Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5922/25
Номер провадження 1-кс/711/1530/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000470 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотання в якому просить накласти арешт шляхом заборони розпорядження майном з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду додаткового покарання на: грошові кошти в сумі 3248 грн.: три купюри номіналом по 1000 грн., з номерами АП 0022121, ГП 2147988, ГЛ 5156339, одна купюра номіналом 200 грн., з номером ЄЖ 240677, дві купюри номіналом по 20 грн., з номерами ЕИ 6881555, АЛ 3500457, одна монета номіналом 5 гривень, одна монета номіналом 2 гривні, одна монета номіналом 1 гривня; 1/3 частку квартири (власником якої є ОСОБА_5 ), що за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної спільної сумісної власності у рівних частках належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Клопотання розглянути за участі власника майна, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси прошу доручити слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в період часу з 24.05.2025 по 27.06.2025, під час особистих зустрічей із ОСОБА_8 , вимагав від останнього неправомірну вигоду та в подальшому отримав її частину в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень для себе за здійснення впливу на невстановлених на цей час лікарів КНП «Черкаська обласна лікарня», з метою подальшого визнання ОСОБА_8 , на військово-лікарській комісії, непридатним до військової служби за станом здоров`я.

Так, ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, під час особистої зустрічі 26.05.2025 з ОСОБА_8 , у м. Черкаси, висунув останньому вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень за здійснення впливу на лікарів КНП «Черкаська обласна лікарня», з метою надання консультаційних медичних висновків, що стануть підставою для визнання ОСОБА_8 , непридатним до військової служби за станом здоров`я.

У свою чергу, ОСОБА_8 , розуміючи, що ОСОБА_5 , дійсно може вплинути на лікарів КНП «Черкаська обласна лікарня», сприяти видачі консультаційних медичних висновків, для визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби за станом здоров`я, був вимушений погодитися з його вимогою щодо надання неправомірної вигоди в розмірі в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, ОСОБА_5 , 27.06.2025, близько 12 години 40 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 23/1, зустрівся з ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, та в ході зустрічі одержав від ОСОБА_8 , раніше обумовлену ним суму неправомірної вигоди, а саме частину неправомірної вигоди в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

27.06.2025 ОСОБА_5 , затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

27.06.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

27.06.2025 під час затримання ОСОБА_5 , в порядку ст.208 КПК України в ході особистого обшуку у останнього серед іншого виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 3248 грн.: три купюри номіналом по 1000 грн., з номерами АП 0022121, ГП 2147988, ГЛ 5156339, одна купюра номіналом 200 грн., з номером ЄЖ 240677, дві купюри номіналом по 20 грн., з номерами ЕИ 6881555, АЛ 3500457, одна монета номіналом 5 гривень, одна монета номіналом 2 гривні, одна монета номіналом 1 гривня.

Крім того, в ході слідства встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 є власником 1/3 частки квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира на праві приватної спільної сумісної власності у рівних частках належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Слідчий вказує, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Також додає, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, необхідно враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного.

Враховуючи, що санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, та у разі ухвалення судом обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, на даний час виникає необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного.

З метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна під час судового провадження, оскільки санкція статті по якій оголошено підозру ОСОБА_5 , передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, а тому необхідно накласти арешт на майно підозрюваного.

У зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив злочин у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг та враховуючи, що санкція статті передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, необхідно накласти арешт на майно підозрюваного шляхом заборони розпорядження майном з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду додаткового покарання.

До початку судового засідання прокурор ОСОБА_9 подав заяву в якій просив клопотання про накладення арешту на майно розглядати без його участі, клопотання підтримує повністю, просить задовольнити.

Адвокат ОСОБА_10 подала заяву в якій просила долучити до матеріалі справи копію договору купівлі продажу від 22.08.2014. А також просила відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту в повному обсязі, судове засідання проводити без її участі та участі ОСОБА_5 .

Відповідно до положень ч.1 ст.172 КПК України не прибуття в судове засідання слідчого та прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався без фіксації процесу технічними засобами.

Дослідивши зміст клопотання, матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000470 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч.2 ст.170 КПК України допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. (ч.1 ст.170 КПК України).

Пунктом 3 частини 2 ст.170 КПК України, передбачено, що арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 5 зазначеної статті встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2025 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Так, в ході затримання у порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 , у останнього було виявлено та в подальшому вилучено грошові кошти в сумі 3 248 грн.: три купюри номіналом по 1000 грн., з номерами АП 0022121, ГП 2147988, ГЛ 5156339, одна купюра номіналом 200 грн., з номером ЄЖ 240677, дві купюри номіналом по 20 грн., з номерами ЕИ 6881555, АЛ 3500457, одна монета номіналом 5 гривень, одна монета номіналом 2 гривні, одна монета номіналом 1 гривня.

27.06.2025 постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області вилучені грошові кошти в сумі 3 248, грн. визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, передбачено ч.2 ст. 168 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно було вилучене 27.06.2025 під час затримання ОСОБА_5 , в той же час клопотання про арешт було направлено на адресу суду поштовим відправленням «Укрпошта» 28.06.2025, тобто в межах строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

27.06.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Тобто, на даний час ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно положень ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з ти, в судовому засіданні встановлено, що орган досудового розслідування просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме:

-грошові кошти в сумі 3248 грн.: три купюри номіналом по 1000 грн., з номерами АП 0022121, ГП 2147988, ГЛ 5156339, одна купюра номіналом 200 грн., з номером ЄЖ 240677, дві купюри номіналом по 20 грн., з номерами ЕИ 6881555, АЛ 3500457, одна монета номіналом 5 гривень, одна монета номіналом 2 гривні, одна монета номіналом 1 гривня;

-1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду додаткового покарання.

Відповідно до інформаційної довідки №433305976 від з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що вказана квартира на праві спільної сумісної власності у рівних частках (розмір частки 1/3) належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Разом з тим, стороною захисту надано копію договору купівлі-продажу квартири від 22.08.2014, посвідченого нотаріально. Відповідно до якого, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 продали квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_11 .

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що 1/3 частина кварти за адресою: АДРЕСА_1 вибула із права власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Даний доказ стороною обвинувачення не спростовується, доказів того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 не вибула з права власності ОСОБА_5 станом на момент розгляду клопотання не надано, а тому слідчий суддя відмовляє в накладенні арешту в цій частині.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, в даному випадку обмеження права власності шляхом накладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності цілком відповідатиме принципу співмірності виконання завдань кримінального провадження, оскільки, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки реалізацію права власника майна, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тож, у даному випадку, саме не накладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності, може призвести до подальшого його відчуження, що суперечить завданням кримінального провадження та унеможливить виконання покарання у виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч.2 ст.369-2 КК України, у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та винесення обвинувального вироку, а тому клопотання підлягає до часткового задоволення шляхом заборони відчуження та розпорядження належного підозрюваному майна, що забезпечить виконання можливого покарання у виді конфіскації майна.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 3248 грн.: три купюри номіналом по 1000 грн., з номерами АП 0022121, ГП 2147988, ГЛ 5156339, одна купюра номіналом 200 грн., з номером ЄЖ 240677, дві купюри номіналом по 20 грн., з номерами ЕИ 6881555, АЛ 3500457, одна монета номіналом 5 гривень, одна монета номіналом 2 гривні, одна монета номіналом 1 гривня, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В іншій частині відмовити.

Арешт накласти шляхом встановлення заборонити розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала суду не пізніше наступного дня з дня оголошення надсилається особі, яка не була присутня в судовому засіданні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 04.07.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1