Справа №345/1510/25
Провадження № 1-кп/345/206/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуша кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Юнашків Рогатинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, без утриманців, який працює майстром в Дубівському ОТГ в КП «Добра справа», не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України-

встановив:

ОСОБА_5 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

05.01.2025 близько 11:15 год. в денну пору доби, без опадів та туману, водій ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем марки Citroen Berlingo реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по вул. Шевченка в смт. Войнилів Войнилівської ТГ Калуського району Івано-Франківської області у напрямку м. Бурштин, по дорозі територіального значення Т0910 сполучення Калуш-Бурштин, із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, покриття асфальтне, без вибоїн, де в той час по краю смуги у напрямку до м. Калуш рухались малолітні пішоходи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які ідучи, грались, при цьому виходили на проїзну частину дороги.

Водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість бачити малолітніх пішоходів, які будучи захоплені рухливими іграми ішли йому на зустріч, наближаючись до них, завчасно не зменшив швидкість, щоб мати змогу уникнути наїзду на пішохода при виникненні небезпечної обстановки, продовжив рух.

В той час пішохід ОСОБА_6 в районі розташування будинку №111, по вул. Шевченка почав перетинати проїзну частину дороги із ліва на право відносно напрямку руху транспортного засобу, а водій ОСОБА_5 проявивши неуважність, завчасно не відреагував на небезпеку, допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_6 .

При цьому водій ОСОБА_5 порушив Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме:

п. 1.3, який вказує, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5, який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 1.7, який вказує, що водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.

п. 2.3 «б», який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п. 2.3 «д», не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.3, який вказує, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із переломом лобної кістки справа, забоєм головного мозку легкого ступеню тяжкості, підшкірною гематомою та саднами в ділянці голови, які згідно висновку експерта від 12.03.2025 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечні для життя в момент спричинення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що 05.01.2025 він проявивши неуважність, завчасно не відреагував на небезпеку, допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_6 . Щиро розкаюється, просить суворо не карати, добровільно відшкодував стороні потерпілого моральну шкоду, примирився з стороною потерпілого.При цьому просив не позбавляти його права керування, так як посвідчення водія йому потрібно для роботи. Також зазначив, що цивільний позов визнає, відшкодував його в добровільному порядку та просив також залишити його без розгляду.

ОСОБА_8 , яка є законним представником потерпілого ОСОБА_6 , а також представник сторони потерпілого ОСОБА_9 подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначили, що претензій до обвинуваченого не мають, так як моральна шкода та судові витрати відшкодовані добровільно, просили цивільний позов залишити без розгляду, при винесенні покарання просили врахувати примирення між сторонами, просили призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі (а.с.32, 33).

Прокурор у судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з позбавленням його права керування транспортними засобами. Просила також цивільний позов залишити без розгляду.

Захисник обвинувачено просив теж ОСОБА_5 суворо не карати, так як останній вину визнав, розкаявся, вчинив злочин з необережності, стороні потерпілого шкоду відшкодував, тому просив при призначенні покарання врахувати дані обставини та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він працює і матеріально забезпечує сім`ю. Просив також цивільний позов залишити без розгляду.

У відповідності до ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку визнати недоцільним дослідження доказів по справі стосовно фактичних обставин справи і обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки він не заперечує проти цього, а інші учасники судового розгляду дали на це згоду. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що його вина у вчинені кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів вчиненим з необережності; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.с.46); на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с.43-44); позитивно характеризується по місцю проживання (а.с.45), поведінку обвинуваченого та його ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення; думку законного представника неповнолітнього потерпілого, яка підтвердила про відсутність претензій до обвинуваченого, повне відшкодування ним завданої шкоди; думку прокурора, яка просила призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Усі ці обставини у своїй сукупності істотно знижують його суспільну небезпечність та переконує суд у можливості його перевиховання без ізоляції від суспільства.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає визнання вини та щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, у відповідності до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України, зазначене у цій частині статті діяння, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризуючи дані обвинуваченого, зокрема, що він одружений, має постійне місце проживання, позитивно характеризується по місцю проживання, працює майстром в КП «Добра справа» Дубівського ОТГ, для добирання до роботи та для виконання своїх службових обовязків йому потрібне посвідчення водія, під час вчинення кримінального правопорушення не перебував у стані сп?яніння, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.286 КК України, покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно із ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винуватою та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням викладеного, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки, на думку суду, саме такого покарання буде необхідно і достатньо для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, ОСОБА_8 , яка є законним представником потерпілого ОСОБА_6 , пред`явила до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. 06.06.2025 ОСОБА_8 , а також представник сторони потерпілого адвокат ОСОБА_9 подали суду заяви, в яких просили цивільний позов залишити без розгляду, оскільки шкода та судові витрати відшкодовано в добровільному порядку.

Враховуючи позицію цивільного позивача та її представника, суд приходить до висновку про залишення даного позову без розгляду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.01.202524 року на автомобіль марки CitroenBerlingo реєстраційний номер НОМЕР_1 (з урахуванням ухвали слідчого судді від 10.03.2025) - слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відповідно до ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого та стягнути з обвинуваченого витрати за проведення експертиз по кримінальному провадженні в сумі 24791,55 грн (а.с.49-52).

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 370, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю у 2 (два) роки.

Згідноч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_8 , яка є законним представником потерпілого ОСОБА_6 , до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.01.202524 року на автомобіль марки CitroenBerlingo реєстраційний номер НОМЕР_1 (з урахуванням ухвали слідчого судді від 10.03.2025) - скасувати повністю.

Речові докази:

-автомобіль CitroenBerlingo реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_10 - вважати повернутим законному володільцю;

-медичну карту стаціонарного хворого №259/25 КНП «ОДКЛ ІФ ОР», медичну карту стаціонарного хворого №15 КНП «Калуська ЦРЛ КМР» - повернути законним володільцям;

- завірену копію карти виїзду СШМД №164 від 05.01.2025, завірену копію карти виїзду СШМД №251 від 06.01.2025, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - зберігати там же;

- оптичний носій із записами СКТ головного мозку ОСОБА_6 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , - вважати повернутим законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави: 24791,55 грн. витрат за проведення експертиз.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий