ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1136/25 Справа № 185/8569/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2025 року клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 12 години 20 хвилин 14 липня 2025 року. Визначено альтернативну заставу у розмірі, в сумі 60 560 гривень.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені не тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі. Враховано дані про особу підозрюваного, який раніше судимий за аналогічний злочин, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має. Слідчим суддею визнано доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, і цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При визначенні розміру застави враховано майновий стан підозрюваного, з урахуванням чого визначено застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2025 року скасувати скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що є недоведеним існування ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може переховуватися і продовжити свою злочинну діяльність, а слідчим суддею поверхнево здійснено обґрунтування заявлених ризиків.

Зазначає, що слідчим суддею належним чином не розглянуто можливості застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Крым того, зазначає, що до моменту затримання ОСОБА_6 постійних заробітків не мав. Визначення ОСОБА_6 максимального розміру застави є непомірним для внесення як самим підозрюваним так і його родичам.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя суду першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні СВ Павлоградського РВП ГУНПв Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001225 від 16 серпня 2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, в рамках якого 11 квітня 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру.

11 квітня 2025 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого послався на те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочинів проти довкілля, маючи не погашену та не зняту судимість, знову вчинив аналогічний нетяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, а отже відносно підозрюваного, з огляду на дані про його особу та обставини вчинення злочину, існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя ґрунтовно встановив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення є обґрунтованою, заявлені ризики об`єктивно існують, та для запобігання ним необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначення альтернативної застави у її максимальному розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, оскільки зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, зокрема протоколом огляду місця події від 15.08.2024 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 ; висновком експерта №СЕ-19/104-24/34342-ФХД; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколом огляду відеозапису від 24.08.2024 року; протоколом огляду місця події від 18.10.2024 року; висновками експертів №СЕ-19/104-24/43636-ТР, №СЕ-19/104-24/49828-ФХЕД; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , вона підтверджується достатньою мірою для вирішення питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_6 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України не тяжким злочином, втім за нього передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі. Крім того, підозрюваний раніше судимий за аналогічний злочин та на даний час небезпідставно підозрюється у вчиненні нового злочину в період іспитового строку, а відтак покарання, у випадку визнання його винуватим, буде призначене за правилами ст. 71 КК України.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Колегія суддів вважає обгрунтованим також висновок слідчого судді про існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що ОСОБА_6 не працює, легального джерела доходу не має, раніше судимий за аналогічний злочин та вчинив новий злочин в період іспитового строку.

Колегія суддів оцінює вищенаведені обставини як виключно вагомі і такі, що поза розумним сумнівом підтверджують стійкість протиправної поведінки ОСОБА_6 , і те, що запобігти доведеним ризикам можливо тільки шляхом обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 був обраний з можливістю внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень. Вказаний розмір застави був достатньо обгрунтований в ухвалі слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2025 року. Підстав для зменшення розміру застави колегія суддів не вбачає, зважаючи на відомості про особу обвинуваченого та фактичні обставини справи. При цьому враховується, що навіть встановлення іспитового строку не утримало ОСОБА_6 від вчинення нового кримінального правопорушення, а відтак менший розмір застави не зможе нівелювати встановлені щодо нього ризики.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою, з визначенням розміру альтернативної застави у розмірі 60 560 гривень.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4