Справа № 521/6438/24
Провадження № 1-кп/521/945/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000191 від 14.03.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з вищою освітою, працюючого торгівельним представником ТОВ «Техніка Монтажа», розлученого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2024 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, у ОСОБА_3 на ґрунті ревнощів виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень своїй колишній дружині ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, цього ж дня, приблизно 22 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , прибув до квартири де мешкає ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , після чого, скориставшись тим, що остання відчинила вхідні двері зазначеної квартири проник в середину.

В подальшому, в цей же день і час, ОСОБА_3 в ході конфлікту з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, усвідомлюючи характер суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, вчиняючи домашнє насильство, вхопив правою рукою за зап`ястя лівої руки ОСОБА_6 та застосовуючи фізичну силу, викрутив руку потерпілої чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому променевої кістки в області метаепіфіза зі зміщенням уламків під кутом, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Після оголошення обвинувального акту прокурором обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, не визнав, в зв`язку з чим судом було встановлено повний порядок дослідження доказів.

Після дослідження судом показань потерпілої, свідка та письмових доказів сторони обвинувачення, ОСОБА_3 заявив, що визнає свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, в повному обсязі та погодився надати показання в суді.

Відповідно до ч.2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Згідно з ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з ч.4 ст. 349 КПК України допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Суд, відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 349 КПК України, вислухавши думки учасників процесу, та з`ясувавши таким чином правильність розуміння ними змісту обвинувачення, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, змінив обсяг та порядок дослідження доказів, визнавши недоцільним виклик та допит свідків сторони обвинувачення, та перейшов до допиту обвинуваченого.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 122 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті.

При цьому пояснив, що він 01 березня 2024 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, разом з двома своїми товаришами приїхав до квартири де мешкає ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 . Коли ОСОБА_6 відчинила двері квартири він без її дозволу зайшов до квартири та в них виник конфлікт в ході якого, він вхопив своєю рукою за зап`ястя руки ОСОБА_6 та викрутив руку потерпілої.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 200 000 гривень та моральної шкоди у сумі 200 000 гривень визнав в повному обсязі.

Незважаючи на повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 та наданням ним суду викривальних показань, його вина у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

Рапортом чергового поліцейського про те, що 02.03.2024 року до чергової частини надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 01.03.2024 року о 23 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , домашнє насильство. Колишній чоловік ОСОБА_3 побив потерпілу ОСОБА_6 . Діагноз: закритий перелом лівої променевої кістки, зі зміщенням уламків, стан середній. Самозвернення до МКЛ №1.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.03.2024 року, відповідно до якого 01 березня 2024 року приблизно о 22 годині, ОСОБА_3 знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , під час конфлікту зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 наніс їй правою рукою тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки зі зміщенням уламків.

Протоколом огляду предмету від 14.03.2024 року, відповідно до якого в ході огляду мобільного телефону марки «iPhone 13 Pro Max» належного потерпілій ОСОБА_6 , виявлено листування потерпілої ОСОБА_6 з користувачем « ОСОБА_8 » - ОСОБА_3 , у месенджері «Телеграм». В ході якого користувач « ОСОБА_8 » висловлює погрози фізичною розправою на адресу потерпілої.

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 30.03.2024 року з DVD-R диском та стенограми до слідчого експерименту, відповідно до якого останній розповів та показав ті ж самі обставини, що викладені в обвинувальному акті. Крім того, ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_3 в ході конфлікту з ОСОБА_6 сказав: «Я тебе обещал поломать руки я тебе поломаю».

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 від 30.03.2024 року з DVD-R диском та стенограми до слідчого експерименту, відповідно до якого остання розповіла та показала ті ж самі обставини, що викладені в обвинувальному акті. Крім того, ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_3 в ході конфлікту з нею сказав: «Я тебе обещал, что я тебе руки поломаю».

