БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 946/5490/25
Провадження № 1-кс/497/674/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд скарги на бездіяльність прокурора

щодо невнесення відомостей до ЄРДР

22.08.2025 року слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та зобов`язання слідчого та прокурора здійснити слідчі дії,

ВСТАНОВИЛА:

11.08.2025 року до Болградського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду з ухвалою про зміну територіальної підсудності надійшли три скарги гр. ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого та прокурора стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідування та зобов`язання слідчого і прокурора вчинити певні дії: у справах

- №946/5490/25 зі скаргою ОСОБА_2 , що надійшла до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 18 липня 2025 року;

- №946/5493/25 зі скаргою ОСОБА_2 , що надійшла до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 18 липня 2025 року;

- №946/5636/25 зі скаргою ОСОБА_2 , що надійшла до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 22 липня 2025 року,

- на бездіяльність слідчого та прокурора, в яких не зазначено дії/бездіяльність якого конкретно слідчого або прокурора нею оскаржуються, але зі змісту скарг вбачається, що вони однакового змісту стосовно одних тих самих зазначених у скаргах обставин.

Відповідно до положень ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть зокрема об`єднуватися в одне провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 КПК України. А, статтею 217 КПК України, у свою чергу, регламентовано, що, в разі необхідності, в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань.

Тому ухвалою від 11.08.25 року слідчим суддею всі справи були об`єднані в одне провадження з присвоєнням об`єднаній справі номер за номером справи, що надійшла до суду першою, а саме - №946/5490/25 (провадження №1-кс/497/674/25).

Так, кожна зі скарг є ідентичною за змістом та в них йдеться про заяву ОСОБА_2 , з якою вона звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого скарга гр. ОСОБА_2 "на бездіяльність прокурора", якою заявниця стверджує, що вона звертається до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, прокурора стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за її заявами від 15.07.2025 року та 16.07.2025 року про вчинення злочинів, якою пояснює, що 15 липня 2025р. та 16 липня 2025р. вона подала заяви про вчинення злочину катування проти неї (у порядку ст.214 КПК України) - до слідчих та прокурорів з таких органів як: ВККС України, Вища рада правосуддя, ГУНП в Одеській області, Державне бюро розслідувань, Одеська обласна прокуратура, Офіс Генерального прокурора, Громадська рада доброчесності, Ізмаїльський РВП ГУНП в Одеській області, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області, Ізмаїльська окружна прокуратура Одеської області, та, з метою недопущення фальсифікацій з боку окремих суддів копія заяви була подана на адресу таких судів як Київський районний суд м.Одеси, Печерський районний суд м.Києва, Приморський районний суд м.Одеси, Шевченківський районний суд м.Києва, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області, Одеський апеляційний суд. Відтак, для цілей судового оскарження умисної бездіяльності слідчих та прокурорів сам факт подання нею такої заяви на адреси правоохоронних та судових органів, на думку заявниці, свідчить про надсилання нею та отримання її заяви вказаними вище органами правопорядку.

Крім того, заявниця у скарзі стверджує, що, враховуючи стан справ щодо використання суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, Одеського апеляційного суду та суддями інших судів підроблених документів на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», копія заяви була подана нею також на адресу ВККС України, Вищої ради правосуддя та Громадської ради доброчесності.

У скарзі заявниця стверджує, що вона відповідними заявами від 15 липня 2015 року та від 16 липня 2025 року проінформувала адресатів, що наразі вона перебуває у стані тотального і повного фізичного та емоційного виснаження та втрати життя, зумовленого систематичним організованим цькуванням її упродовж останніх 8 років групою осіб на користь злочинної організації ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , що виготовила підроблені документи на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» і, як наслідок, позбавила її та її родину належного їм майна, а відтак засобів до існування. Булінг і цькування, що, на твердження заявниці, тривають й понині, є формою катування, адже страждання, що завдавалися і продовжують завдаватися їй, на її думку, вказаними нижче агентами Держави Україна в рамках цієї кампанії булінгу, більш ніж перевищили мінімальний поріг жорстокості у розумінні ст.3 Конвенції про захист прав людини та поставили під реальну загрозу її життя.

В обґрунтування скарги заявниця стверджує, що у вересні 2017 року у приміщенні Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області групою осіб ( ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші особи) було виготовлено підроблені документи на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »». Згодом з їх використанням вказаними особами було здійснено перереєстрацію на гр. ОСОБА_3 її, заявниці, власного майна порому ВИЛ-0224-К. 29 жовтня 2017 року група осіб, включаючи ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 здійснила озброєний насильницький напад на пором ВИЛ-0224-К та заволоділа вказаним поромом, де пором ВИЛ-0224-К з 29 жовтня 2017 року і до цього часу перебуває під злочинним контролем вказаних осіб та використовується під назвою «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »». Відповідно, стверджує заявниця, вона була змушена постійно упродовж останніх 8 років звертатися до судів та органів правопорядку з метою захисту своїх прав та повернення своєї власності, де наголошувала, що реєстрація так званого порому «Кислицький»» мала місце на підставі підроблених документів, у тому числі на підставі підробленого документу так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »». Одним з «документів», поданих для цілей «реєстрації» так званого «порому «Кислицький»», був «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015року, начебто складений та підписаний інженер-інспектором Регістру судноплавства України ОСОБА_11 . Проте інженер-інспектор Державного підприємства «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства» (надалі Регістр судноплавства) ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать офіційні документи, отримані з Міністерства юстиції України, а саме, копія свідоцтва про смерть та копія акту запису про смерть ОСОБА_11 . Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 26 травня 2020 року ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть зазначеної особи серії НОМЕР_1 від 11 липня 2007 року. Проте, виконуючи злочинне завдання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інших членів злочинної організації, окремі судді, слідчі поліції, прокурори та інші посадові особи почали стверджувати та вказувати від імені Держави Україна у численних судових та процесуальних рішеннях, що так званий «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015, начебто складений та підписаний інженер-інспектором Регістру судноплавства України ОСОБА_11 , не є підробленим документом, переслідуючи, на думку ОСОБА_2 , мету цинічного знущання з неї, заявниці, та, як наслідок, завдання мені глибоких психологічних страждань, які набули системного характеру та, як наслідок, відкритого цькування та булінгу відносно неї, заявниці. Знаючи, що вона, заявниця, є особою похилого віку, судді, слідчі поліції, прокурори та інші посадові особи почали ухвалювати на системній основі судові рішення та процесуальні рішення, в яких вони стверджували, що біологічно мертва людина може після своєї біологічної смерті, вже будучи біологічно мертвою, підписувати документи на майно, намагаючись дістатися мети значного погіршення того фізичного здоров`я, що було ними і здійснено. Крім того, знаючи, що вона, заявниця, є особою похилого віку, судді, слідчі поліції, прокурори та інші посадові особи почали ухвалювати на системній основі судові рішення та процесуальні рішення, в яких вони стверджували, що біологічно мертва людина може після своєї біологічної смерті, вже будучи біологічно мертвою, підписувати документи на майно, намагаючись дістатися мети доведення її, заявниці, до смерті у рамках вказаної вище кампанії булінгу та цькування. У рамках цієї справи це означає, що судді, слідчі поліції, прокурори та інші посадові особи почали ухвалювати судові та процесуальні рішення, що інженер-інспектор Регістру судноплавства ОСОБА_11 , який помер у липні 2007 року, міг, як на думку вказаних нижче суддів, слідчих, прокурорів та інших посадових осіб, 15 листопада 2015 року зустрічатися з ОСОБА_3 , спілкуватися з ним, проводити технічний нагляд так званого «порому «Кислицький», підписувати вказаний «Акт» та вручений вказаний «Акт» ОСОБА_3 особисто в руки. Вказані умисні дії відповідних суддів, слідчих, прокурорів та інших посадових осіб є, на думку заявниці, скоординованою державною політикою, оскільки застосовувалися для вселення в неї страху за своє життя та життя членів її родини, для здійснення перманентного фізичного і психологічного тиску на неї, а також для зламу її психологічної цілісності та приниження її не лише у власних очах, а й в очах оточуючих.

До вказаних осіб, стверджує заявниця, відносяться, у тому числі:

1. Слідчий Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 .

2. Слідчий Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 .

3. Заступник начальника СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 .

4. Прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеській області ОСОБА_15 .

5. Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеській області ОСОБА_16 .

6. Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеській області ОСОБА_10 .

7. Керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеській області ОСОБА_17 .

8. Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеській області ОСОБА_5 .

9. Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_18 .

10. Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_19

11. Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_20

12. Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_21

13. Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_22

14. Суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_23

15. Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_24

16. Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_25

17. Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_26

18. Суддя Верховного Суду ОСОБА_27

19. Суддя Верховного Суду ОСОБА_28

20. Суддя Верховного Суду ОСОБА_29

21. Інші особи.

