереднім переведенням покарання у виді громадських робіт в покарання у виді обмеження волі (із розрахунку одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт). При цьому, суд приймає до уваги, що строк невідбутого ОСОБА_3 покарання за попереднім вироком становить 120 годин громадських робіт.

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69, 76 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання судом не встановлено.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.368-371, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2024до покарання, призначеного цим вироком, із застосуванням положень п.4 ч.1 ст.72 КК України, з попереднім переведенням покарання у виді громадських робіт в покарання у виді обмеження волі (із розрахунку одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт), остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1