ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2406/24

Провадження № 11-кп/820/565/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 ОСОБА_7 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0001221, внесеному до ЄРДР від 11.07.2024 року стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нетішин Хмельницької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимої, раніше судимою 15.02.19 року вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області за ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.162 ч.1, ст.70 ч.1, 71 ч.1 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнена за відбуттям покарання 23.12.2021 року,

визнано винуватою за ст. 115 ч. 1 КК України та засуджена до покарання у виді 10 років позбавлення волі, -

в с т а н о в и л а:

Обставини, вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції.

За вироком суду, ОСОБА_8 10 липня 2024 року близько 21:30 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, в будинку АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступила у словесну суперечку зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час вказаного конфлікту в ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 , який відповідно до ст. 3 ч. 2 п. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства.

В цей же день, час та місці, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, знаходячись у кімнаті вказаного будинку, лезом кухонного ножа умисно нанесла один удар в ділянку грудної клітки потерпілого ОСОБА_9 . Внаслідок указаних умисних та злочинних дій, спрямованих на заподіяння смерті потерпілого, ОСОБА_8 спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням серцевої сорочки та висхідного відділу грудної частини аорти з крововтратою, яке утворилося від однієї дії гострого колючо-ріжучого знаряддя за типом клинка ножа незадовго до настання смерті, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння, що призвело до смерті ОСОБА_9 .

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями, які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_8 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 115 ч. 1 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисту.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить оскаржуваний вирок скасувати, та ухвалити судове рішення, яким визнати ОСОБА_8 невинною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.

Вважає, що під час розгляду кримінального провадження в суді не здобуто належних та допустимих доказів щодо причетності ОСОБА_8 до заподіяння ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до його смерті.

Сторона захисту зазначає, що жоден з допитаних свідків, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які 10 липня 2024 року, які знаходились в будинку АДРЕСА_2 10.07.24 року, не дали показів про те, що саме ОСОБА_8 нанесла удар ножем в грудну кліину ОСОБА_9 .

Посилається на те, що під час досудового розслідування на одежі, на руках ОСОБА_8 слідів крові не виявлено. Згідно висновку цитологічної експертизи №113 від 09.08.2024 року при судово - медичному досліджені зрізів нігтьових пластин з пальців рук підозрюваної ОСОБА_8 слідів крові та епітеліальних клітин з ядрами не знайдено. Також не було виявлено на ручці ножа, на якому була кров, відбитків пальців рук ОСОБА_8 .. Такі обставини свідчать про непричетність обвинуваченої до інкримінованого їй злочину.

Захисник вказує, що потерпілий ОСОБА_9 , перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, після вживання спиртних напоїв пішов до кімнати, де ліг спати. Згідно з висновками експертизи, концентрація етилового алкоголю в його крові становила 4,83‰, а в спинномозковій рідині 5,73‰, що відповідає стану гострої алкогольної інтоксикації, класифікованої як «тяжке отруєння» для живої особи. На той момент усі інші учасники події залишалися на подвір`ї, поблизу виноградника, та продовжували вживання спиртного. Згодом ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 відійшли з будинку, щоб набрати води. Коли всі вже перебували в будинку та відпочивали, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не могли вступити в конфлікт чи голосно з`ясовувати стосунки в одній кімнаті, оскільки при зазначеному рівні алкогольної інтоксикації ОСОБА_9 міг лише спати або знаходитися в непритомному стані.

Таким чином, спричинити тілесні ушкодження, які призвели до смерті ОСОБА_9 , міг хтось із присутніх того вечора осіб, з якими у нього раніше виникали конфлікти, у той час, коли ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 були відсутні у дворі будинку.

Окрім того, сторона захисту звертає увагу суду на те, що зізнавальні покази ОСОБА_8 щодо нанесення удару ножем у грудну клітку ОСОБА_9 , надані під час досудового розслідування, були отримані під тиском працівників поліції.

Позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 , підтримали апеляційні вимоги, просили вирок суду скасувати та закрити провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_8 . Потерпілий ОСОБА_6 та прокурор заперечували проти апеляційних вимог захисту, вважали вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Відповідно до вимог, встановлених ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що за наслідками судового розгляду судом було постановлено законне, обґрунтоване та мотивоване судове рішення з додержанням вимог ст. 370 КПК України, норм матеріального та процесуального права, в частині доведення вини обвинуваченої в інкримінованому злочині, постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності до ст. 94 КПК України з наведенням відповідних мотивів.

Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Згідно ст. 84 КПК України - доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до положень ст. 94 КПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисту апеляційний суд виходить з загальних засад кримінального судочинства, визначених в ст. 7 КПК України та положень статті 62 Конституції України, за якими обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 , які за своїм змістом зводяться до твердження про недоведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, колегія суддів з ними не погоджується та виходить з наступного.

На обґрунтування доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 суд першої інстанції проаналізував показання самої ОСОБА_8 , яка винуватість у пред`явленому обвинуваченні не визнала, при цьому не заперечувала, що перебувала на подвір`ї та в будинку АДРЕСА_2 , вживала спиртні напої спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 та іншими особами, що там перебували ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 . Потім вона залишилася з ОСОБА_13 , вони разом пішли до нього додому, а всі інші залишилися в будинку. Повернувшись до будинку вона побачила, що ОСОБА_9 мертвий та викликала швидку допомогу.

Колегія суддів вважає апеляційні доводи захисту неспроможними та вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо в ході судового розгляду судом першої інстанції.

Зокрема з показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вбачається, що 10.07.24 року знаходилися в на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 де чоловіки спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вживали спиртні напої. Потім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишилися в одній кімнаті, а всі інші ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в іншій кімнаті в кінці будинку. Звечора ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сварилися, було чутно їх крики, потім сварка припинилася. Вночі ОСОБА_8 прийшла до них та сказала, що ОСОБА_9 не дихає, після чого викликали швидку, а коли лікар виявив ножове поранення грудей, викликали поліцію. Ніхто з присутніх, крім ОСОБА_8 , в конфлікт з ОСОБА_9 10.07.24 року не вступав.

Аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , колегія суддів вважає їх послідовними, такими, що доповнюють один одного та узгоджуються з іншими доказами, здобутими слідством. Свідки були допитані судом безпосередньо під час судового розгляд провадження згідно ст. 23 КПК України, попереджені судом про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України за завідомо неправдиві свідчення, приведені до присяги, свідки не перебували у неприязне них стосунках з обвинуваченою ОСОБА_8 , причин для обмови обвинуваченої свідками сторона захисту під час апеляційного провадження не наводить. Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає показання свідків об`єктивними, належними та допустимим доказами. З їх змісту вбачається, що у вечорі та вночі 10.07.24 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сварилися, ОСОБА_8 остання, хто залишилася з ОСОБА_9 в кімнаті до виявлення його трупа працівниками поліції 11.07.24 року.

Показання свідків узгоджуються також з протоколом огляду місця події від 11.07.24 року, в ході якого працівниками поліції був оглянутий будинок АДРЕСА_2 . Під час проведення цієї слідчої дії, крім інших речей в кімнаті, де був виявлений труп ОСОБА_9 , на столі був оглянутий та вилучений ніж з пластиковою рукояткою чорного кольору, на лезі якого виявлено нашарування речовини бурого кольору (а/с 62-77 матеріалів досудового розслідування). Виходячи з висновку СМЕ № 69 від 24.09.24 року ножове поранення грудної клітини ОСОБА_9 , з одночасним розрізом футболки, в яку він був вдягнутий, могло бути завдано в тому числі і ножем з пластиковою рукояткою чорного кольору. Згідно з висновком цитологічної експертизи № 115 від 09.08.24 р. (а/с 88-89) кров на ножі з пластиковою рукояткою чорного кольору могла належати загиблому ОСОБА_9 . Знаряддя вбивства - ніж був здобутий слідством у спосіб, передбачений КПК України, всі наведені докази, пов`язані з експертними дослідженнями ножа, суд вважає належними та допустимими.

На думку колегії суддів всі наведені докази у сукупності узгоджуються між собою та доводять обставини вчинення злочину інкриміновані ОСОБА_8 у вбивстві ОСОБА_9 викладені в обвинуваченні.

