Провадження № 1-кс/947/5015/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представників власників майна ФОП ОСОБА_4 та ПП «ЛЮКС-ОЙЛ» - адвоката ОСОБА_5 , та адвоката ОСОБА_6 , які приймали участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000017 від 28.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000017 від 28.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Обставини кримінального правопорушення викладені прокурором у клопотанні.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речового доказу, запобіганню спробам приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження просить накласти арешт на майно, тимчасово вилучене за результатами проведеного в період 01.04.2025-02.04.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що використовуються службовими особами ПП «ЛЮКС-ОЙЛ» (), ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та іншими підконтрольними суб`єктами господарювання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосила клопотання, вимоги якого просила задовольнити вказуючи на те, що виявлене та вилучене майно визнано речовим доказом у справі, оскільки вилучена продукція є предметом кримінального правопорушення.

Представник власників майна адвокат ОСОБА_5 посилаючи на надані письмові заперечення просила відмовити у задоволенні клопотання вказуючи на те, що прокурором не доведено підстав накладення арешту на вилучене майно. Повідомила, що ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність з вирощування зернових та технічних культур, в тому числі і насіння соняшника, на орендованих та власних земельних ділянках. Стверджує, що насіння соняшника сільськогосподарська продукція власного виробництва ФОП ОСОБА_4 не має зв`язку з кримінальним провадженням, не можу бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки не може бути використане для доведення фактів або обставин у ньому. На її думку, в клопотанні не наведено жодної обставини, та не надано жодного доказу, що виявлене під час обшуку насіння соняшнику отримано ФОП ОСОБА_4 в результаті його протиправної діяльності. Крім того зазначає, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_4 є також виробництво олії та тваринних жирів. Частина олії соняшникової, в кількості приблизно 5 тон, є продукцією власного виробництва, що вироблена з насіння соняшника вирощеного ФОП ОСОБА_4 на орендованих та власних земельних ділянках, а також насіння соняшника, яке надають громадяни (мешканці с. Софіївка та інших) на переробку. Стверджує, що готову продукцію ФОП ОСОБА_4 реалізує, що дозволяє йому сплачувати податки, заробітну плату працівника, енергоносії, запчастини, закупати сировину, тощо. На думку адвоката, відповідно до первинних документів та бухгалтерського обліку , є очевидним та доведеним, що усе майно на яке прокурор просить накласти арешт є власною продукцією ФОПК ОСОБА_7 та зберігається ним відповідно до укладених договорів. Вважає, що клопотання не містить жодних посилань на обставини або доказів, що тимчасово вилучене майно набуто кримінально протиправним шляхом або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Представник власників майна адвокат ОСОБА_6 підтримав думку колеги, поряд з цим додав, що у кримінальному провадженні йдеться про можливі кримінальні правопорушення які мали місце 2023-2024 роках, натомість вилучена продукція передана на зберігання 01.03.2025 року, а отже не має відношення до кримінального провадження. Повідомив, що детективам БЕБ було надано добровільний допуск до всіх електронних носіїв та документації, що підтверджує походження продукції, однак інформація з них не була досліджена органом досудового розслідування. Вважає, що клопотання прокурора не відповідає дійсним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованим та не містить доказів існування ризиків знищення або втрати майна, тому у його задоволенні просив відмовити.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, подані заперечення, слідчий суддя прийшов до наступного.

Як вбачається з клопотання, Детективами відділу детективів із розслідування кримінальних правопорушень, вчинених організованою групою осіб, Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 28.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

За версією органу досудового розслідування, службові особи ПП «ЛЮКС-ОЙЛ» () та ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за попередньою змовою з групою осіб,в період 2023-2024 років, шляхом здійснення реалізації олії соняшникової за готівкові кошти в адресу ризикових підприємств - експортерів, зокрема: ТОВ «МОСТИСЬКА ДРАЙ ПОРТ» (), ТОВ «КОІНС ТРЕЙД» (), ТОВ «АГРОКОРН СЕЙЛ» (), ТОВ «АГРО ЛАН» (), ТОВ «НОВОТЕКС-УКРАЇНА» () та інших, без відображення вказаних операцій з реалізації в податковій звітності та бухгалтерському обліку ввірених підприємств, в результаті чого ухилилися від сплати податку на прибуток на загальну суму 5 639 985,28 грн та податку на додану вартість на загальну суму 8 328 204,08 грн та єдиного податку на загальну суму 2 454 866,75 грн відповідно, що є особливо великим розміром, на підтвердження чого надають зокрема: висновк аналітичного продукту від 24.01.2025 № 9.3/3.3.3/554-25 складеним Департаментом аналізу інформації та управління ризиками БЕБ.

