ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/1485/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1854/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури та продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 , 1964 року народження, ОСОБА_7 , 1983 року народження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 29 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу змінити та змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на більш м`який, а саме домашній арешт за місцем фактичного проживання, а, у випадку залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що стороною обвинувачення не долучено належної кількості матеріалів, на підтвердження доводів прокурора, що є істотним порушенням вимог ч.2 ст.176 та п.п. 1,2ст. 194 КПК України.

Наголосив, що повідомлення про підозру відносно обвинувачених є необґрунтованою, а протоколи допиту свідків не можуть бути визнані доказами, оскільки суддя не допитував свідків безпосередньо в залі суду, а посилається на їх показання, отримані в ході досудового розслідування.

Зазначив, що:

-ОСОБА_6 одружений, має родину, має місце постійного працевлаштування, раніше не судимий, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлявся, має репутацію відповідального та законослухняного громадянина;

-ОСОБА_7 має місце постійного працевлаштування, раніше не судимий, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлявся, має репутацію відповідального та законослухняного громадянина.

Вказав, що у матеріалах кримінального провадженні відсутні відомості щодо завдання матеріальної шкоди, що підтверджується відповіддю ХОДА.

Наголосив, що прокурором не надано доказів на підтвердження існування передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків:

-переховування від суду обґрунтований виключно тяжкістю злочину та розміру покарання, відсутні докази, які б підтверджували бажання обвинувачених покинути територію України;

-знищення, ховання, спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, відсутній, оскільки досудове розслідування вже закінчено, а докази знаходяться у володінні сторони обвинувачення;

-незаконного впливу на свідків спростовується тим, що жоден із свідків не заявляв про тиск збоку обвинувачених;

-вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження інкримінованого, не підтверджується оскільки вся інформація про наявні креслення знаходиться у сторони обвинувачення і обвинувачені не мають змоги розпоряджатись такою інформацією.

Зазначив, що обвинуваченим ОСОБА_6 та Нагорному було повідомлено про підозру за ч.2 ст.28 ч.2 ст.111-2 КК України, а отже суспільна небезпечність діяння, яке вони нібито вчинили, зменшилась.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її Захисник, прокурор, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засіданняне з`явились, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Підозрюваний, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав.

Тому апеляційний розгляд проведено за їх відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм злочинів можуть вдатись до відповідних дій.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України, за який останньому може бути призначено покарання від 10 до 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15років та з конфіскацією майна або без такої; ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України, за який останньому може бути призначено покарання від 10 до 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15років та з конфіскацією майна або без такої, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що вказане кримінальне правопорушення мало місце під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, а також те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди України шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представнику держави-агресора, вчинене організованою групою, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а також у збереженні життів громадян України та інших осіб, які перебувають на території України.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також неналежного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Судом першої інстанції при встановленні наявності ризиків, враховано характер вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, їх тривалість та особу обвинувачених.

До того ж, враховуючи, що частина кордону України є окупованими, існує певна імовірність, що в разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 будуть мати змогу вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме незаконний перетин кордону України, з метою уникнення відповідальності, враховуючи тяжкість пред`явленого обвинувачення.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність ризику впливу на свідків, який полягає у можливості застосування незаконного впливу на них з боку підозрюваного, оскільки цей ризик продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, і додатково підтверджується тим, що обвинувачені обізнані про місце проживання та засоби зв`язку свідків.

Разом з цим, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності стороною обвинувачення існування ризику приховування, знищення чи спотворення обвинуваченими доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки такі матеріали знаходяться в розпорядженні сторони обвинувачення, а тому посилання захисника в цій частині є безпідставними.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_6 одружений, має родину, має місце постійного працевлаштування, раніше не судимий, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлявся, має репутацію відповідального та законослухняного громадянина, в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про можливість належного виконання обвинуаченим своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має місце постійного працевлаштування, раніше не судимий, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлявся, має репутацію відповідального та законослухняного громадянина, в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про можливість належного виконання обвинуаченим своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника про відсутність обґрунтованої підозри, з посиланням на неможливість прийняття до уваги слідчим суддею протоколів допиту свідків, то ці доводи не приймаються до уваги, оскільки слідчий суддя позбавлений можливості надавати оцінку конкретним доказам та досліджувати докази, у тому числі допитувати свідків, в рамках розгляду клопотання про застосування чи продовження запобіжного заходу.

Оцінка доказів можлива лише за результатами судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність в даному кримінальному провадженні обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_7 їх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та відсутності підстав для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2025 рокущодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: