Справа № 502/1268/20
УХВАЛА

17 червня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кілія кримінальне провадження,

внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 02.06.2020 року

за звинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньо технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

- 26.09.2019 року вироком Кілійського районного суду Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, для себе відповідних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив правопорушення за наступних обставин.

На початку травня 2020 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 де в останнього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме азбестоцементних труб з території господарчого подвір`я будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до огорожі вищевказаного будинку, переступив через металеву сітку, вільним шляхом зайшов до господарського подвір`я будинку АДРЕСА_3 .

Далі, знаходячись на території вказаного подвір`я, ОСОБА_4 , таємно викрав п`ять азбестоцементних труб з внутрішнім діаметром кожної труби 100 мм., товщиною стінки труби 10 мм., довжиною 3, 4 метра, вартістю 230 гривень 59 копійок; довжиною 3, 3 метри, вартістю 223 гривні 82 копійки; довжиною 3, 5 метри, вартістю 237 гривень 37 копійок; довжиною 2, 5 метри вартістю 169 гривень 55 копійок, які переніс за місцем свого мешкання для подальшої реалізації.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 , майнову шкоду на загальну суму 861 гривень 33 копійки.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки) вчиненому повторно..

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за можливе закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопоршуненя, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив суд закрити кримінальне провадження відносно нього, зазначивши, що роз`яснені судом наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява, згідно якої вона просила розглянути справу у її відсутність, заперечень щодо закриття кримінального провадження від неї не надходило.

Заслухавши учасників судового провадження, проаналізувавши релевантні положення законодавства та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 185 КК України встановлена кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Частиною 2 вказаної статті 185 КК України встановлена кримінальна відповідальність за крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 , діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України № 600-ІХ від 03.06.2020 р., згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України, податкова пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

У Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 р. встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 2102 грн.

Таким чином, податкова соціальна пільга у 2020 році становила 1051 грн.

З 09.08.2024 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ.

Відповідно до вказаного Закону ст. 51 КУпАП було викладено в новій редакції та встановлено в її першій частині адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП у редакції, чинній з 09.08.2024 р., встановлено адміністративну відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

А згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В постанові від 7 жовтня 2024 року Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 зазначила, що із часу набуття 9 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян (надалі НМДГ). Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, Об`єднана палата вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМДГ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Також у вказаній постанові зазначено, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМДГ, здійснюється виходячи з розміру НМДГ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Таким чином, на момент розгляду справи втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вчинення якого інкримінувалось обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки вартість майна, яким згідно пред`явленого обвинувачення незаконно заволодів обвинувачений, не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2020 році, тобто 2102 грн.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

А згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи вищевикладене суд встановив обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження у вказаному обвинуваченні.

Крім того, з огляду на те, що дії було органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України саме за кваліфікуючою ознакою повторності, і вказана повторність на момент розгляду справи відсутня з огляду на втрату чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діянь, що стали підставою для кваліфікації повторності відповідного епізоду, суд приходить до висновку, що відповідний епізод підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 185 КК України, відповідне кримінальне правопорушення на час розгляду справи відноситься до кримінального проступку та на час вчинення обвинуваченим згідно пред`явленого обвинувачення відносилось до злочинів невеликої тяжкості, за який було передбачене найсуворіше покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Вказане покарання в ч. 1 ст. 185 КК України є найсуворішим також на момент розгляду судом вказаної справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обгрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази в ході судового розгляду не надавались та не досліджувались.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 49, 190 КК України, п. 4-1 ч. 1, п.п. 1, 1-2, ч. 2 ст. 284, ч. 1 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ст. ст. 369-372, 479-2 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене 02.06.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кілійський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 18.06.2025 року.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1