У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Ар Крим, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 239, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 325 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000555.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалено, після затримання ОСОБА_5 , не пізніше як через 48 год. з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або заміну на більш м`який запобіжний захід.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді обрати запобіжний захід у вигляді застави.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_5 не погоджуючись з ухвалою слідчого судді зазначає, що слідчий суддя не врахував того, що він має постійне місце мешкання, працює, має сім`ю, утримує неповнолітню дитину та батьків пенсіонерів 1 та 2 групи інвалідності.

Апелянт вважає, що слідчий суддя не прийняв до уваги його позитивної характеристики та відсутність судимостей.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим слідчого управління ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000555, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 239, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 325 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Законом України від 20.06.2022 р. № 2320-ІХ «Про управління відходами» з 09.01.2024 р. скасовано ліцензію «Поводження з небезпечними відходами» від 08.01.2014 № 2287669, серія АЕ ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС» у зв`язку з чим, вказане підприємство було позбавлено права на здійснення операцій, пов`язаних з вивезенням, зберіганням та утилізацією небезпечних відходів.

Про факт скасування ліценції від 08.01.2014 р. № 2287669, серія АЕ директор ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС» був обізнаний у зв`язку з чим, 28.03.2024 р. звертався до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України із заявою про отримання дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів.

Водночас, за результатами розгляду заяви за наданими ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС» документами, Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України прийнято рішення № 2663/24 01 від 11.07.2024 р. про відмову у видачі дозволу.

Отже, директору ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС» ОСОБА_5 , не пізніше 28.03.2024 р., було достовірно відомо про відсутність права у ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС» на здійснення діяльності, пов`язаної з вивезенням, зберіганням та утилізацією відходів.

Водночас, в порушення ввказаних вимог законодавства, у невстановлений час, однак не пізніше 28.03.2024 р., у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне отримання прибутку, шляхом порушення умов збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізації небезпечних відходів, та їх несанкціоноване скидання, зливання, розміщення, зберігання на земельній ділянці в Миколаївській області, м. Миколаєві, які не визначенні для таких цілей органами влади та місцевого самоврядування, без відповідного дозволу та ліцензії, за відсутності матеріально-технічної бази, що спричинило забруднення земель речовинами, відходами та іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля, що створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля.

Розробивши план злочинної діяльності, усвідомлюючи неможливість самостійної його реалізації, розуміючи переваги здійснення злочинної діяльності у складі організованої групи, ОСОБА_5 , як активний учасник та її організатор, перебуваючи у дружніх зв`язках із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , шляхом переконань та заохочень, запропонував їм взяти участь у злочинній діяльності, пов`язаною зі збиранням, перевезенням, зберіганням, оброблення (перероблення), утилізацією небезпечних відходів, їх несанкціоноване скидання, зливання, розміщення, зберігання на земельній ділянці в Миколаївській області, м. Миколаєві.

Оскільки ОСОБА_8 вже працював на ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС» та мав досвід роботи з утилізації небезпечних відходів, усвідомлюючи наявність авторитету ОСОБА_5 , прийняв пропозицію останнього на участь в організованій групі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно з 28.03.2024 р. по січень 2025 року ОСОБА_5 , спільно з учасниками організованої групи ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з використанням ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС», з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку, достовірно знаючи про відсутність ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами та відповідної матеріально-технічної бази для провадження такої діяльності, а також те, що внаслідок їх незаконної діяльності з надання послуг зі збирання, перевезення, зберігання та утилізації відходів відбувається засмічення та забруднення земельної ділянки речовинами, відходами та іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля, в порушення правил та норм, встановлених з метою запобігання епідемічним та іншим інфекційним хворобам, а також масовим неінфекційним захворюванням (отруєнням) і боротьби з ними, підготовлено та укладено низку договорів на вивезення, збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізацію відходів, у тому числі небезпечних, з низкою суб`єктів господарювання, з використанням юридичної особи ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС».

Безпосередню підготовку договорів організатором організованої групи ОСОБА_5 доручено бухгалтеру ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС» ОСОБА_9 , яка, розуміючи протиправність власних дій, які виразились у введенні замовників послуг в оману щодо наявності законних прав у вказаного підприємства на поводження з небезпечними відходами, упродовж березня 2024 року січня 2025 року склала відповідні договори про надання послуг щодо утилізації небезпечних відходів.

Внаслідок вказаних протиправних дій, у період з 28.03.2024 р. по січень 2025 року ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС», в особі директора ОСОБА_5 , укладено 26 договорів за допомогою електронної системи публічних закупівель Prozorro та прямі договори щодо збирання, перевезення, зберігання, утилізації відходів з підприємствами, установами та організаціями, складені ОСОБА_9 з державними та комунальними установами Миколаївської області.

