ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1793/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000389, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва, у відповідності до вимог ст. ст. 291, 302 КПК України, надійшло вказане кримінальне провадження.

При цьому до обвинувального акта з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні, додані: письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування. Також вказана заява обвинуваченого ОСОБА_2 містить відомості щодо беззаперечного визнання останнім своєї винуватості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України, і тому підлягає задоволенню.

Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 , 10.04.2025 приблизно о 22 год. 23 хв. біля буд. АДРЕСА_1, працівниками поліції з метою вжиття заходів щодо припинення вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зупинили останнього для перевірки документів та встановлення особи у відповідності до постанови КМУ «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» від 29.12.2021 №1456 та п. 6 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та на вимогу працівника поліції пред`явити документи, що підтверджують особу, достовірно знаючи про те що, посвідчення учасника бойових дій Управління штабу ВЧ НОМЕР_1 , з серійним номером НОМЕР_2 , від 29.02.2024, видане на ім`я ОСОБА_2 підроблене, пред`явив його тим самим умисно, незаконно використав завідомо підроблений документ, який видається установою і надає право на пільги та преференції для учасників бойових дій та інших осіб відповідно до закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993.

Таким чином ОСОБА_2 використав завідомо підроблене посвідчення, яке видається установою, тобто скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, фактичні обставини справи та характер злочинних діянь, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_2 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який негативних характеристик не має, офіційно не працює, неодружений, на спеціальних обліках не перебуває, молодий вік останнього, а також те, що він раніше ні в чому осудному помічений не був.

При цьому суд враховує положення ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене суд вважає, що покарання у виді штрафу призначено бути не може, оскільки воно не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення та його суспільній небезпеці, внаслідок м`якості.

Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи наведене суд вважає, що покарання у виді обмеження волі, яке полягає в триманні засудженого в кримінально-виконавчій установі відкритого типу, не відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, та не буде адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Разом з тим, суд, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання вважає, що необхідним та достатнім є призначення покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням відповідних обов`язків, визначених ст. 59-1 КК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 2 місяці.

Згідно ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_2 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 КВК України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 3565 грн. 60 коп.

Речові докази: посвідчення, яке зберігається у камері схову речових доказів (квитанція № 154195) - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя