Провадження 11-кп/824/1289/2025 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки: ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурорки Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2024 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно працевлаштованого у ТОВ «Ріел-сілк», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 118 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_9 , звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_9 обвинувачувався у тому, що він 18 липня 2017 року, близько о 02 год. 20 хв., перебуваючи за своїм місцем проживання в кімнаті АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, після чого на грунті словесного конфлікту у ході бійки, ОСОБА_11 завдав ОСОБА_9 удар головою в область обличчя, в результаті чого вибив останньому зуб. У цей момент ОСОБА_9 з метою на умисне вбивство ОСОБА_11 схопив останнього за плечі та поклав на підлогу, після чого ОСОБА_9 умисно прижав вагою свого тіла ОСОБА_11 до підлоги та обхопивши голову в області шиї, стискав її протягом приблизно 4-6 хвилин та коли останній припинив чинити опір протримав його в такому ж положенні ще приблизно 4 хв, у результаті чого ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

В апеляційній скарзі прокурорки указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального правопорушення, допущеними при зміні кримінально-правової кваліфікації протиправних дій ОСОБА_9 та визнанні його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 118 КК України. На переконання прокурорки, вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є доведеною та підтверджується належними та допустимими доказами. Зокрема, вина ОСОБА_9 підтверджується показаннями обвинуваченого, який вказав на те, що під час бійки він повалив ОСОБА_11 на підлогу та утримуючи його за шию, поки не відчув рівне дихання не відпускав. Крім того, під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_7 , які вказали про те, що під час сутички обвинувачений ОСОБА_9 охопив шию ОСОБА_11 та стискав її між передпліччям та плечем протягом приблизно 4-6 хвилин, після чого потерпіли припинив опір. Також з дослідженого в суді висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , виявлені ушкодження шиї є результатом її стиснення (удавлення), що призвело до смерті внаслідок механічної асфіксії. Крім того, судом першої інстанції не в повній мірі досліджено та надано оцінку показанням експерта ОСОБА_12 , який підтвердив, що виявлені сліди тиснення можуть бути слідами від пальців та смерть ОСОБА_11 настала саме від механічної асфіксії, яка виникла від стискання шиї руками, а не від перелому хрящів чи інших тілесних ушкоджень. На думку прокурорки, матеріалами провадження не встановлено факту загрози з боку потерпілого, яка б створювала у ОСОБА_9 право на необхідну оборону. Крім того, отримані легкі тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , зокрема вибитий зуб, за своїми об`єктивними ознаками не могли становити реальну загрозу для життя останнього або його сестри, та викликати, у зв`язку з цим, невідкладну необхідність у вчиненні дій, спрямованих на позбавлення життя шляхом удавлення шиї руками, що призвело до смерті ОСОБА_11 . Дії обвинуваченого свідчать про умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому шляхом удушення, після чого він залишив потерпілого на землі та пішов на кухню, не переконавшись у стані його здоров`я. Крім того, колегією суддів визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Однак, на думку прокурорки, відношення обвинуваченого до самої події злочину, який він вчинив, не може розцінюватись як щире каяття, оскільки ОСОБА_9 не визнав своєї вини у пред`явленому обвинуваченні та стверджував, що не вчиняв активних дій відносно ОСОБА_11 та не бажав смерті останнього, а лише хотів його заспокоїти. Також обвинувачений як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду не вчиняв жодних дій, які судом могли б розцінюватись як сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Отже, судом першої інстанції безпідставно змінено кваліфікацію дій ОСОБА_9 з ст.115 КК України на ст.118 КК України. Наведене, а також те, що під час судового розгляду не встановлено обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення призвело до призначення ОСОБА_9 мінімального покарання, яке є явно несправедливим. Просила вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. У мотивувальній частині вироку зазначити «Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, під час судового розгляду не встановлено».

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурорки підтримав частково. Просив призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Свою позицію прокурор обгрунтував тим, що змінивши правову кваліфікацію діяння ОСОБА_9 , суд у вироку не сформулював обвинувачення за ст.118 КК України, яке визнав доведеним;

обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу прокурорки вважали необгрунтованою, просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін;

потерпілої, яка заперечувала щодо апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, за правилами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Колегією суддів за результатами апеляційного розгляду встановлені такі порушення кримінального процесуального закону, що були допущені у ході постановлення вироку, які є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

За правилами п.2 ч.3 ст.374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд визнав необгрунтованим пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України, навівши відповідні мотиви на обгрунтування таких висновків. Суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.118 КК України, навів мотиви зміни правової кваліфікації, однак, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, не сформулював обвинувачення за ч.1 ст.118 КК України, яке встановив та визнав доведеним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зміна правової кваліфікації судом, що не призвело до формулювання обвинувачення, є порушенням презумпції невинуватості, адже суд хоча й визнає факт вчинення кримінального правопорушення, однак не конкретизує його у конкретному кримінальному провадженні шляхом формулювання обвинувачення, яке встановлене та визнане судом доведеним.

Наведене визнається колегією суддів істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

За наведених обставин, вирок Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2024 року щодо ОСОБА_9 не може визнаватись законним та обгрунтованим, а тому він підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурорки задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2024 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.118 КК України у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

_____________________ ОСОБА_2 _____________________ ОСОБА_3 _____________________ ОСОБА_4