Справа № 302/754/25
Провадження № 1-кс/302/228/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2025 рокус-ще Міжгір`я

Слідчий суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Міжгір`я клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дептівка Конотопського району Сумської області, громадянина України, який освіти не має, не одруженого, утриманців немає, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 01.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

06.06.2025 року заступник начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Міжгірськогорайонного суду Закарпатської області з клопотанням, яке погоджене прокурором Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

У поданому клопотанні зазначає, що слідчим відділенням відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 01.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

В клопотання зазначено про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16 травня 2025 року, близько 12.00 годин, ОСОБА_5 , неподалік електропідстанції Міжгірського РЕМ, що по вул.Промисловій с-ща Міжгір`я Хустського району Закарпатської області умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення, незаконно зберігав з метою подальшого збуту наркотичну речовину, де в подальшому, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, незаконно збув за грошові кошти в сумі 1500 гривень особі під легендованим іменем ОСОБА_8 речовину рослинного походження, яка, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/107/-25/7018-НЗПРАП від 22.05.2025 року, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 3,6102 г.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 05 червня 2025 року, близько 20-00 год., неподалік електропідстанції Міжгірського РЕМ, що по вул.Промисловій с-ща Міжгір`я Хустського району Закарпатської області умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення, незаконно зберігав з метою подальшого збуту наркотичну речовину де в подальшому, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, незаконно, повторно збув за грошові кошти в сумі 1500 гривень особі під легендованим іменем ОСОБА_8 , речовину рослинного походження, яка, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/107/-25/7652-НЗПРАП від 06.06.2025 року, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 4,3921 г.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень - ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

05.06.2025, о 20 годині 13 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано у порядку ст.208 КПК України.

06.06.2025 року ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.04.2025; висновком експерта 19/107/-25/7018-НЗПРАП від 22.05.2025 року та відповідно до якого речовина, яку збув ОСОБА_5 16.05.2025 року, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 3,6102 г.; висновком експерта №СЕ-19/107/-25/7652-НЗПРАП від 06.06.2025 року та відповідно до якого речовина рослинного походження, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 4,3921 г., протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 від 05.06.2025 року, під час якого вилучено грошові кошти в сумі 1500 гривень, які ОСОБА_5 отримав за збут наркотичної речовини.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

В клопотанні слідчим зазначено, що для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам підозрюваного переховатися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, які безпосередньо брали участь у негласних слідчих (розшукових) дій, перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини іншим чином через своїх знайомих та спільників, які на даний час органом досудового розслідування не встановлені, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, так як продовжує вчиняти однорідні злочину у сфері обігу наркотичних засобів, та у сторони обвинувачення існують ризики порушення цих процесуальних обов`язків, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , будучи на волі, може порушити будь-який із вищеперерахованих процесуальних обов`язків. Та з метою уникнути покарання може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, так як соціальні зв`язки підозрюваного не тримають його по місцю проживання, та продовжувати вчиняти нові умисні злочини у сфері обігу наркотичних речовин, що підтверджено вищевказаними діями самого підозрюваного та матеріалами досудового розслідування. Крім того, по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено і існує необхідність у проведенні ряду слідчих дій, яким підозрюваний може перешкодити, зокрема призначення відповідних експертиз по наркотичних речовинах, підозрюваний може своїми діями впливати на експертів у кримінальному провадженні. Всі ці факти свідчать про те, що підозрюваний не має на меті припиняти свою злочинну діяльність у сфері обігу наркотичних речовин.

Таким чином, як зазначає слідчий, існують ризики у порушенні процесуальних вимог, а застосувавши більш м`який запобіжний захід, неможливо запобігти ризикам, вкладеним у клопотанні, а саме: можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що має суттєве значення для встановлення істини по кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші однорідні кримінальні правопорушення.

У клопотанні слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 неповнолітніх та перестарілих осіб на утриманні не має, за станом здоров?я він здоровий, офіційно ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо і, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження: експертів, спеціалістів, свідків з метою зміни ними показань та відмови від них, шляхом умовлянь, погроз, залякувань, не виключаючи спроби підкупу останніх та фактичним обставинам зберігання наркотичних речовин.

Крім того, приймаючи до уваги, що на сьогоднішній день в країні оголошено воєнний стан і частина території держави знаходиться під окупацією ворога та не контролюється Україною, та ОСОБА_5 може скриватися на вказаних територіях чи пересікти кордон з іншою державою поза офіційними пунктами пропуску, та існують реальні ризики, що останній сховається від слідства та суду.

Слідчий зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, наявність яких виправдовує необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам та належному виконанні підозрюваним ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 підтримали клопотання у повному обсязі, просять задовольнити клопотання за наведеними у ньому підставами та вважають неможливим застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, із визначенням застави в розміні 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність на його утриманні малолітніх дітей, постійного місця його проживання в с-щі Міжгір`ї та наявність доходу від мінливих заробітків. Просить застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник адвокат ОСОБА_6 вважає клопотання слідчого необгрунтованим, підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 КК України, не доведена. Просить в задоволенні клопотання слідчого відмовити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на наявність у нього на утриманні п`яти малолітніх дітей, постійного місця проживання, а також ті обставини, що ОСОБА_5 свою вину визнає, сприяє органу досудового розслідування у встановлені істини у даному кримінальному провадженні.

Вислухавши пояснення слідчого в обґрунтування клопотання та думку прокурора, які підтримали подане слідчим клопотання у повному обсязі та просять задовольнити за підставами, викладеними у ньому, думку підозрюваного ОСОБА_5 та захисника - адвоката ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення клопотання слідчого, та повно і всебічно дослідивши додані до клопотання матеріали та проаналізувавши докази на обґрунтування клопотання у їх сукупності, виходячи з принципів об`єктивності, справедливості та розумності, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що: 1) підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта,спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1); підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень п.п.1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно наданих суду матеріалів клопотання слідчого та Витягу з реєстру досудових розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та які, відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення підозрюваного, слідчого, думку прокурора, захисника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Тримання під вартою, за нормами ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2025 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та доданими до клопотання матеріалами, зокрема: зібраними під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.04.2025; висновком експерта 19/107/-25/7018-НЗПРАП від 22.05.2025 року та відповідно до якого речовина, яку збув ОСОБА_5 16.05.2025 року, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 3,6102 г.; висновком експерта №СЕ-19/107/-25/7652-НЗПРАП від 06.06.2025 року та відповідно до якого речовина рослинного походження, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 4,3921 г., протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 від 05.06.2025 року, під час якого вилучено грошові кошти в сумі 1500 гривень, які ОСОБА_5 отримав за збут наркотичної речовини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Разом з тим, слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту на користь підозрюваного ОСОБА_5 ,, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

У відповідності до п.п.61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

Таким чином, при розгляді клопотання старшим слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.177 КПК України (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки у підозрюваного ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зв`язки: він не працює, постійного джерела прибутку не має, суспільно-корисною працею не займається, неповнолітніх та малолітніх дітей та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, особою з інвалідністю не являється, тому, усвідомлюючи виняткову тяжкість вчинених злочинів та невідворотність покарання у виді позбавлення волі до 10 років, ОСОБА_5 може залишити місце мешкання, тим самим переховавшись від органів досудового розслідування та суду, унеможлививши проведення за його участі необхідних слідчих дій для повного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню, а також виконання у відношенні нього процесуальних рішень; ОСОБА_5 може незаконно впливати свідків, які безпосередньо брали участь у негласних слідчих (розшукових) діях, оскільки не виключається вірогідність особистих зустрічей підозрюваного зі свідками, що негативно впливатиме на психологічний та моральний стан свідків у даному кримінальному провадженні, провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, що викривають підозрюваного у вчиненні тяжких злочинів, що вплине на повне, всебічне та неупереджене проведення досудового розслідування та встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню. З метою уникнення покарання ОСОБА_5 може також переховуватися від органу досудового розслідування, суду, так як міцних соціальних зв`язків підозрюваний не має, також ОСОБА_5 може продовжувати вчиняти нові умисні злочини у сфері обігу наркотичних речовин, у вчиненні яких на теперішній час підозрюється. Крім того, по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено і існує необхідність у проведенні ряду слідчих дій, яким підозрюваний може перешкодити, зокрема призначення відповідних експертиз по наркотичних речовинах, підозрюваний може своїми діями впливати на експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні.

Також судом оцінено особу та репутацію підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, проте та на теперішній час підозрюється у вчиненні ряду злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, які відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, та за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Крім того, на теперішній час у підозрюваного ОСОБА_5 , стійкі соціальні зв?язки відсутні: малолітніх, неповнолітніх дітей та/або непрацездатних осіб на його утриманні не має, оскільки належних документів на підтвердження даних фактів, слідчому судді стороною захисту не надано, також у ОСОБА_5 відсутнє місце роботи, регулярного доходу та постійного джерела прибутку ОСОБА_5 в судовому засіданні не доведено та відповідні підтверджуючі документи слідчому судді не представлено. Тому, є наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, залишивши тим самим місце фактичного проживання.

Також, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, оскільки постійного джерела прибутку, регулярного доходу ОСОБА_5 не має, місце роботи у останнього відсутнє, тому існує ризик вчинення ОСОБА_5 подібних кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою що відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v.the United Kingdom), п.32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), у об`ємі як вимагає Закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити злочини, оскільки підтверджується наданими стороною обвинувачення матеріалами, перелік яких міститься у клопотанні, та долученими до нього доказами.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, при розгляді клопотання слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України: п.1 - ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду; п.3 (незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні), п.4 (перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом); п.5 (вчинити інше кримінальне правопорушення).

Також, слідчий суддя враховує характер та ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , його вік, матеріальний та сімейний стан.

Будь-яких документів про наявність на теперішній час медичних протипоказань утримання підозрюваного ОСОБА_5 в умовах ізоляції, в ході розгляду клопотання стороною захисту не надано та в судовому засіданні під час розгляду даного клопотання не доведено.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею, з урахуванням особи та репутації підозрюваного ОСОБА_5 , який немає міцних соціальних зв`язків: неповнолітніх дітей та/або непрацездатних осіб на його утриманні на теперішній час немає, відсутнє постійне місце роботи.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 необхідно обрати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням застави.

Отже, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженню, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, слідчий суддя вбачає, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню і слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на те, що в клопотанні слідчий просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію розгляду в даному провадженні, слідчий суддя вважає за можливе одночасно визначити підозрюваному заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, відомостей про наявність у нього нерухомого майна чи доходу органом досудового розслідування не надано, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя виходить з вимог ч.4 та п.2 ч.5 ст.182 КПК України, і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом, становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 219, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 відраховувати з часу його затримання - з 20 години 13 хвилин 05 червня 2025 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.06.2025 року.

Термін дії даної ухвали закінчується о 20 годині 13 хвилин 03 серпня 2025 року.

Визначити заставу для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: отримувач коштів: ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача , банк отримувача: ДКСУ м.Київ, рахунок отримувача: UA0018501.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі внесення ним застави у визначеному розмірі він підлягає звільненню з-під варти і з того моменту буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою на визначений день та час; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, судді; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання, та /або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення; 5) носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити - два місяці з моменту внесення застави.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Про прийняте рішення повідомити учасників судового розгляду та копію ухвали слідчого судді невідкладно вручити підозрюваному ОСОБА_5 , учасникам судового провадження, для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_9