Провадження № 1-кс/201/3608/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях капітана юстиції ОСОБА_3 , Ярослав погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003384, внесеного до ЄРДР 08.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003384, внесеного до ЄРДР 08.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 111 КК України, з метою, забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- об`єкт нерухомого майна (квартира), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 129, загальною площа (кв.м): 59,4, тип об`єкта трикімнатна квартира, адреса - АДРЕСА_1 , розмір частки - 1/5, спільна часткова власність

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях перебуває кримінальне провадження №0003384 від 08.10.2024 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у не встановлену дату та час, але не пізніше 17.03.2022, громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області, здійснює адміністрування спільноти соціально-орієнтованої мережі «Одноклассники» під назвою « ОСОБА_6 » за посиланням https://ok.ru/group/7583, усвідомлюючи факт збройної агресії РФ проти України, в період дії воєнного стану, діючи умисно, здійснювала поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, заперечення тимчасової окупації частини території України вчинене повторно.

Крім того громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території м. Краматорськ Донецької області, надавала допомогу в проведенні підривної діяльності проти України представнику зс рф ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом збору даних та відомостей щодо переміщення і місць дислокації особового складу та техніки ЗС України.

За викладених обставин, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111, ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Краматорськ Донецької області, громадянка України, раніше не судима, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України.

18.06.2025 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до інформації наданої Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, встановлено права власності на об`єкти нерухомого та рухомого майна, які належать на праві приватної власності ОСОБА_5 а саме:

- об`єкт нерухомого майна (квартира), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 129, загальною площа (кв.м): 59,4, тип об`єкта трикімнатна квартира, адреса - АДРЕСА_1 , розмір частки - 1/5, спільна часткова власність.

Відповідно до чинного Кримінального кодексу України вбачається, що додатковим покаранням за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України є конфіскація майна.

За таких обставин, зазначене майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваній у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Орган досудового слідства станом на час подання клопотання не володіє інформацією про те, чи передавав підозрюваний за довіреністю або іншим чином право відчужувати належне йому майно своїм родичам або іншим особам, отже враховуючи, що до моменту внесення в реєстр відповідних відомостей щодо арешту рухомого майна підозрюваного може пройти достатній для вищевказаних дій зацікавлених осіб проміжок часу, необхідно забезпечити здійснення арешту майна підозрюваного без участі підозрюваного та в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2025 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до чинного Кримінального кодексу України вбачається, що додатковим покаранням за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України є конфіскація майна.

Також було встановлено, що Відповідно до інформації наданої Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, встановлено права власності на об`єкти нерухомого та рухомого майна, які належать на праві приватної власності ОСОБА_5 а саме:

- об`єкт нерухомого майна (квартира), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 129, загальною площа (кв.м): 59,4, тип об`єкта трикімнатна квартира, адреса - АДРЕСА_1 , розмір частки - 1/5, спільна часткова власність.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2ст.170 КПК України; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України., санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо неї такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності підозрюваної, а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваному та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170,171,173,309,376,404,405,407,418,422 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях капітана юстиції ОСОБА_3 , Ярослав погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003384, внесеного до ЄРДР 08.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 111 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

- об`єкт нерухомого майна (квартира), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 129, загальною площа (кв.м): 59,4, тип об`єкта трикімнатна квартира, адреса - АДРЕСА_1 , розмір частки - 1/5, спільна часткова власність, з позбавленням права володіння, користування, відчуження та розпорядження зазначеним нерухомим майном.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1