Апеляційні твердження захисту про відсутність біологічних слідів крові загиблого ОСОБА_9 на одязі, в піднігтьовому складі ОСОБА_8 наведених висновків суду не спростовують оскільки після нанесення ОСОБА_9 ножового поранення в грудну клітину щільного крововиливу виявлено не було, виходячи зі змісту дослідницької частини висновку СМЕ № 174 від 02.09.24 року був зафіксований внутрішній крововилив в порожнині серцевої сорочки при внутрішньому дослідженні трупа ОСОБА_9 ( а/с 32-35). Потожирові сліди на ножі з пластиковою рукояткою чорного кольору, виявити не вдалося через їх малу кількість згідно висновку цитологічної експертизи № 114 від 16.08.24 року (а/с 160-161).

Апеляційні твердження захисту про те, що через стан сильного алкогольного отруєння ОСОБА_9 не міг сваритися з ОСОБА_8 , колегія суддів вважає обумовленими позицією захисту від висунутого обвинувачення, оскільки такі твердження спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з якими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали алкоголь, ОСОБА_9 був доступний контакту, свідки чули сварку між ними ввечері в будинку.

Під час апеляційного провадження не знайшли свого підтвердження і апеляційні доводи захисту про застосування до ОСОБА_8 під час досудового розслідування недозволених заходів ведення слідства, оскільки такі доводи захисту перевірялися судом під час судового розгляду. Старшим слідчим в ОВС першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Хмельницькому проводилася перевірки заяви ОСОБА_8 . В результаті постановою слідчого від 02 червня 2025 року кримінальне провадження № 0000455 від 14.03.25 року щодо працівників поліції, слідчих Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_15 ,, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 було закрито на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 365 ч.1 КК України.

Розцінюючи апеляційні доводи захисту в цій частині, колегія суддів також виходить з того, що матеріали кримінального провадження, надані обвинуваченням суду для дослідження не містять доказів, отриманих слідством з визнанням вини обвинуваченою ОСОБА_8 , відповідно такі докази не досліджувались, і не аналізувались судом.

У підсумку, приймаючи рішення за апеляційними доводами захисту про недоведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 колегія суддів, виходить також положень ст.2, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, якими передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ. Пріоритетність та загальна значущість норм Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та практики ЄСПЛ закріплена і в принципі законності, визначеному в ст. 9 КПК України в редакції 2012 року, за якою положення відповідного міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України є обов`язковими, кримінально - процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. Правова концепція доведення вини особи «поза розумним сумнівом» сформульована та обґрунтована у рішеннях ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини», «Кобець проти України» від 14.02.08 року, «Козинець проти України» від 06.12.17 року та ін.. За цією концепцією сукупність зібраних слідством та безпосередньо досліджених судом доказів з додержанням критеріїв їх належності, допустимості, достатності, виваженості та взаємозв`язку між собою з урахуванням особливостей національного кримінального та кримінально-процесуального закону повинна відповідати загальним принципам права особи на справедливий суд, закріпленим в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сам процес та результат доведення вини особи має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Колегія суддів констатує, що докази, зібрані слідством та надані суду у даному кримінальному провадженні не викликають сумнівів з приводу їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню.

Ст. 2, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Пріоритетність та загальна значущість норм Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та практики ЄСПЛ закріплена і в принципі законності, визначеному в ст. 9 КПК України в редакції 2012 року, за якою положення відповідного міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України є обов`язковими, кримінально - процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Правова концепція доведення вини особи «поза розумним сумнівом» сформульована та обґрунтована у рішеннях ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини», «Кобець проти України» від 14.02.08 року, «Козинець проти України» від 06.12.17 року та ін.. За цією концепцією сукупність зібраних слідством та безпосередньо досліджених судом доказів з додержанням критеріїв їх належності, допустимості, достатності, виваженості та взаємозв`язку між собою з урахуванням особливостей національного кримінального та кримінально-процесуального закону повинна відповідати загальним принципам права особи на справедливий суд, закріпленим в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сам процес та результат доведення вини особи має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У підсумку, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, їх обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку. У вироку суду наведені обґрунтовані висновки прийнятого процесуального рішення, а також доведення вини обвинуваченої ОСОБА_8 поза розумним сумнівом у спричиненні умисного вбивства ОСОБА_9 за ст.115 ч.1 КК України, з якою погоджується і колегія суддів під час апеляційного перегляду провадження. Інших підстав для зміни або скасування вироку суду, передбачених ст. 409 КПК України апеляційна скарга захисту не містить та колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2025 року ухвалений щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду, а особою, що тримається під вартою протягом цього строку з дня отримання копії вироку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3