Заявниця стверджує, що у своїх вищевказаних скаргах до правоохоронних та судових органів від 15 та 16 липня 2025р. вона просила:

1. Не вбивати її більше, аніж це робили особи, вказані у мотивувальній частині цієї заяви.

2. Не катувати її більше, аніж це робили особи, вказані у мотивувальній частині цієї заяви.

3. Відкрити кримінальне провадження за цією заявою за ст.127 КК України, поданою у порядку ст. 214 КПК України.

4. Внести відомості до ЄРДР за ст.127 КК України за фактом системного, тривалого та триваючого умисного завдання їй глибоких психологічних страждань з боку групи осіб, які ухвалювали на системній основі судові, процесуальні та інші рішення, в яких вони стверджували, що біологічно мертва людина може після своєї біологічної смерті, вже будучи біологічно мертвою, підписувати документи.

5. Внести відомості до ЄРДР за ст.127 КК України за фактом системного, тривалого та триваючого завдання їй глибоких психологічних страждань з боку групи осіб, які ухвалювали на системній основі судові, процесуальні та інші рішення, в яких вони стверджували, що інженер-інспектор Регістру судноплавства ОСОБА_11 , який помер у липні 2007 року, міг 15 листопада 2015 року зустрічатися з ОСОБА_3 , спілкуватися з ним, проводити технічний нагляд так званого «порому «Кислицький»», підписувати вказаний «Акт» та вручений вказаний «Акт» ОСОБА_4 особисто в руки.

6. Внести відомості до ЄРДР за ст.127 КК України за фактом системного, тривалого та триваючого завдання їй глибоких психологічних страждань з боку групи осіб, які ухвалювали на системній основі судові, процесуальні та інші рішення, в яких вони стверджували, що так званий «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 не є підробленим документом.

7. Надати їй копію витягу з ЄРДР за цією заявою.

8. Реалізувати її права як потерпілої у відповідному кримінальному провадженні.

9. Взяти до уваги, що ця заява є формою вичерпання національних засобів правого захисту за ст.3 Конвенції про захист прав людини.

10. Взяти до уваги, що всю відповідальність за свою передчасну смерть вона повністю покладає на осіб, вказаних вище у цій заяві.

Тому, стверджується у скарзі ОСОБА_30 , у зв`язку з викладеними у скарзі обставинами, вона просить слідчого суддю:

1. Не вбивати її більше, аніж це робили особи, вказані у мотивувальній частині цієї заяви.

2. Не катувати її більше, аніж це робили особи, вказані у мотивувальній частині цієї заяви.

3. Відкрити кримінальне провадження за цією заявою за ст.127 КК України, поданою у порядку ст. 214 КПК України.

4. Взяти до уваги, що ця скарга є формою вичерпання національних засобів правого захисту за ст.3 Конвенції про захист прав людини.

5. Взяти до уваги, що всю відповідальність за свою передчасну смерть вона повністю покладає на осіб, вказаних вище у цій заяві, а також на слідчого суддю.

6. Провести судове засідання за скаргою у режим і відеоконференції з її представником, вказаним у скарзі.

7. Скаргу задовольнити.

8. Зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та уповноваженого прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області внести відомості до ЄРДР за ст. 127 КК України за фактом системного, тривалого та триваючого умисного завдання мені глибоких психологічних страждань з боку групи осіб, які ухвалювали на системній основі судові, процесуальні та інші рішення, в яких вони стверджували, що біологічно мертва людина може після своєї біологічної смерті, вже будучи біологічно мертвою, підписувати документи.

9. Зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та уповноваженого прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області внести відомості до ЄРДР за ст. 127 КК України за фактом системного, тривалого та триваючого завдання мені глибоких психологічних страждань з боку групи осіб, які ухвалювали на системній основі судові, процесуальні та інші рішення, в яких вони стверджували, що інженер-інспектор Регістру судноплавства ОСОБА_11 , який помер у липні 2007 року, міг 15 листопада 2015 року зустрічатися з ОСОБА_3 , спілкуватися з ним, проводити технічний нагляд так званого «порому «Кислицький»», підписувати вказаний «Акт» та вручений вказаний «Акт» ОСОБА_4 особисто в руки.

10. Зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та уповноваженого прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області внести 11. відомості до ЄРДР за ст.127 КК України за фактом системного, тривалого та триваючого завдання мені глибоких психологічних страждань з боку групи осіб, які ухвалювали на системній основі судові, процесуальні та інші рішення, в яких вони стверджували, що так званий «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 не є підробленим документом.

12. Зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та уповноваженого прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області внести відомості до ЄРДР за ст.127 КК України щодо вчинення її, заявниці, катування.

13. Надати їй копію витягу з ЄРДР за відповідним заявами.

Судове засідання з розгляду цієї об`єднаної справи (№946/5490/25, провадж. №1-кс/497/674/25) з трьома ідентичними за змістом скаргами ОСОБА_2 було призначене на 16:30 годину 13.08.2025 з повідомленням сторін, але заявниця та її представник - адвокат ОСОБА_31 до суду не прибули, проте від заявниці ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату, до моменту, як вона зазначила у клопотанні "отримання правової позиції прокурора та слідчого за цією скаргою", тому ухвалою від 13.08.2025 судове засідання було відкладене на 15:00 годину 22.08.2025 року, заявниця та її представник у судове засідання не прибули, надійшли додаткові письмові пояснення заявниці з додатками:

- зі статтями "про факти корупції в судовій системі та правоохоронних органах";

- а також з копіями двох її власних письмових звернень, що не є процесуальними документами: на особисте ім`я судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_21 (з позначкою про надсилання копії цього звернення: до інших суддів цього ж суду та Одеського апеляційного суду, до ДСА, ВККС, Президента України, ВРП, ГРД, Ізмаїльського ВРП ГУНП в Одеській області, Ізмаїльської окружної прокуратури та ТУ ДСА в Одеській області) та на особисте ім`я судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_20 (також з позначкою про надсилання копії цього звернення: до інших суддів цього ж суду та Одеського апеляційного суду, до ДСА, ВККС, Президента України, ВРП, ГРД, Ізмаїльського ВРП ГУНП в Одеській області, Ізмаїльської окружної прокуратури та ТУ ДСА в Одеській області); але до них додані копії двох судових рішень (одне додане двічі):

- ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 січня 2025 року (у справі №509/59/25), якою слідчим суддею ОСОБА_32 було частково задоволено клопотання ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017 року та накладено арешт на пором ВИЛ-0224-К, розташований у с.Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, який був зареєстрований (перереєстрований) на ім`я гр. ОСОБА_3 у 2017 році на підставі «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом гр. ОСОБА_11 («Свідоцтво про право власності на судно серії АВ № 000548 від 13.10.2017»), де наразі пором ВИЛ-0224-К має назву «Кислицький»; в іншій частині клопотання відмовлено;

- та ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2017 року (у справі №500/3448/17, провадження №1-кс/500/1310/17), якою слідчий суддя ОСОБА_21 частково задовольним клопотання процесуального керівника прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_33 , про арешт майна та ухвалив "накласти арешт на майно, яке вилучено протоколом огляду місця події 21.06.2017 року, а саме: напором з бортовим номером ВИЛ-0224-К та бортовим написом «Киров», який знаходиться за адресою: вул. Шабська,1д, с.Кислиця, Ізмаїльський район, Одеська область, шляхом заборони відчуження (без заборони власнику або користувачу порому володіти, використовувати та зберігати його). В задоволенні решти вимог клопотання слідчого відмовити. Вилучений в ході огляду місця події 21.06.2017р. пором з бортовим номером ВИЛ-0224-К та бортовим написом «Киров», який знаходиться за адресою: вул. Шабська,1д, с.Кислиця, Ізмаїльський район, Одеська область, негайно повернути власнику, уповноваженій ним особі".

Згідно ст.306 ч.3 КПК України слідчий суддя розглядає скарги, подані на рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб в ході здійснення досудового розслідування обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, а також слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Однак, незважаючи на неявку особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, та, зважаючи на суть скарги щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про булінг і цькування, що, на твердження заявниці, тривають понад вісім років і станом на теперішній час, та є формою катування, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга, з огляду на вимоги ч.2ст.306 КПК України, підлягає розгляду за відсутністю заявниці ОСОБА_2 (яка в телефонному режимі повідомила про те, що лікується стаціонарно) та без участі її представника адвоката ОСОБА_34 , який за інформацією суду перебуває за кордоном і з яким не вдалося зв`язатися в режимі відеоконференцзв`язку, та від нього й не надходило такого клопотання на відміну від інших справ за скаргами гр. ОСОБА_2 , що розглядалися слідчим суддею Болградського районного суду Одеської області.

Статтею 303ч.1п.1 КПК України регламентовано, що бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Статтями 304-307 КПК України регламентовано, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії; скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави; скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги; за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановлюється ухвала згідно з правилами цього Кодексу; ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Розглянувши вищевказані три скарги гр. ОСОБА_2 без участі заявниці та її представника (через їх неявку), слідчий суддя встановив наступні обставини.

Окрім вищевказаних відомостей і пояснень, зазначених у скаргах гр. ОСОБА_2 , з доданої до скарг заявниці ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2025 року (у справі №509/59/25, провадження №1-кс/509/25), вбачається, що слідчим суддею Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2025р. - було частково задоволено клопотання ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017 року та накладено арешт на пором ВИЛ-0224-К, розташований у с.Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, який був зареєстрований (перереєстрований) на ім`я гр. ОСОБА_3 у 2017 році на підставі «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом гр. ОСОБА_11 («Свідоцтво про правовласності на судно серії АВ № 000548 від 13.10.2017»), де наразі назва порому ВИЛ-0224-К вказана як «Кислицький».

При чому з тексту цієї ухвали вбачається, що слідчим суддею зроблена титанична праця з встановлення обставин з усієї історії прав заявниці ОСОБА_2 на пором та її звернень, заяв і скарг в межах цивільного та кримінального процесуального проваджень.

Так, з тексту цієї ухвали, яка не була оскаржена, і повний доступ до якої слідчим суддею ОСОБА_1 отримано через підсистему "Електронний суд", судом наразі встановлено, що гр. ОСОБА_2 - є потерпілою та цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.358ч.1, 358ч.2, 356 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів та самоправство тобто, самовільне, усупереч встановленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника) за фактом підроблення документів на так званий «пором Кислицький», і дізнання здійснюється СД ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, оскільки саме в межах цього кримінального провадження гр. ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді з клопотанням яким просила накласти арешт на пором ВИЛ-0224-К, власник якого гр. ОСОБА_35 , а орендар ТОВ «Злагода» (директор ОСОБА_2 ).

Потерпілими та цивільними позивачами у цьому кримінальному провадженні є: заявник ОСОБА_2 , ОСОБА_36 , ТОВ «Злагода» (директор ОСОБА_2 ).

Крім того, цим же слідчим суддею Овідіопольського районного суду Одеської області у вищевказаній ухвалі від 24.01.2025р. у цій же справі надана правова оцінка процесуальним документам кримінального провадження №0000139, з яких вбачається, що у червні 2017 року пором ВИЛ-0224-К (власник ОСОБА_35 ) використовувався потерпілими, що вбачається з огляду порому ВИЛ-0224-К 21.06.2017р. прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_37 за місцем розташування порому на переправі у селі Кислиця, і за результатом цього огляду встановлено, що пором ВИЛ-0224-К має на борту назву «Киров» та номер ВИЛ-0224-К; прокурором цей пором було вилучено та передано на відповідальне зберігання старості села Кислиця ОСОБА_38 . Найбільша довжина вказаного порому 33,4метри, але відповідно до Технічного формуляру малого судна №108-3-1213-13 (далі формуляр) 23,4метри, найменша довжина 28,45 метрів, ширина 8,52 метрів (згідно формуляру 8,4метрів), висота борту 2,1метри (згідно формуляру 2,2метри) (ухвала слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.06.2017 у справі №500/3448/17).

Крім того, існує ухвала слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.06.2017 (у справі № 500/3448/17), якою встановлено, що за результатами огляду місця події, пором з бортовим номером ВИЛ-0224-К та бортовим написом «Киров» вилучено та передано на відповідальне зберігання Кислицькій сільській громаді в особі сільського голови ОСОБА_39 , а клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_33 про арешт майна задоволено частково - накладено арешт на цей пором, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом заборони відчуження. При цьому 05 грудня 2017 року прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_40 , за матеріалами розслідування кримінального провадження №0000139 від 14.01.2016 за ознаками ст.ст.190ч.1, 191ч.1, 356, 206ч.2, 358ч.1 КК України, встановив, що пором ВИЛ-0224-К перебуває у власності ОСОБА_41 , відповідно до Технічного формуляра малого судна № довжина цього порому становить 23,4м, проте фактична його довжина значно більше, також у формулярі вказана ширина, яка фактично теж є значно більшою; відповідно до Свідоцтва про право власності на судно серії АВ №000548 від 13.10.2017, власником порому ВИЛ-0224-К з 13 жовтня 2017 року є ОСОБА_3 , який 28 жовтня 2017 року прибув до вказаного порому та, повідомивши паромнику ОСОБА_42 про зміну власника, почав ним користуватися; пором з бортовим номером НОМЕР_2 та бортовим написом «Киров» фактично зберігається в гр. ОСОБА_3

Згідно ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2017 року, при розгляді справи №500/6814/17 (провадж. №1-кс/500/2123/17) був присутній ОСОБА_3 , та в ході розгляду цієї справи слідчий суддя ОСОБА_20 також встановив, що пором перебуває у власності ОСОБА_41 , та що фактичні розміри порому не збігаються з розмірами, зазначеними у Технічному формулярі малого судна № - є значно більшими; при чому сам ОСОБА_3 не заперечував цей факт, як і не заперечував, що він, ОСОБА_3 , 28.10.2017 прибув до порому ВИЛ-0224-К та повідомивши поромнику ОСОБА_42 про зміну власника, почав ним користуватися, чим підтвердив, що пором ВИЛ-0224-К з бортовим написом «Киров» зберігається в нього, ОСОБА_3 . Будучи допитаним, свідок ОСОБА_4 засвідчив, що у жовтні 2017 вони разом з батьком ( ОСОБА_3 ) заволоділи поромом, який перебував на підставі документів, виданих йому в Уктрансбезпеці, включаючи «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015, на той момент, перебував у фактичному володінні гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_41 і ТОВ «Злагода» (протокол допиту свідка від 07.11.2017). Будучи допитаним, свідок ОСОБА_3 засвідчив, що у жовтні 2017 року він разом з сином ( ОСОБА_4 ) заволоділи поромом, який перебував на підставі документів, виданих йому в Уктрансбезпеці, включаючи «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015, на той момент, - у фактичному володінні ОСОБА_2 , ОСОБА_41 і ТОВ «Злагода» (протокол допиту свідка від 09.11.2017). Крім того, встановлено, що пором ВИЛ-0224-К (власник ОСОБА_35 , орендар ТОВ «Злагода») у період з 20111 року і до 28.10.2017 перебував у фактичному володінні орендаря (ТОВ «Злагода») та кожного дня використовувався для цілей транспортування техніки та автомобілів на острів Кислицький та з острову Кислицький поблизу села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, де вказані послуг з перевезення поромом надавалися ТОВ «Злагода» широкому колу осіб.

Відповідно до ухвали Приморського районного суду м.Одеси (у справі №522/4353/22) від 25.04.2022, - встановлено підроблення документів ОСОБА_3 на так званий «пором» Кислицький», оскільки в ухвалі зазначено, що «судом досліджено докази листи Чорноморської окружної прокуратури Одеської області від 30.11.2021 та від 24.12.2021, якими за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003076 Чорноморською окружною прокуратурою встановлено підроблення «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 на ім`я ОСОБА_3 щодо так званого «порому «Кислицький», а також підроблення «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 щодо цього порому, крім того, слідчим суддею досліджено докази, що можуть вказувати на ознаки підроблення так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 щодо так званого «порому «Кислицький» в силу того, що гр. ОСОБА_11 інженер-інспектор Регістру судноплавства України, який, начеб-то, його підписав, помер ще 10.07.2007 у віці 63-х років, про що свідчать відповідні копії свідоцтва та актового запису про смерть №6027 від 11.07.2007 щодо гр. ОСОБА_11 , та інших документів з Міністерства юстиції України. З огляду на досліджені судом докази, слідчий суддя звернув увагу на наявності ознак підроблення документу «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 на ім`я ОСОБА_3 на цей пором в силу юридичного факту смерті стверджуваного підписанта зазначеного «документу». Одеський апеляційний суд, переглядаючи цю справу (№509/407/23) ухвалою від 27.10.2023 зазначив, що «під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 незаконно оформив право власності на вищевказаний паром ВИЛ-0224-К, наразі «Кислицький», власником якого є ОСОБА_35 , а орендарем ТОВ «Злагода» (директор ОСОБА_2 ) внаслідок перереєстрації порому на ОСОБА_3 на підставі підроблених документів.

