печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Київ

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду клопотання представника власника майна ТОВ «МЕТА БЮРО» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025, у межах кримінального провадження № 0000288 від 23.06.2024,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна ТОВ «МЕТА БЮРО» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025, у межах кримінального провадження № 0000288 від 23.06.2024.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що вилучений ноутбук марки «ASUS Vivobook X 1504VA-BQ143», на який в подальшому було накладено арешт, є власністю ТОВ «МЕТА БЮРО», яке станом на дату подачі клопотання про скасування арешту майна до суду не має жодного статусу в кримінальному провадженні, в рамках якого було накладено арешт на таке майно, у зв`язку з чим, на думку заявника, порушується його право на вільне користування та розпорядження вказаним майном, а відтак вищенаведене вказує на безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

Представник власника майна - адвоката ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» надіслала заяву, в якій подане клопотання підтримала та просила проводити розгляд без її участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, через канцелярію Печерського районного суду м. Києва подав заперечення проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, в яких зазначив, що вилучене під час обшуку майно, на яке в подальшому було накладено арешт, а саме: ноутбук марки «ASUS Vivobook X 1504VA-BQ143» має суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Крім того, за результатами проведення судових комп`ютерно-технічних експертиз, виникла необхідність у додаткових оглядах вилучених об`єктів, оскільки на них міститься інформація, що має доказове значення у кримінальному провадженні. Також зазначив, що ноутбук марки «ASUS Vivobook X 1504VA-BQ143» вилучено безпосередньо за місцем проживання ОСОБА_4 , а не в офісі ТОВ «МЕТА БЮРО», що дає підстави, на думку сторони обвинувачення, вважати про належність вказаного ноутбука саме ОСОБА_4 . Також прокурор вказує, що в ході допитів ОСОБА_4 , останній жодного разу не повідомляв, що вилучений під час обшуку у нього ноутбук належить ТОВ «МЕТА БЮРО». Зазначив, що в ході огляду вказаного ноутбуку виявлено переписку, яка не підлягає розголошенню та потребує додаткового вивчення. Будь-яких документів, пов`язаних з діяльністю ТОВ «МЕТА БЮРО» не виявлено.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 23.06.2024 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2025, 18.02.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук та вилучено, зокрема ноутбук марки «ASUS Vivobook X 1504VA-BQ143».

18.02.2025 постановою слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України вищевказані предмети та речі визнані в якості речових доказів та долучені до матеріалів кримінального провадження, оскільки відповідають критеріям визначеним ч.1 ст. 98 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке 18.02.2025 вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, на ноутбук марки «ASUS Vivobook X 1504VA-BQ143» для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні № 0000288.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває. А отже, майно, яке має ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, може підлягати арешту у кримінальному провадженні, в якому не повідомлено про підозру жодній особі.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається представник заявника, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000288.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності власника майна обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника власника майна ТОВ «МЕТА БЮРО» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025, у межах кримінального провадження № 0000288 від 23.06.202, відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1