Після укладання кожного договору з вказаними установами, ОСОБА_8 , діючи у складі організованої групи із ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , в порушення вимог ст. ст. 12, 46, 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 44 Закону України «Про управління відходами», ст. 10 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст. 3 Закону України «Про систему громадського здоров`я», п. 5 розділу І Загальні положення Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 1827 від 31.10.2024 р. «Про затвердження Державних санітарних норм та правил «Порядок управління медичними відходами, у тому числі вимоги щодо безпечності для здоров`я людини під час утворення, збирання, зберігання, перевезення, оброблення таких відходів», розуміючи протиправність власних дій, починаючи з 28.03.2024 р. по січень 2025 року незаконно розмістив на земельній ділянці, розташованої за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, мікрорайон Темвод, 50 метрів на північ від АДРЕСА_2 (географічні координати: 46.9834444, 32.0086111), площею 0.4887 га, відходи, у тому числі небезпечні, які отримав на підставі вказаних договорів від замовників, завантажив до попередньо підшуканого транспортного засобу та перевіз до попередньо визначеного місця їх зберігання за вказаною адресою (місцем розташування земельної ділянки).

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_5 та інших учасників організованої групи, якими розміщено небезпечні відходи з порушенням спеціальних правил, спричинено засмічення та забруднення 1 696 кв.м. земельної ділянки, розташованої за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, мікрорайон Темвод, 50 метрів на північ від просп. Героїв Сталінграду, 1-к (географічні координати: 46.9834444, 32.0086111), площею 0.4887 га, яка не має кадастрового номеру, шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля речовинами, а саме - міддю, хромом, цинком, чим спричинено шкоду в розмірі 3 274 494 грн., що створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля, що є тяжкими наслідками.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи у складі організованої групи спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , будучи достовірно обізнаним про відсутність у ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС» ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами та технічної бази щодо їх зберігання та утилізації, у період приблизно з 28.03.2024 р. по січень 2025 року, в порушення правил та норм, встановлених з метою запобігання епідемічним та іншим інфекційним хворобам, діючи умисно, розмістив небезпечні медичні відходи, отримані від закладів охорони здоров`я Миколаївської області на підставі 26 договорів, на земельній ділянці площею 1 696 кв.м., розташованої за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, мікрорайон Темвод, 50 метрів на північ від просп. Героїв Сталінграду, 1-к (географічні координати: 46.9834444, 32.0086111), площею 0.4887 га, що могло спричинити поширенню цих захворювань.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , виконуючи відведено йому роль, в порушення вимог вищезазначених норм законодавства, будучи достовірно обізнаним про відсутність у ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС» відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельних ділянок, розташованих в межах території міста Миколаєва, за відсутності будь-якого правочину щодо них, а також без державної реєстрації речових прав на землю, діючи умисно, реалізовуючи єдиний корисливий мотив, у невстановлений час, але не пізніше 28.03.2025 р., самовільно зайняли земельну ділянку площею 0.4887 га, розташовану за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, мікрорайон Темвод, 50 метрів на північ від просп. Героїв Сталінграду, 1-к (географічні координати: 46.9834444, 32.0086111), на яку упродовж березня 2024 січня 2025 років ОСОБА_8 завозив та розміщував небезпечні відходи, отримані ним на підставі укладених 26 договорів з установами замовниками відповідних послуг.

19.06.2025 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 239 КК України як забруднення земель речовинами, відходами та іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкіллю, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненні організованою групою, за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене організованою групою та за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 325 КК України, як порушення правил та норм, встановлених з метою запобігання епідемічним та іншим інфекційним хворобам, а також масовим неінфекційним захворюванням (отруєнням) і боротьби з ними, якщо такі дії завідомо могли спричинити поширення цих захворювань, вчиненому організованою групою.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні нетяжких кримінальних правопорушень, його переховування від слідства та суду та перебування поза межами території України, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжких злочинах, характер та наслідки ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який наразі переховується від органів досудового розслідування та суду та перебуває поза межами України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції, тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норми міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 239, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 325 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів огляду мобільних телефонів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , огляду інтернет ресурсів, допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про результати аудіо- відео контролю за особою, негласних слідчих (розшукових) дій, та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_15 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжких злочинів, за найтяжчий з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій направлених на переховування від слідства або суду. Крім того ОСОБА_5 , на даний час, перебуває поза межами України та постановою слідчого від 10.07.2025 р. оголошений у міжнародний розшук.

Апеляційний суд вважає доведеним ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування перебуває на початковому етапі, не відшукано та не вилучено всіх документів, які можуть мати доказове значення у справі.

Підозрюваний обізнаний про свідків, яким можуть бути відомі обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тому ризик впливу на свідків також є обґрунтованим.

Отже, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, станом на день постановлення ухвали.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 судимостей, наявність позитивної характеристики та міцних соціальних зв`язків, в даному випадку, не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків слідчого судді про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, рішення слідчого судді, станом на день розгляду клопотання слідчого, є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про зміну застосованого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3