Ті самі обставини були встановлені ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.02.2023 (у справі №509/814/23): «в ході проведення дізнання доведено факт підроблення «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015, оскільки встановлено, що підписант вказаного документа інженер-інспектор ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» ОСОБА_11 помер у 2007 році, про що свідчать документи, отримані з Міністерства юстиції України, а саме копія свідоцтва про смерть»; «також встановлено, що «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, укладений між виконуючим обов`язків голови СВК «Кислицький» ОСОБА_43 та ОСОБА_3 має ознаки підробки, оскільки, згідно із записами в трудовій книжці ОСОБА_44 , він працював в СВК «Кислицький» на посадах оператора маслобойні, а згодом - головного інженера; запис про його призначення виконуючим обов`язки голови СВК «Кислицький» в трудовій книжці відсутній.

Свої права гр. ОСОБА_2 також захищала і у порядку цивільного судочинства, оскільки є рішення Болградського районного суду Одеської області від 28.05.2024 у справі окремого провадження №946/298/24 (провадж. №2-о/497/77/24), яке не було оскаржене, - яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Вища рада правосуддя, Національне антикорупційне бюро України, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області, Адміністрація Державної прикордонної служби України, Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про встановлення факту, що має юридичне значення.

При цьому цим судовим рішенням встановлено, що "заявник звертаючись з даною заявою до суду просить встановити юридичний факт неможливості вчинення ОСОБА_11 , померлим у 2007 році, будь-яких усвідомлених рухів та неможливість підписання ... будь-яких документів, зокрема документів на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» у 2015 році (у тому числі так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015) в силу смерті ... (т.1 а.с.1-4). При цьому заявник не заперечує наявність в неї документу, який підтверджує реєстрацію смерті громадянина ОСОБА_11 , а саме свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 11.07.2007 року на підставі актового запису №6027, складеного 11.07.20007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського управління юстиції м.Одеси (т.2 а.с.92). Тобто, даний факт підтверджений належним документом та встановленню і доказуванню не підлягає"; рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося.

З цього рішення також вбачається, що, за письмовими поясненнями учасників цієї справи:

- голови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, - в провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа №500/2395/18 за позовом ОСОБА_41 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до Селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_3 », Селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_45 », ОСОБА_3 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , Державна служба морського та річкового транспорту України». Предметом цього спору є визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування «порому «Кислицький» з чужого незаконного володіння, оскільки, як вважає позивач, при його відчужені були використані підроблені документи на ім`я ОСОБА_3 , а саме Акт технічного нагляду судна від 15.11.2015 року, свідоцтво про право власності, судовий патент, Договір купівлі-продажу судна від 14.02.2003 року; таким чином, обставина підписання або не неможливості підписання ОСОБА_11 , померлим у 2007 році, будь-яких документів на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» у 2015 році в силу факту смерті ОСОБА_11 у 2007 році, буде встановлюватися під час розгляду цивільної справи №500/2395/18 за позовом ОСОБА_41 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до Селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_3 », Селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_45 », ОСОБА_3 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 і цей факт не може встановлюватися у порядку окремого провадження (т.2 а.с.44-45);

- та представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_34 який стверджував, що "усі без винятку судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, розглядаючи численні справи щодо підроблених документів на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором «Кислицький», додавши дві ухвали суду (т.2 а.с.76-81, 82-87).

Крім того, в рішенні цього ж Болградського районного суду Одеської області від 28.05.2024 у справі окремого провадження №946/298/24 (провадж. №2-о/497/77/24) зазначено, що метою подання заяви ОСОБА_2 , як зазначено в її ж заяві, - є: 1.Усунення корупційних ризиків в діяльності Ізмаїльського міськрайонного суду в Одеській області. 2.Усунення корупційних ризиків в діяльності Ізмаїльської окружної прокуратури в Одеській області. 3.Усунення корупційних ризиків в діяльності Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області. А також, що час від часу окремі працівники Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, окремі судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеській області та окремі прокурори Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області (не конкретизуючи хто саме), незважаючи на встановлений факт смерті ОСОБА_11 у 2007 році, піддаються переконанням осіб, які виготовили підроблені документи, що людина, будучи біологічно мертвою, може рухатися, говорити, вчиняти інші дії, а головне - підписувати документи. Саме тому заявником подано дану заяву про встановлення юридичного факту.

Крім того, рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 31.08.2023 у справі №522/17149/22-Е (провадження №2/522/612/23) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до відповідачів: ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53

та ОСОБА_54 про зобов`язання вчинити дії, треті особи без самостійних вимог на боці відповідачів: Офіс Генерального прокурора, Національне агентство з питань запобігання корупції, Міністерство юстиції України, Національне антикорупційне бюро України, ОСОБА_18 , Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, Державне бюро розслідувань.

Цим позовом, з яким 19.12.2022 ОСОБА_2 звернулась до суду, вона просила: "зобов`язати кожного з відповідачів негайно припинити надання будь-якого сприяння ОСОБА_3 або будь-якій особі у формі заперечення встановленого факту підроблення документів на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором " ІНФОРМАЦІЯ_1 "» та утриматися від надання будь-якого сприяння ОСОБА_3 або будь-якій особі у використанні підроблених документів на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором "Кислицький"», а саме: так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом ОСОБА_11 ; так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаного ОСОБА_3 та ОСОБА_43 ; зобов`язати кожного з відповідачів припинити використовувати у будь-якій спосіб підроблені документи на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором "Кислицький"», а саме: так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом ОСОБА_11 ; так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаного ОСОБА_3 та ОСОБА_43 ; та спростувати письмові твердження відповідачів про те, що документи на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором " ІНФОРМАЦІЯ_1 "», так званий «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом ОСОБА_11 ; так званий «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаний ОСОБА_3 та ОСОБА_43 ) начебто не є підробленими; і постановити окрему ухвалу за фактом підроблення документів на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором Кислицький"».

В ході розгляду цієї справи суддею встановлено, що "27.04.2022 адвокат ОСОБА_31 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Одеської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України з аналогічних підстав. Посадовими особами Одеської обласної прокуратури за заявою про вчинення кримінального правопорушення не внесено до ЄРДР відомості та не розпочато досудове розслідування.

40. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.04.2022 (справа №522/6310/22) зобов`язано посадових осіб Одеської обласної прокуратури, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, що містяться в заяві ОСОБА_55 від 25.05.2022 про вчинення кримінальних правопорушень прокурорами, що полягали у формі заперечення встановлених юридичних фактів.

41. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2022 (справа № 22/5171/22) зобов`язано уповноважених посадових осіб Одеської обласної прокуратури виконати вимоги ст. 214 КПК України, а саме внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості викладені в заяві адвоката ОСОБА_34 в інтересах ОСОБА_2 , від 27.04.2022 та розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

42. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2022 (справа №522/16208/22) задоволено скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язано уповноважених посадових осіб Одеської обласної прокуратури виконати вимоги ст. 214 КПК України, а саме внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості викладені в заяві ОСОБА_2 від 24.11.2022 розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

43. Одеська обласна прокуратура на численні на звернення ОСОБА_2 надавала відповідь, що в ході проведення дізнання у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017 доведено факт підроблення «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015, оскільки встановлено, що підписант вказаного документа інженер-інспектор ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» ОСОБА_11 помер у 2007 році, про що свідчать документи отримані з Міністерства юстиції України, а саме копія свідоцтва про смерть. Також встановлено, що «Договір купівлі продажу судна» від 14.02.2003 року, укладений між в.о. голови СВК «Кислицький» ОСОБА_43 та ОСОБА_3 має ознаки підробки, оскільки, згідно із записами в трудовій книжці ОСОБА_44 , останній працював у СВК «Кислицький» на посадах оператора маслобойні, а згодом головного інженера. Запис щодо призначення ОСОБА_44 в.о. голови СВК «Кислицький» в трудовій книжці відсутній. Інших будь-яких підтверджуючих документів (наказу та інших) в ході проведення дізнання не здобуто. В рамках вказаного кримінального провадження надано вказівки щодо активізації досудового розслідування та проведення слідчих дій, спрямованих на встановлення осіб, які підробили реєстраційні документи на пором «Кислицький»» (зокрема «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 року за підписом ОСОБА_11 та «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, підписаний ОСОБА_3 та ОСОБА_43 ). За результатами досудового розслідування буде надана правова оцінка діям винних осіб. Одночасно ОСОБА_2 роз`яснювалося, що відповідно до вимог ст. 303-307 КПК України вона має право оскаржити дії чи бездіяльність слідчого до слідчого судді, суду першої інстанції в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган, яким прийнято оскаржуване рішення.

44. Листом Одеської обласної прокуратури від 10.02.2023 на звернення ОСОБА_2 щодо можливих протиправних дій суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, працівників Одеської обласної прокуратури, працівників Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та з інших питань, обласною прокуратурою розглянуто, проінформовано заявника, що обласною прокуратурою вже неодноразово розглядалися її звернення аналогічного змісту, про що їй надавалися ґрунтовні відповіді, у яких роз`яснювалась правова позиція Одеської обласної прокуратури, до прикладу останні відповіді: №31/1/1-1047вих-22 від 06.12.2022, №31/1/1-1107вих-22 від 21.12.2022, №31/1/1-1144вих-22 від 29.12.2022 та №31/1/1-48вих-23 від 20.01.2023 та №31/1/1-63вих-23 від 24.01.2023. Прокурор повторно роз`яснив що згідно ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявленим з іншого джерела. Відповідно до ч. 1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. За таких обставин, внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви та повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Водночас прокурор зазначив, що у зверненні ОСОБА_2 не міститься обставин, які б свідчили про вчинення суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, працівниками Одеської обласної прокуратури та працівниками Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні. Зазначене кореспондується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), згідно якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином прокурор зазначив, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також заявнику роз`яснено, що відповідно до вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені до слідчого судді.

45. В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа №500/2395/18 за позовом ОСОБА_41 , ТOB «Злагода» (директор - ОСОБА_2 ) до СФГ « ОСОБА_3 », СФГ « ОСОБА_56 », ОСОБА_3 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_2 , Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства). Предметом цього спору є визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації та повернення позивачам належного «порому «Кислицький»», оскільки при його відчуженні були використані підроблені документи на ім`я ОСОБА_3 , а саме Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015, свідоцтво про право власності, судовий патент, Договір купівлі-продажу судна від 14.02.2003.

46. Також в провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа № 946/144/23 позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , Одеської обласної прокуратури, ТОВ «Видавничий дім «Кур`єр», ОСОБА_57 , треті особи - Офіс Генерального прокурора, Міністерство юстиції України, Національне агентство з питань запобігання корупції, ОСОБА_58 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про зобов`язання відповідачів припинити будь-які дії з завдання моральної шкоди, зобов`язання спростувати інформацію, зобов`язати утриматися від надання будь-якого сприяння у будь-якій формі у використанні підроблених документів, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду.

Підставою відмови у задоволенні позову суд зазначив безпідставність позову та обрання неправильного способу захисту, що має наслідком відмови в його задоволенні.

Це рішення було оскаржене ОСОБА_2 , зазначивши в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не взяв до уваги клопотання апелянта (позивача) щодо перенесення розгляду справи, не отримав від відповідачів будь-яких пояснень з приводу предмету спору, не взяв до уваги клопотання щодо визнання явки відповідачів обов`язковою, позбавив можливості поставити запитання відповідачам, чим, на думку апелянта, позбавив її права на доступ до суду. Тому, апелянт просила скасувати оскаржуване рішення, але ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.10.2023 апеляційну скаргу вирішено визнати неподаною та повернути апелянту через неусунення недоліків - у зв`язку із несплатою судового збору за подання апеляційної скарги. В цій ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, що "04 жовтня 2023 року, 05 жовтня 2023 року, 09 жовтня 2023 року, 10 жовтня 2023 року від апелянта надійшли клопотання, в яких вона зазначила, що не має можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, а тому просила закрити провадження у справі та повернути їй апеляційну скаргу. 16 жовтня 2023 року від апелянта надійшло клопотання про залишення її апеляційної скарги без розгляду".

Крім того, з Єдиного реєстру судових рішень (далі - ЄРДР) також вбачається, що у справі №500/2395/18 (провадження №2/946/1569/25) 26 травня 2025 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області ухвалене остаточне рішення (головуючий - суддя ОСОБА_18 ) - яким відмовлено в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_41 , ТОВ «Злагода» до СФГ « ОСОБА_3 », СФГ « ОСОБА_56 », ОСОБА_59 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 - про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни (Адміністрація судноплавства).

З тексту цього рішення і з ЄРДР вбачається, що "24.04.2018 ОСОБА_36 , товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_3 », селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_56 », треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства), про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_35 є власником несамохідного судна порому «ВИЛ-0224-К», відомості про яке містяться у реєстрі суден малого флоту на підставі суднового білету, свідоцтва про придатність малого судна до плавання та свідоцтва про право власності на поромну переправу. На підставі договору оренди від 27.12.2015 за № 27/12-15 ОСОБА_35 передав зазначений пором в оренду ТОВ Злагода. 28.10.2017 відповідач ОСОБА_3 (який діяв водночас як фізична особа та представник юридичної особи Селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_3 ») вчинив дії щодо підготовки до незаконного (злочинного) захоплення майна ОСОБА_62 . Відповідно до листа заступника Міністра інфраструктури України від 30.01.2018 було встановлено, що ОСОБА_3 ніколи не подавав заяв або інших документів для перереєстрації майна (порому), що належить ОСОБА_63 . 13.10.2017 ОСОБА_3 , діючи через представника, подав документи до державного органу (Укртрансбезпеки) з метою проведення реєстраційних дій щодо порому, який насправді належить ОСОБА_63 . Відповідно посадові особи Укртрансбезпеки, грубо порушуючи право власності ОСОБА_41 , а також право ОСОБА_41 та ТОВ «Злагода» на мирне володіння своїм майном, здійснили подвійну (повторну) реєстрацію права власності на пором. Водночас і орендар порому - ТОВ «Злагода» у злочинний та свавільний спосіб був позбавлений права оренди та можливості отримувати прибуток від здійснення підприємницької діяльності. Проведення свавільної та незаконної реєстрації права власності на майно ОСОБА_41 було здійснено на підставі сфальсифікованого договору купівлі-продажу від 14.02.2003. Про фальсифікацію зазначеного договору свідчить те, що ОСОБА_64 ніколи не займав посади ані голови, ані виконувача обов`язків голови СВК «Кислицький», оскільки у 2002-2008 роках працював на посадах головного інженера та бригадира тракторної бригади ТОВ «Злагода»; підпис ОСОБА_44 є сфальсифікованим, що наочно підтверджується зібраними документами у справі та є очевидним з першого огляду; підпис було приховано під двома печатками; ОСОБА_64 помер у 2009 році; ОСОБА_64 ніколи не був власником цього майна; ОСОБА_64 виступав проти ОСОБА_3 ; ОСОБА_64 не міг у 2003 році підписати договір від імені СПК «Кислицький», оскільки 02.01.2002 був звільнений за власним бажанням. Крім того, аналіз документів, наданих керівництвом Міністерства інфраструктури України, дає підстави говорити про підроблення посадовими особами Кислицької сільської ради офіційного документу довідки від 09.08.2017, згідно з якою начебто ОСОБА_3 є власником вищезазначеного порому. Документи, які ОСОБА_3 подав до Укртрансбезпеки та які були завірені посадовими особами Кислицької сільської ради, не містять даних про те, яка саме посадова особа та коли завірила ці документи. Крім того, сам характер оформлення документів на користь ОСОБА_3 посадовими особами Укртрансбезпеки надає підстави стверджувати, що між ОСОБА_3 та посадовими особами Укртрансбезпеки мала місце злочинна корупційна змова. Отримавши, за словами ОСОБА_3 , право власності на пором ще 14.02.2003, за період з 2003 по 2017 роки останній не здійснив жодної спроби зареєструвати пором, а лише 10.10.2017 подав через представника ОСОБА_65 заяву на здійснення такої реєстрації плавзасобу в органах Укртрансбезпеки. Документи до Укртрансбезпеки були подані 13.10.2017 та в той же день проведено державну реєстрацію без будь-якої перевірки з боку посадових осіб. 28.10.2017 відповідачі ( ОСОБА_56 , який діяв водночас як фізична особа та представник юридичної особи Селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_56 »), ОСОБА_3 (який діяв водночас як фізична особа та представник юридичної особи Селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_3 »), ОСОБА_4 , а також ОСОБА_66 та ОСОБА_6 ), застосувавши фізичне насильство, захопили пором та поромну переправу, які до теперішнього часу перебувають під контролем вищевказаних осіб ( ОСОБА_56 , ОСОБА_66 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ). За заявами директора ТОВ «Злагода» та ОСОБА_41 за фактом нападу було відкрите кримінальне провадження, в якому потерпілими є ОСОБА_35 та ОСОБА_2 (ТОВ «Злагода»). За фактами нападу та незаконного заволодіння майном позивачів та підробки документів посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відкриті також інші кримінальні провадження.

