ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: №642/6264/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/568/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

-представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , представника цивільного відповідача ТОВ «Експрес» - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Експрес», маючого інвалідність ІІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено.

Постановлено стягнути з ТОВ «Експрес» на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 655 324 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Як установив суд, 27.06.2018 близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на робочому місці, на маршруті громадського транспорту №40 на автобусі «VOLVO B10M» р.н. « НОМЕР_1 », керував, технічно справним автобусом «VOLVO B10M» р.н. « НОМЕР_1 » та під`їхавши на автостанцію розташовану на перехресті пров. Пискунівського та вул. Чоботарської в м. Харкові, зупинився для висадки пасажирів. Після висадки пасажирів ОСОБА_8 , починаючи рух не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху, діючи з необережності, не врахував дорожню обстановку, проявив при цьому необачність, своєчасно не зреагував на небезпеку у виді пішохода ОСОБА_11 , яка вийшовши з вказаного автобуса стояла у небезпечній для водія зоні, та допустив наїзд на вказаного пішохода, чим порушив вимоги п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого: п.10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-17/237-А/18 від 04.10.2018 причинною смерті пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стала важка сукупна травма з забіями внутрішніх органів, переломами кісток скелету та її ускладнення: гостра легенево-серцева недостатність, гострий розлад кровообігу.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №1139/1140/18 від 25.10.2018, у даній дорожній обстановці водій автобуса «VOLVO B10M» р.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог ті. 10.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автобуса «VOLVO B10M» р.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_8 визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці в діях водія автобуса «VOLVO B10M» р.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Вимоги та узагальнені доводи апеляційних скарг осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Указав, що суд безпідставно визнав наявність обставин, які пом`якшують покарання, оскільки обвинувачений визнав свою провину лише частково, а розгляд справи здійснювався у повному обсязі понад п`ять років, що свідчить про відсутність щирого каяття. Крім того, зазначив, що з моменту вчинення події у 2018 році обвинувачений відшкодував не більше 30 тис. грн., тоді як витрати на поховання та інші пов`язані витрати потерпіла несла самостійно. Просить призначити ОСОБА_8 7 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ТОВ «Експрес» - адвокат ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду в частині вирішення цивільного позову. Указала, що автобус, на якому працював ОСОБА_8 на момент вчинення ДТП, був застрахований у СК «Країна», відповідно до страхового полісу, за яким страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 200 тис. грн, а за шкоду, заподіяну майну, 100 тис. грн. Відтак, задоволення судом позовної заяви про стягнення моральної шкоди з ТОВ «Експрес» на користь потерпілої у сумі 655 324 грн. нівелює саму суть цивільно-правових відносин щодо страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зауважила, що під час проведення судово-психологічної експертизи експертом використовувалися матеріали кримінального провадження, бесіда з донькою потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_10 , характеристика з місця роботи, а також характеристики від свідків невідомих осіб, які були складені за однаковим шаблоном, із використанням ідентичних фраз та датовані однією датою. Зазначені характеристики були надані до суду за клопотанням експерта представником потерпілої, у зв`язку з чим, на думку відповідача за цивільним позовом, об`єктивно оцінити достовірність зазначених матеріалів не є можливим. Вважає, що фактичне визначення розміру моральної шкоди здійснювалося із застосуванням методики ОСОБА_12 , рішення про припинення застосування якої було прийнято 29 січня 2016 року. Зауважила, що порушення ПДР України було допущено не лише водієм ОСОБА_8 , але й пішоходом ОСОБА_11 , яка після виходу з автобуса повинна була виконувати вимоги пункту 14.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких пішоходу заборонено затримуватися або зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху. Наголосила, що визначена судом першої інстанції сума моральної шкоди фактично стане надмірним фінансовим тягарем для підприємства, яке протягом усього періоду військової агресії рф проти України надає свої автобуси для перевезення гуманітарних вантажів, здійснює безоплатне перевезення вимушених переселенців, проводить ремонт автомобілів ЗСУ, безперервно здійснює свою діяльність по перевезенню пасажирів, яка також потребує значних фінансових витрат, сплачує податки до бюджету та не має заборгованості. Просить вирок скасувати в частині вирішення цивільного позову та постановити новий вирок, яким стягнути моральну шкоду на користь ОСОБА_10 із страхової компанії «Країна».

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача ТОВ «Експрес» - адвоката ОСОБА_7 .