Протоколом огляду від 03.04.2024 року DVD RW диску з записом з боді камер екіпажу «Океан-208» від 01.03.2024 року, відповідно до якого після приїзду екіпажу патрульної поліції на місце виклику ОСОБА_6 , на вулиці у дворі будинку виявлено ОСОБА_6 , яка трималась за ліву руку. Після чого, ОСОБА_6 повідомила працівникам патрульної поліції, плачучи, про те, що її колишній чоловік зламав їй ліву руку, коли без дозволу, незаконно проник до її квартири та просить забрати ОСОБА_3 в інший бік, оскільки дуже його боїться.

Довідкою КНП «МКЛ №1» ОМР від 01.03.2024 року наданої ОСОБА_6 та рентгеном до неї, відповідно до якої поставлено діагноз: закритий перелом ДЕМ лівої променевої кістки зі зміщенням уламків.

Висновком експерта №359 від 14.03.2024 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого:

- у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження: закритий внутрішньо-суглобовий осколковий перелом променевої кістки в області метаепіфіза зі зміщенням уламків під кутом.

Дане тілесне ушкодження утворилось незадовго до звернення ОСОБА_6 у лікувальний заклад КНП «МКЛ №1» ОМР і таким чином, могло бути заподіяне 01.03.2024 року.

Зазначене тілесне ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Консультаційним висновком спеціаліста КНП «МКЛ №1» ОМР від 08.04.2024 року наданим ОСОБА_6 , відповідно до якого, останній рекомендовано обмеження фізичного навантаження строком на три місяці.

Також в ході судового розгляду було допитано потерпілу ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 .

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , повідомила, що 01 березня 2024 року приблизно о 22 годині, вона перебуваючи разом зі своїм хлопцем в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , почула стук в двері квартири. Коли вона відчинила двері в квартиру без запрошення забіг ОСОБА_3 , який її штовхнув та почав звинувачувати, що вона йому зраджує, через що в них виник конфлікт. Разом з ОСОБА_3 до квартири також зайшли двоє чоловіків, які почали тримати її співмешканця в ванній кімнаті, а ОСОБА_3 схвативши її за руку, почав викручувати, після чого штовхнув у віконний косяк. В цей момент вона відчула біль та хруст і вдарилась головою в косяк. Тоді до неї підбіг чоловік який прийшов з ОСОБА_3 та сказав, що у неї зламана рука. В подальшому вона викликала швидку медичну допомогу. ОСОБА_3 жодної медичної допомоги їй не надавав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що 01 березня 2024 року приблизно о 23 годині, він перебуваючи разом з ОСОБА_6 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , почули дзвінок та стук в двері квартири. ОСОБА_6 подивилась в глазок дверей та повідомила, що там стоять військові та як вона гадала це мешканці будинку. Коли ОСОБА_6 відчинила двері в квартиру без запрошення забіг ОСОБА_3 , з яким в них виникла сутичка. Разом з ОСОБА_3 до квартири також зайшли двоє чоловіків. ОСОБА_3 в ході суперечки з ОСОБА_6 схватив її за руку, після чого штовхнув у віконний косяк. ОСОБА_6 почала кричати та триматись за свою руку, він думав що в неї перелом зі зміщенням. ОСОБА_3 жодної медичної допомоги ОСОБА_6 не надавав.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, надано не було. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про допустимість на належність досліджених доказів суд враховує, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суду повинні оцінювати надані їм докази (рішення «Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Шабельников проти України» від 19.02 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією, а саме на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя.

Суд не вбачає підстав недовіряти показанням потерпілій ОСОБА_6 та свідку ОСОБА_9 та жодних об`єктивних причин оговорювати обвинуваченого потерпілому та свідку, суду стороною захисту не надано.

Суд також оцінює покази потерпілої та свідка за своїм внутрішнім переконанням. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені потерпілою та свідком зі своїми особливостями та повністю співвідносяться з обставинами провадження, то суд вважає за необхідне визнати їх достовірними.

Окрім того, суд також враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 жодним чином не спростував версію подій викладену стороною обвинувачення, які повністю викривають участь саме обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені злочину.

Про спланований та умисний характер дій обвинуваченого свідчить послідовність, цілеспрямованість, тривалість його дій у часі та в просторі.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння і бажаючи настання їх наслідків у виді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діяв саме з прямим умислом.

Також суд враховує, що після спричинення тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 жодних дій щодо надання медичної допомоги потерпілій не вчиняв.

В діях обвинуваченого судом встановлений причинний зв`язок між умисними його діями і наслідками, які наступили від його умисних дій, тобто спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому променевої кістки в області метаепіфіза зі зміщенням уламків під кутом, що є закономірним результатом умисного протиправного діяння обвинуваченого, а не третіх осіб або будь-яких зовнішніх факторів.

Згідно ч.2 ст. 24 КК України злочин визнається скоєним з прямим умислом, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Перевіривши надані докази, на підставі яких ОСОБА_3 було пред`явлено обвинувачення, суд констатує, що за встановлених фактичних обставин справи дії останнього охоплюються складом злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Характер та цілеспрямованість дій ОСОБА_3 свідчать саме про прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Суд вважає, що ОСОБА_3 визнав свою провину в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, саме після дослідження наданих стороною обвинувачення беззаперечних доказів в підтвердження його провини.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні надані докази, які були досліджені та які на думку суду свідчать саме про умисні сплановані протиправні дії обвинуваченого.

Інших доказів в ході судового розгляду, щодо інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, надано не було. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 122КК України, поза розумним сумнівом.

Розглянувши справу у межах висунутого обвинувачення, оцінивши кожний досліджений та перевірений у судовому засіданні доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд поза розумним сумнівом, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за:

- ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

При цьому слід зазначити, що у даному випадку об`єктом посягання ОСОБА_3 було здоров`я потерпілої.

Про запізніле і не щире каяття ОСОБА_3 свідчить, зокрема, поведінка обвинуваченого після скоєння злочину.

Слід зауважити, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів. Це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

В даному випадку обвинувачений ОСОБА_3 протягом кримінального переслідування і розгляду справи в суді свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю не визнавав, і лише після наданих прокурором переконливих доказів його винуватості суду, визнав свою вину і заявив про розкаяння.

Усе це в сукупності, на думку суду, не може свідчити беззаперечно про щирість каяття засудженого.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд враховує вчинення злочину щодо колишнього подружжя.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 є громадянином України, має постійне місце проживання та реєстрації на території України, розлучений, працює торгівельним представником ТОВ «Техніка Монтажа», на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини його вчинення, фактично спричинені наслідки злочину, критичне відношення винного до вчиненого, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді виправних робіт, передбачених санкцією ч.1 ст. 122 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирішуючи заявлений в провадженні цивільний позов, суд враховує наступне.

Потерпілою ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов, в якому вона просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 200 000 гривень відшкодування матеріальної шкоди та 200 000 гривень моральної шкоди, спричиненої злочином.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вимоги позову визнав.

Як визначено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки судом встановлено, що було вчинене кримінальне правопорушення, внаслідок якого ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 200 000 гривень та моральну шкоду на суму 200 000 гривень, вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 5, 50, 65 КК України, ст.ст. 100, 124, 127-129, 368-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік, за місцем роботи засудженого з відрахуванням 15% із суми його заробітку в дохід держави.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , не обирати.

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 ,

- DVD RW диск з записом з боді камер екіпажу «Океан-208» - зберігати при матеріалах кримінального провадження,

- Консультаційний висновок КНП «МКЛ №1» ОМР від 08.04.2024 року та копію фіскального чеку від 08.04.2024 року - зберігати при матеріалах кримінального провадження,

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 200 000 гривень та моральної шкоди у сумі 200 000 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 , матеріальну шкоду у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень та моральну шкоду у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1