Згідно уточненої заяви від 27.07.2018 (т.3 а.с.126) позивачі просять визнати так званий «договір купівлі-продажу» від 14.02.2003, начебто укладений між ОСОБА_43 та ОСОБА_3 , недійсним з огляду на явні ознаки підроблення (фальсифікації) ОСОБА_3 та іншими відповідачами як тексту самого «договору купівлі продажу» від 14.02.2003, так і підпису самого ОСОБА_44 ; визнати помилковою, незаконною та недійсною, а відтак скасувати державну подвійну реєстрацію плавзасобу ВИЛ-0224-К (1992 року випуску, Несамохідне, К(+) П5 Т2 0 [2] ПР понтон, «23,4», «8,4», «2,2»), що належить ОСОБА_67 , яка була проведена (здійснена) 13.10.2017 у незаконний та свавільний спосіб посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі сфальсифікованих (підроблених) документів, поданих ОСОБА_3 та іншими відповідачами у той же день 13.10.2017; витребувати у відповідачів ОСОБА_3 , Селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_3 », Селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_56 », ОСОБА_60 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_61 належний позивачу на підставі суднового білету та інших документів, що свідчать про право власності на пором ВИЛ-0224-К (1992 року випуску, Несамохідне, К(+) П5 Т20 [2] ПР понтон, «23,4», «8,4», «2,2»), та передати його законному власнику - ОСОБА_67 ".

Протягом розгляду справи судом в межах справи було постановлено понад 106 ухвал та постанов як судом першої інстанції, так і апеляційної, а також понад 30 касаційної інстанції (у т.ч. понад три Великою Палатою Верховного Суду) з різних питань, питома вага яких за чисельними клопотаннями заявниці чи її представника: про відвід суддів з кожної інстанції (у т.ч. і касаційної), про постановлення окремих ухвал (з яких жодне не задоволено), оскарження різних ухвал суду першої та другої інстанції (одне задоволено) та про зміну підсудності і перегляд ухвал судів першої та апеляційної інстанції судом касаційної інстанції за виключними обставинами (були залишені без задоволення).

Підставою для відмови у позові, зазначено в рішенні вищевказаного Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області від 26.05.25р. є встановлення судом наступних обставин: "...наявними у справі доказами підтверджено, що пором, який є предметом оспорюваного договору купівлі-продажу від 14.02.2003, має технічні характеристики, відмінні він характеристик плавзасобу, зазначених у правовстановлюючих документах позивача ОСОБА_62 ... Як вбачається з висновку експерта №59Е від 09.02.2018, на який посилаються відповідачі, проведеного судовим експертом сектору економічних, товарознавчих досліджень та оціночної діяльності Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_68 у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2017 року за № 0003076, пором «Кислицький» не може бути судном (поромом) «ВИЛ-0224-К» з наступних причин: не співпадають основні розміри (довжина не 23,4 м, а 28,45 м, ширина не 8,4м, а 8,6м), тобто у оглянутого судна розміри більше, ніж у «ВИЛ-0224-К»; не співпадає осадка (у оглянутого судна осадка, відповідно до шкали марок поглиблення, складає 1,8м; у «ВИЛ-0224-К» осадка, відповідно до документів, складає 1,5м).... Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 06.10.2021 призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено певні питання, але за апеляційною скаргою позивачів постановою Одеського апеляційного суду від 21.06.2022 ухвалу суду від 06.10.2021 було скасовано в частині призначення експертизи, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про призначення експертизи було відмовлено.... Щодо тверджень позивачів про те, що підпис ОСОБА_44 у договорі купівлі-продажу від 14 лютого 2003 року є підробленим, оскільки згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_44 з 20 листопада 2001 року він займав посаду головного інженера СВК «Кислицький» та 02.01.2002 року був звільнений з СВК «Кислицький», а тому не міг підписати договір в силу займаної посади,... не заперечувалось представником позивачів, (що) оригінал трудової книжки ОСОБА_44 зберігається у ОСОБА_2 як директора ТОВ «Злагода», незважаючи на припинення ОСОБА_43 трудових відносин з ТОВ «Злагода» ще 06 жовтня 2005 року. Відповідно до записів трудової книжки від 20 грудня 1967 року ОСОБА_69 , 03 жовтня 2000року ОСОБА_64 прийнятий в члени СВК «Кислицький» та призначений на посаду старшого оператора олійниці (запис №18), 20 листопада 2001 року ОСОБА_64 переведений на посаду головного інженера (запис №19). Згідно запису № 20 трудової книжки ОСОБА_44 , зробленого головою СВК «Кислицький» ОСОБА_2 , 02 січня 2002року ОСОБА_64 виключений з членів СВК «Кислицький» згідно поданої заяви за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України на підставі розпорядження №01-к від 02 січня 2002року, а згідно запису №21 - 02 січня 2002року був прийнятий в ТОВ «Злагода» на посаду головного інженера на підставі розпорядження №02-к від 02 січня 2002року... представник позивачів адвокат ОСОБА_31 зобов`язався надати оригінал трудової книжки до суду, проте станом на дату розгляду справи оригінал трудової книжки для огляду в судовому засіданні позивачами не надано. З огляду на вищевказане, суд не приймає до уваги копію трудової книжки ОСОБА_44 відповідно до ч.6ст.95 ЦПК України. Разом з цим, про виконання ОСОБА_43 повноважень в.о. голови СВК «Кислицький» свідчить договір доручення №2 від 04 березня 2003року, додаток до договору доручення №2 від 04.03.2003р., оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, які узгоджуються з показами свідків ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 . Будь-яких клопотань про призначення судової почеркознавчої та/або технічної експертизи договору купівлі-продажу від 14 лютого 2003 року від позивачів чи їх представника не надходило... суд дійшов висновку, що позивачами не доведено належними, допустимими та достатніми доказами право власності та користування останніх щодо порому, який є предметом договору купівлі-продажу від 14 лютого 2003 року, з огляду на відмінність його технічних характеристик від характеристик порому, зазначених у правовстановлюючих документах позивача ОСОБА_41 , отже не доведено наявність у позивачів порушених прав внаслідок укладення оспорюваного договору. Крім того, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності договору купівлі-продажу від 14 лютого 2003 року.... Судом встановлено, що ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже, в акті технічного нагляду від 15 листопада 2015 року виконавцем робіт зазначено особу, яка на відповідну дату була померлою. Обставини, пов?язані із видачою такого акту, є предметом дослідження та правової оцінки у рамках кримінального провадження № 0003076. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили... Водночас, судом встановлено, що пором «Кислицький», зареєстрований за ОСОБА_3 13.10.2017, має технічні характеристики (довжина 28,45 м, ширина 8,60 м), відмінні від технічних характеристик порому ВИЛ-0224-К, що належить ОСОБА_73 (довжина 23,4 м, ширина 8,4 м).... Оскільки відповідачі фактично володіють судном з іншими ідентифікаційними ознаками та характеристиками, ніж пором, який належить ОСОБА_73 згідно правовстановлюючих документів та який позивач просить витребувати у відповідачів, позовні вимоги про витребування у відповідачів плавзасобу ВИЛ 0224 К (довжина 23,4 м, ширина 8,4 м) не підлягають задоволенню через недоведеність факту володіння відповідачами саме цим судном саме з такими технічними характеристиками... до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом... У постанові Верховного Суду від 22.12.2022 по справі № 357/14462/14-к висловлено наступну правову позицію: «Що стосується доводів прокурора про те, що за фактом явного підроблення невідомою особою офіційного документу (схеми до протоколу огляду місця ДТП) прокурором внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.358 КК України, то такі посилання прокурора за відсутності з цього приводу вироку суду, який набрав законної сили, носять виключно інформаційний характер, а тому не можуть мати доказового значення для констатації неправильності чи незаконності оскаржуваного рішення»... В матеріалах справи відсутні докази завершення кримінального провадження №0003076 чи інших кримінальних проваджень, постановлення в такому кримінальному провадженні вироку суду, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності... Отже, відомості, що містяться в ухвалах слідчих суддів, листах органів прокуратури, на які посилаються позивачі, не є самостійним процесуальним джерелом доказів у цивільному процесі в розумінні ст. 82 ЦПК України... Будь-які фактичні обставини, зазначені в таких ухвалах, не є преюдиційними для цивільної справи та підлягають доказуванню за загальними правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України... Таким чином, ухвали слідчих суддів у кримінальному провадженні та листи органів прокуратури тощо не можуть слугувати належним та достатнім доказом для встановлення обставин, що мають значення для вирішення цивільного спору, якщо інформація, яка в них міститься, спростовується іншими доказами, дослідженими та оціненими судом відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства... Здійснити привід відповідно до вимог ст. 147 ЦПК України свідків ОСОБА_74 та ОСОБА_65 не є можливим через неотримання ними судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною позивачами, зокрема, після встановлення у судовому засіданні 10.12.2024 порядку дослідження доказів... Здійснити привід свідків ОСОБА_75 -колишнього Міністра інфраструктури України, ОСОБА_76 -колишнього заступника Міністра інфраструктури України, ОСОБА_77 -колишнього начальника Управління запобігання корупції та внутрішніх розслідувань Міністерства інфраструктури України, ОСОБА_78 -колишнього начальника відділу внутрішніх розслідувань Міністерства інфраструктури України, ОСОБА_79 -колишнього начальника відділу запобігання та виявлення корупції Міністерства інфраструктури України, ОСОБА_80 -колишнього Голову Морської адміністрації, ОСОБА_81 -колишнього Першого заступника Голови Морської адміністрації, ОСОБА_82 -колишнього заступника Голови Морської адміністрації, ОСОБА_83 -колишнього директора Департаменту надання адміністративних послуг Морської адміністрації, ОСОБА_84 -колишнього головного спеціаліста Департаменту надання адміністративних послуг Морської адміністрації, ОСОБА_85 -колишнього завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції Морської адміністрації, ОСОБА_86 -колишнього Голову Укртрансбезпеки, ОСОБА_87 -колишнього Першого заступника Голови Укртрансбезпеки, ОСОБА_88 -колишнього начальника Антикорупційного управління Укртрансбезпеки відповідно до вимог ст. 147 ЦПК України не є можливим через відсутність інформації про їх теперішнє місце проживання або теперішнє місце роботи... Отже, судом вживались передбачені процесуальним законом заходи для забезпечення явки свідків у судове засідання... суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_41 та ТОВ «Злагода» з підстав їх недоведеності... Позивачами та їх представником неодноразово заявлялися клопотання про постановлення окремої ухвали за фактом підроблення акту технічного нагляду судна, договору купівлі-продажу від 14 лютого 2003 року та інших документів, використання сторонами та їх представниками підроблених документів тощо та її направлення до компетентних органів для відповідного реагування... Матеріалами справи встановлено та не заперечувалось представником позивачів, що за вказаними у клопотаннях фактами триває досудове розслідування в рамках різних кримінальних проваджень, з огляду на що відсутні підстави для додаткового реагування з боку суду шляхом постановлення окремої ухвали".