Представник цивільного відповідача ТОВ «Експрес» - адвокат ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої та просив вирок суду залишити без змін. Питання вирішення апеляційної скарги представника відповідача за цивільним позовом залишив на розсуд суду.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи представника потерпілої, представника відповідача за цивільним позовом, думку обвинуваченого, прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника потерпілого, представника цивільного відповідача задоволенню не підлягають.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_8 кваліфікація його дій в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілої щодо м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання та безпідставного звільнення останнього на підставі ст..75 КК України від відбування покарання з випробуванням, то вони є необґрунтованими.

Як слідує із матеріалів провадження суд, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, прийняв до уваги тяжкість вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має інвалідність ІІІ групи, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також досудову доповідь органу пробації згідно якої, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Крім того, на думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Враховуючи, що ОСОБА_8 не заперечував фактичних обставин вчинення злочину, у судовому засіданні неодноразово висловлював вибачення на адресу потерпілої, колегія суддів вважає обґрунтованим визнання судом першої інстанції наявності такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття.

Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 надавав потерпілій матеріальну допомогу, що, зокрема, підтверджується й змістом апеляційної скарги представника потерпілої, а отже, колегія суддів вважає обґрунтованим визнання судом першої інстанції наявності такої пом`якшуючої покарання обставини, як добровільне відшкодування завданого збитку частково.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 є особою похилого віку (1959 року народження), а вчинене ним кримінальне правопорушення є необережним злочином, що має істотне значення для визначення міри його суспільної небезпечності. Крім того, як було встановлено у суді апеляційної інстанції, дружина обвинуваченого є онкохворою з інвалідністю ІІІ групи та потребує його догляду.

Окремо слід зазначити, що, як вбачається з матеріалів провадження, порушення Правил дорожнього руху було допущене не лише обвинуваченим, але й пішоходом ОСОБА_11 , яка після виходу з автобуса залишалась на проїзній частині, не дотримавшись вимог пункту 14.4 Правил дорожнього руху України, згідно з яким пішоходу заборонено затримуватися або зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Враховуючи сукупність наведених обставин похилий вік обвинуваченого, стан його здоров`я, наявність тяжкохворої дружини, необережний характер вчиненого злочину, відсутність умислу, щире каяття, часткове відшкодування шкоди, позитивний висновок органу пробації, а також окремі порушення з боку потерпілої, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за можливе призначити ОСОБА_8 покарання, наближене до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України та звільнення останнього від відбування покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням на підставі ст.75 КК України, але в умовах здійснення відповідного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_7 щодо необґрунтованого стягнення з ТОВ «Експрес» моральної шкоди потерпілій у сумі 655 324 грн., є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на момент вчинення ДТП обвинувачений ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Експрес» та виконував свої службові обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична особа відповідає за шкоду, завдану її працівником під час виконання трудових обов`язків.

Факт наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПАТ «СК «Країна» не виключає відповідальності роботодавця в частині, що не покривається страховиком. Згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду у межах 12 мінімальних заробітних плат, що на день ДТП (27.06.2018) становить 44 676 грн.

Вказану суму судом обґрунтовано враховано як таку, що підлягає відшкодуванню страховою компанією. Решта суми 655 324 грн правомірно стягнута з ТОВ «Експрес» як роботодавця відповідно до норм чинного законодавства, а саме ст. 1172 ЦК України, оскільки саме він є відповідальним за дії свого працівника, що призвели до шкоди.

Доводи апелянта про те, що відшкодування має здійснюватися виключно страховиком, не відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, згідно з якою страховик несе відповідальність у межах страхової суми, а залишок шкоди відшкодовується заподіювачем або іншою відповідальною особою, зокрема роботодавцем.

Сума моральної шкоди, визначена судом першої інстанції, також є обґрунтованою: вона не перевищує меж, визначених висновком судово-психологічної експертизи (162 мінімальні заробітні плати на день вироку 1 150 200 грн), а отже, відповідає критеріям розумності, справедливості та індивідуалізованого підходу до обставин конкретної справи.

Щодо доводів недопустимості як доказу судово-психологічної експертизи, то вони також є необґрунтованими, оскільки дослідження було проведено із застосуванням чинної методики № 14.1.75, зареєстрованої в Реєстрі судових методик 18.01.2019, що підтверджується матеріалами справи та свідчить про допустимість і належність висновку як джерела доказів.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , представника цивільного відповідача ТОВ «Експрес» - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: