Справа № 592/5833/25
Провадження № 1-в/592/216/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми клопотання в.о. начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» про приведення вироків засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до нового закону,

встановив:

до Ковпаківського районного суду міста Суми надійшло клопотання в.о. начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» про приведення вироків засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до нового закону.

У судовому засіданні представник державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» клопотання підтримав та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 клопотання установи підтримали та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що відсутні підстави для приведення вироків у відповідність, оскільки відповідно до вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2024 покарання, призначене за ч. 5 ст. 185 КК України, було поглинуто більш суворим покаранням, призначеним за ч. 4 ст. 187 КК України.

Заслухавши думку представника установи виконання покарань, засудженого, захисника та прокурора, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2024 ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено покарання: за ч. 5 ст. 185 КК України на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна, крім житла; за ч. 4 ст. 187 КК України на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією майна крім житла.

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.11.2024 ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 та ч. 3 ст. 187 КК України, і призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та невідбутого покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2024, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 5 ст. 185 та ч. 4 ст. 187 КК України, з урахуванням ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла, остаточно, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначено ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Водночас, Верховна Рада України 18.07.2024 ухвалила Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09.08.2024.

Відповідно до Закону №3886-ІХ стаття 51 КУпАП була викладена в новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) в тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За приписами ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Зважаючи на викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум, в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Тобто, два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2020 ця сума становила 2102 грн.

Вартість викраденого майна за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2024 становить 870 грн, за вчинення якого ОСОБА_4 засуджено цим вироком.

З огляду на викладене, діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2024 за ч. 5 ст. 185 КК України, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_4 засуджено за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, останній підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

При цьому, ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2024 за ч. 4 ст. 187 КК України, без застосування ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією майна, крім житла.

За таких обставин виключення з вироку посилання на засудження за ч. 5 ст. 185 КК України не впливає на загальний строк призначеного до відбування покарання засудженому ОСОБА_4 .

Заразом, ураховуючи, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.11.2024 було призначено покарання шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та невідбутого покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2024, то слід вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.11.2024 до покарання у виді 7 років та 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відтак, клопотання в.о. начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» про приведення вироків засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до нового закону підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

клопотання в.о. начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» про приведення вироків засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до нового закону задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2024 за ч. 5 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.11.2024, до якого приєднано невідбуте покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2024, до покарання у виді 7 років та 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

У задоволенні іншої частини клопотання в.о. начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Сумського апеляційного суду, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії судового рішення через Ковпаківський районний суд міста Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1