Вищевказане судове рішення оскаржене, і ухвалами Одеського апеляційного суду від 01.07.2025року і від 11.07.2025року "про відкриття провадження" було розпочате апеляційне провадження за апеляційними скаргами, відповідно, ОСОБА_2 , та ОСОБА_41 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_31 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2025 року.

Крім того, в провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває справа №946/144/23 (провадження № 2/946/1773/23) з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , Одеської обласної прокуратури, ТОВ «Видавничий дім «Кур`єр», ОСОБА_57 , треті особи Офіс Генерального прокурора, Міністерство юстиції України, Національне агентство з питань запобігання корупції, ОСОБА_58 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - про зобов`язання кожного з відповідачів припинити будь-які дії з завдання моральної шкоди, зобов`язання кожного з відповідачів спростувати інформацію, зобов`язати кожного з відповідачів утриматися від надання будь-якого сприяння у будь-якій формі у використанні підроблених документів, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду, ухвалою суду від 01.02.2023р. провадження було розпочате у порядку загального позовного провадження, протягом якого судом постановлено 19 ухвал, остання - 02 липня 2025 року Верховним Судом у складі судді Касаційного цивільного суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визначення іншої територіальної підсудності справи №946/144/23; провадження, таким чином, у справі триває.

Висновки слідчого судді. Таким чином, за результатами розгляду слідчим суддею вищевказаної скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора стосовно невнесення відомостей до ЄРДР за її заявами від 15.07.2025р. та 16.07.2025р. про кримінальне правопорушення щодо цькування (булінгу) вчинення злочину катування проти неї (у порядку ст.214 КПК України), та зобов`язання слідчого та прокурора здійснити слідчі дії внести ці відомості до ЄРДР, встановлено, що заявниця скаржиться на порушення своїх прав на захист права користування щодо порому ВИЛ-0224-К, власник якого гр. ОСОБА_35 , а орендар ТОВ «Злагода» (директор заявниця ОСОБА_2 ) яке вона захищає шляхом звернення до різних правоохоронних органів і судових інстанцій починаючи з 2017-го року, однак, оскільки це її право не відновлене жодним з судових рішень - вона вважає це цькуванням (булінгом) та катуванням, не конкретизуючи, яка саме конкретна особа здійснює щодо неї ці протиправні діяння і яким чином.

Так, згідно чинного законодавства, булінг (цькування) є адміністративним правопорушенням, за яке передбачено штраф або громадські роботи згідно зі статтею 173-4 КУпАП. Проте, булінг може перерости в кримінальне правопорушення, і лише в разі, якщо він супроводжується іншими злочинними діями, такими як погроза, наклеп, нанесення тілесних ушкоджень, або якщо він призводить до тяжких наслідків, як-от доведення до самогубства. У таких випадках застосовуються норми Кримінального кодексу України, а відповідальність настає за досягнення 16-річного віку (або 14-річного у виняткових випадках). Булінг може стати кримінальним правопорушенням, таким чином, лише в разі виявлення ознак супровідних злочинів, тобто, якщо булінг включає інші кримінально карані дії: погроза (погроза вбивством або іншими тяжкими наслідками, якщо є підстави для реального страху), тілесні ушкодження (нанесення умисних легких або тяжких тілесних ушкоджень), хуліганство (грубе порушення громадського порядку з виключною зухвалістю чи цинізмом), та якщо дії кривдника призвели до доведення до самогубства (жорстоке поводження, образи, шантаж, які доводять жертву до замаху на власне життя / самогубства).

Катування це протиправне діяння з Розділу II КК України "Кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи", зокрема, кваліфікуються статтею 127 КК України за кваліфікуючими ознаками "будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою примусити її чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати інформацію чи зізнання, або з метою покарати її чи іншу особу за дії, вчинені нею або іншою особою чи у вчиненні яких вона або інша особа підозрюється, або з метою залякування її або інших осіб"; тобто, це вчинення протиправного діяння має бути умисним, оскільки до кваліфікуючої ознаки входить мета таке правопорушення як катування може бути зафіксованим (внесеним до ЄРДР) лише якщо вчинене з метою: примусити, покарати або залякати, а тому бездіяльність будь-кого не може бути кваліфікована як катування.

Водночас, заявниця ОСОБА_2 у своїй скарзі до слідчого судді стверджує, що стосовно неї працівники правоохоронних органів України (дослівно з її скарги "вказані нижче агенти Держави Україна"): 1. слідчий Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , 2. слідчий Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , 3. заступник начальника СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 , 4. прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеській області ОСОБА_15 , 5. прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеській області ОСОБА_16 , 6. прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеській області ОСОБА_10 , 7. керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеській області ОСОБА_17 , 8. керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , 9. суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_18 , 10. суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_19 , 11. суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_20 , 12. суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_21 , 13. суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_22 . 14. суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_23 , 15. суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_24 , 16. суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_25 , 17. суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_26 , 18. суддя Верховного Суду ОСОБА_27 , 19. суддя Верховного Суду ОСОБА_28 , 20. суддя Верховного Суду ОСОБА_29 , 21. Інші особи, - не зазначивши, якими саме діями кожна з цих осіб вчинила кримінально-каране діяння у формі катування щодо неї, заявниці, і яку шкоду кожна з цих осіб окремо чи у сукупності спричинила їй, заявниці ОСОБА_2 та яким чином протиправні дії пов`язані з її, заявниці, емоційним станом та станом її здоров`я і чим підтверджується (якими доказами) зв`язок цих осіб з перебуванням її, заявниці, у стані тотального і повного фізичного та емоційного виснаження та втрати життя.

Так, заявниця стверджує, що вона піддається систематичним організованим цькуванням упродовж останніх 8 років цією групою осіб на користь злочинної організації ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , не пояснюючи яким чином проявляється систематичність та за якими ознаками заявниця вважає громадян ОСОБА_4 і ОСОБА_5 злочинною організацією, чим регламентується поріг жорстокості і які конкретні дії вона вважає проявом жорстокості відносно неї з боку усіх 20-ти осіб, перелік яких зазначений в її скарзі і яких ще конкретно осіб вона мала на увазі у п.21 цього переліку.

Заявниця в обґрунтування вчинення протиправних дії зазначеними в її переліку осіб посилається на ст.3 Конвенції про захист прав людини, яка має назву "Заборона катування": "Нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню".

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) це міжнародна угода, підписана державами членами Ради Європи 04.11.1950р. і ратифікована Україною 17.07.1997р., завдяки якій Європейські держави, що її підписали та ратифікували (приєдналися для дотримання її вимог), намагаються забезпечити кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, окремі права людини та основні свободи, зокрема, стаття 3 Конвенції забороняє катування, нелюдське поводження, або таке, що принижує гідність, або покарання. Ця стаття накладає як негативні (утримання від поганого поводження), так і позитивні (вжиття заходів для запобігання та розслідування) зобов`язання на держави-учасниці, забезпечуючи захист прав людини в різних ситуаціях, включаючи затримання та утримання під вартою. Суть заборон, передбачених цією статтею - заборона катувань (ніхто не має права завдавати тілесних ушкоджень або піддавати катуванню), заборона нелюдського поводження (це означає будь-яке поводження, що спричиняє сильні психічні або фізичні страждання), та заборона такого, що принижує гідність, поводження (яке принижує людську гідність, викликає у жертви почуття страху, приниження та нерівності перед владою).

При цьому, держави-учасниці Конвенції взяли на себе негативні зобов`язання: утримуватися від поганого поводження з особами під час затримання, розслідування, утримання під вартою та інших дій, а також позитивні зобов`язання: держава має вживати заходи для захисту осіб від такого поводження з боку як державних службовців, так і приватних осіб.

Таким чином, сфери застосування цієї статті Конвенції місця позбавлення волі (умови утримання, медична допомога), затримання та розслідування (застосування сили, слідчі дії) та екстрадиція і вислання (забезпечення умов, щоби особи не були видані країнам, де їм загрожує небезпека).

Катування, на яке посилається заявниця, у формі бездіяльності, яке має місце, на думку ОСОБА_2 , в захисті державою в особі державних органів її права користування поромом може бути кваліфікована за Кримінальним кодексом України (КК України) лише за наявності відповідного складу злочину, де вона є формою суспільно небезпечної поведінки, що полягає у невиконанні обов`язку, покладеного законом чи договором, за умови наявності можливості та обов`язку діяти. Така бездіяльність прирівнюється до дії та може бути кваліфікована за конкретними статтями, наприклад, ст.426 КК України (бездіяльність військової влади) або ст.367 КК України (службова недбалість), залежно від характеру обов`язку та наслідків.

Бездіяльність посадової особи правоохоронних органів може бути злочином тобто, суспільно-небезпечним діянням лише у зв`язку з невиконання обов`язку, яке призвело до суспільно небезпечних наслідків, які охороняються законом.

З наданих суду доказів та відомостей і встановлених з них судом обставин вбачається, що гр. ОСОБА_2 разом з гр. ОСОБА_89 та ТОВ «Злагода» (директор - ОСОБА_2 ) - є потерпілою та цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.358ч.1, 358ч.2, 356 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів та самоправство тобто, самовільне, усупереч встановленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника) за фактом підроблення документів на так званий «пором Кислицький», і в межах цього кримінального провадження дізнання здійснюється СД ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, слідчі дії тривають, оскільки суду не надано відомостей про закриття кримінального провадження або направлення обвинувального акту до суду.

Крім того, державою в особі правоохоронних органів прокуратури та судів розглянуто чисельні заяви, клопотання та скарги гр. ОСОБА_2 протягом 8-ми років як вона сама зазначає у скарзі, а тому не вбачається бездіяльності держави у вирішенні питання стосовно права користування заявниці поромом ВИЛ-0224-К, власник якого гр. ОСОБА_35 , а орендар ТОВ «Злагода» (директор заявниця ОСОБА_2 ).

Що ж стосується вимоги заяви ОСОБА_2 у скарзі просить щодо зобов`язання слідчого суддю зобов`язати слідчого, прокурора (не вказуючи кого конкретно) вчинити слідчі дії - внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР то з наданих суду відомостей не вбачається доказів на вчинення протиправних дій щодо заявниці жодною з 20-ти осіб, зазначених нею в переліку своєї скарги в ході виконання ними обов`язків держави.

Так, протиправною дією є будь-яке діяння (дія або бездіяльність), яке порушує встановлені законом норми (кримінального, адміністративного чи іншого права), що передбачають заборону певної поведінки або обов`язок вчинити певні дії, і внаслідок цього порушені права, свободи або законні інтереси інших осіб. Самі по собі обов`язки чи заборони не існують вони мають обов`язково бути пов`язані з дією, яку забороняє чи зобов`язує будь-яка певна конкретна заява, інструкція, Закон чи підзаконний ікт, тобто, цей обов`язок вчинити певну дію чи заборона діяти виникає з моменту настання певної події у даному випадку подання заяви про внесення відомостей до ЄРДР і притягнення до кримінальної відповідальності, на що скаржиться заявниця.

Однак, саме по собі бажання будь-кого притягнути до кримінальної відповідальності та призначення цій особі покарання не є достатньою підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування для цього необхідна наявність заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором обставин, які можуть свідчити про вчинення такого правопорушення, при цьому Закон вимагає докази, оскільки це є процесуальною дією, яка розпочинає досудове розслідування, і тому вимагається наявність конкретних підстав, а саме, - ознак кримінального правопорушення.

Кримінальний процесуальний кодекс України регламентує дотримання прав як потерпілого, так і обвинуваченого. Потерпілий має право на безпеку, відшкодування шкоди та участь у процесі, а обвинувачений право на захист, кваліфіковану правову допомогу та можливість надавати пояснення чи докази захищатися від конкретного сформульованого обвинувачення, що не допускає довільних дій не можна розпочинати розслідування лише на основі особистих мотивів або бажання особи покарати когось без доказів вчинення злочину, що підтверджується нормами ст.214 Кримінального процесуального кодексу України.

Підставою для внесення до ЄРДР дійсно є заява або повідомлення про кримінальне правопорушення, подане громадянином чи іншою особою, а ле вона має містити зазначення конкретних ознак кримінального правопорушення, які можуть бути кваліфіковані як кримінальне правопорушення.

Однак, з заяв та зі скарги заявниці не вбачається зазначення конкретних ознак кримінального правопорушення, відомості про які можуть бути внесені до ЄРДР і які можуть бути кваліфіковані як кримінальне правопорушення за конкретними статтями Кримінального кодексу України, а саме: булінг (цькування) оскільки це не є кримінально караним діянням і відомості про такі діяння не підлягають внесенню до ЄРДР; а щодо катування, то, як зазначено вище, це протиправне діяння кваліфікується у випадку кваліфікації дій посадових осіб правоохоронних органів за ст.127 КК України лише в разі поганого їх поводження з особами під час затримання, розслідування, утримання під вартою та інших дій, тому сферою її застосування є дії/бездіяльність посадових осіб правоохоронних органів в місцях позбавлення волі (умови утримання, медична допомога), під час затримання та розслідування (застосування сили, слідчі дії) та екстрадиції і вислання (забезпечення умов, щоби особи не були видані країнам, де їм загрожує небезпека).

Проте з заяви гр. ОСОБА_2 не вбачається, що вона була затримана або утримувалася під вартою, або щодо застосування до неї процедури екстрадиції чи вислання.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, та беручи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга гр. ОСОБА_2 на дії/бездіяльність правоохоронних органів задоволенню не підлягає у зв`язку з відсутністю доказів вчинення 20-ма особами, зазначеними у переліку заявниці, кримінально-караних діянь стосовно заявниці ОСОБА_2 , зокрема, що можна кваліфікувати як катування тобто, такі відомості відсутні; захист інших прав заявниці наразі державою Україна відбувається наразі в межах розслідування кримінального провадження №0003076 від 30.10.2017 року та вищевказаних цивільних справ, розгляд яких триває, тривалість строку розгляду яких обумовлюється тривалістю процесу, до якого, як вище зазначено, розгляд різними судами різних інстанцій величезної кількості клопотань як самої заявниці, так і її представника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.107ч.4,214,303-307,309ч.2 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявами від 15 липня 2025р. та 16 липня 2025р., які вона подала про вчинення злочину катування проти неї у порядку ст.214 КПК України до слідчих та прокурорів таких органів як: ВККС України, Вища рада правосуддя, ГУНП в Одеській області, Державне бюро розслідувань, Одеська обласна прокуратура, Офіс Генерального прокурора, Громадська рада доброчесності, Ізмаїльський РВП ГУНП в Одеській області, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області, Ізмаїльська окружна прокуратура Одеської області, та, з метою недопущення фальсифікацій з боку окремих суддів копія заяви була подана на адресу таких судів як Київський районний суд м.Одеси, Печерський районний суд м.Києва, Приморський районний суд м.Одеси, Шевченківський районний суд м.Києва, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області, Одеський апеляційний суд.

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1