У ході здійснення досудового розслідування, на виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 21.03.2025 року, проведено в період з 01.04.2025-02.04.2025 обшук нежитлових приміщень, офісних приміщень, адміністративних будівель, складських приміщень, майданчиків, резервуарів, цистерн, силосів, спеціального обладнання та іншого, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Софіївка, вул. Лазурна, 36а, що використовуються службовими особами ПП «ЛЮКС-ОЙЛ» (), ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та іншими підконтрольними суб`єктами господарської діяльності, за результатами проведення якого вилучено предмети, речі та документи (майно), вилучення якого зазначеною ухвалою суду не надано прямого дозволу, тобто тимчасово вилучено:

- насіння соняшнику, загальною вагою 253 062, 00 кг.;

- олія соняшникова, загальною вагою 109 395, 78 кг.;

- шрот соняшниковий , загальною вагою 4 000 кг.

03.04.2025 детективом у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає що, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно, прокурор визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення вимог кримінального процесуального закону, щодо вмотивованості та обґрунтованості, органом досудового розслідування не обґрунтовано яке доказове значення має вилучена за адресою: АДРЕСА_1 , сільськогосподарська продукція.

На переконання слідчого судді, прокурором не було доведено зв`язку вилученої сільськогосподарської продукції із обставинами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, досудове розслідування за ознаками якого здійснюється в межах даного кримінального провадження.

Так, відповідно до матеріалів, долучених прокурором до поданого клопотання убачається, що досудове розслідування в даному к/п №0000017 здійснюється, серед іншого, за ознаками ймовірного ухилення службових осіб ПП «ЛЮКС-ОЙЛ» та ФОП ОСОБА_4 від сплати податку на прибуток з огляду на відсутність документального походження реалізованої сільськогосподарської продукції, тобто неможливості підтвердження джерела її походження.

У судовому засіданні, на підтвердження походження вилученої сільськогосподарської продукції, стороною захисту було надано:

- податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_4 за 2024 рік.;

- договір зберігання № 01/03/25-03 від 01.03.2025 укладеного між ПП «Люкс-Ойл» (далі Поклажодавець) та ФОП ОСОБА_4 (далі Зберігач), за умовами якого Поклажодавець зобов`язується передати на зберігання олію соняшникову нерафіновану сільськогосподарську продукцію в кількості 104 тонн (в подальшому Товар), який Зберігач зобов`язується прийняти такий Товар для на зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строку повернути Поклажодавцю або собі, зазначеній ним як одержувач, таку саму кількість Товару такої самої якості з врахуванням природних втрат та зміни природних властивостей за час зберігання. У цьому договорі сторони погодили місце приймання Товару на зберігання: Миколаївська область, Баштанський район, с. Софіївка.

- договір поставки № ШС/25-032025 від 25 березня 2025 року укладеного між ПП «Люкс-Ойл» та ФОП ОСОБА_4 , за умовами якого ФОП ОСОБА_4 придбав у ПП «Люкс-Ойл» шрот соняшниковий вагою 4 000 кг. на підтвердження виконання даного договору долучено рахунок на оплату № 547 від 26.03.2025 та видаткову накладну № 1107 від 26.03.2025;

- розрахунок загально мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітній) 2024.

На переконання слідчого судді, з метою повного об`єктивного розслідування кримінального провадження, органу досудового розслідування необхідно надати належну оцінку вказаним документам, оскільки наразі слідчому судді не зрозуміло яке доказове значення в рамках даного кримінального провадження має вилучена сільськогосподарська продукція, що вона може підтвердити, чи спростувати за обставин розслідуваного кримінального провадження.

На думку слідчого судді, походження вилученої продукції, з урахуванням долучених представниками власників документів, підлягає додаткової перевірки з бору органу досудового розслідування, з метою не допущення порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Прокурор у клопотанні фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин кримінального провадження, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, однак при цьому не мотивує необхідності накладення арешту на майно.

Слід зазначити, що одна лише постанова про визнання майна речовим доказом не може бути єдиною та безумовною підставою для подальшого арешту такого майна.

Тому слідчий суддя погоджується з запереченнями представників ФОП ОСОБА_4 та ПП «ЛЮКС-ОЙЛ» в цій частині, та розцінює їх заперечення як достатньо вмотивованими.

З огляду на викладене подане клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя розцінює як формальне без належного обґрунтування мети та підстави вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, як арешту майна.

Безперечно, будь-яке кримінальне правопорушення, особливовчинене в умовах воєнного стану щодо умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, що завдає шкоди державному бюджету, є особливо актуальним для встановлення та розслідування вказаних кримінальних правопорушень, виявлення та покарання всіх винуватих осіб, однак кожне кримінальне провадження має здійснюватися із суворим дотриманням норм кримінального процесуального законодавства, та до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності належного та вмотивованого обґрунтування підстав та мети накладення арешту.

Слідчий суддя звертає увагу, що необґрунтоване накладення арешту майна може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити законні права власників та володільців майна.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Слід зазначити, що положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.

Водночас при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії повного тексту цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000017 від 28.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1