Справа № 302/434/24
провадження 1-кп/302/27/25
У Х В А Л А

(в повному обсязі)

14.07.2025 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю : секретарка судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник адвокат ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з обвинуваченим, який перебуває під вартою, з прокурором ОСОБА_3 в справі об`єднаного кримінального провадження ЄРДР №0000202 від 26.03.2024 року, ЄРДР № 0000032 від 08.02.2024 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Торунь Міжгірського (на даний час Хустського) району Закарпатської області, зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживав в АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживає в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , з повною загальною середньою освітою, раніше судимого згідно з вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.11.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і шість місяців із застосуванням статей 75,76 КК України і звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку двох років (зазначена судимість не знята і не погашена): військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 (стрілець-санітар, солдат), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 126-1, 407 ч.5 Кримінального кодексу України, -

- у частині розгляду клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строк тримання під вартою на 60 днів,

В С Т А Н О В И В:

Зазначене клопотання надійшло в суд 09.07.2025 з таким обґрунтуванням.

23.05.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру за ч.1 ст. 407 та ст. 126-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінального правопорушень ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах.

26.05.2025 ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області справа №302/681/25 застосовано відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.07.2025.

20.06.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №130000202 від 26.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 та ст.126-1 КК України ,направлено до Міжгірського районного суду Закарпатської області для розгляду по суті.

За таких обставин, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 та ст. 126-1 КК України.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від суду натепер виникла необхідність в продовженні обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, може перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо останній буде залишатися на волі.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується, тим що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

- Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що обвинувачений має мотив та можливість внаслідок звання та посади в Збройних Силах України, а також наявних у нього навичок та знань, вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Також слід взяти до уваги, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- Вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім того, обвинувачуваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування. Звертаючись з відповідним клопотанням, ми беремо до уваги, що обвинувачений не має захворювань, що включені до додатку №13 «Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я №1348/5/572 від 15.08.2014 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», тобто він є особою, яка не має протипоказань до утримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, потребує від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також, п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, мас право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437 442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, в умовах воєнного стану на території України, такий підхід національних судів щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може породити позитивні прецеденти, для належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, що поміж іншого, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в у мовах воєнного стану та підриву авторитету Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та може впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор ОСОБА_13 клопотання підтримав і просить його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить узяти до уваги, що він повністю визнає обставини, які зазначені в обвинувальних актах і в клопотанні і бажає повернутись на військову службу, запевнив що не допустить подібного в майбутньому.

Інші учасники кримінального провадженні не подали заперечень на розглядуване клопотання.

Оцінивши зміст клопотання, позиції сторін та інших учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що таке підлягає повному задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 331 КПК України під час судового розгляду справи суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою, зокрема продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

В розглядуваному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_14 від 26.05.2025 в справі № 302/681/25 провадження 1-кс/302/203/25 було задоволено клопотання сторони обвинувачення на стадії досудового розслідування і застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави зі строком дії цієї ухвали до 21.07.2025 (включно).

За змістом обвинувальних актів ОСОБА_15 обвинувачується, окрім іншого, в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 статті 407 КК України, санкція якого передбачає покарання, яке може бути обрано судом у разі доведеності прокурором вини особи, у виді позбавлення волі на строк від 5-10 років. Це кримінальне правопорушення згідно з статтею 12 КК України віднесено кримінальним законом до тяжких злочинів. Згідно з положеннями статті 75 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 не застосовується звільнення від покарання з випробуванням.

При вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу, обраного до обвинуваченого на досудовому розслідуванні, під час судового розгляду суд має виконати положення, передбачені главою 18 КПК України.

Згідно з статтею 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним , обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам :

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

- Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Також суд зобов`язаний врахувати обставини, які передбачені статтею 178 КПК України, зокрема і під час вирішення питання продовження строку дії раніше застосованого запобіжного заходу.

ОСОБА_6 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, які за змістом обвинувальних актів вчинені ним неодноразово за окремими епізодами цього кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Санкція цього кримінального правопорушення передбачає альтернативні види покарання, зокрема й позбавлення волі на строк два роки.

У матеріалах справи є відомості про те, що ОСОБА_6 неналежно виконував свої процесуальні обов`язки, зокрема не з`являвся в судові засідання за судовими повістками, оголошувався в розшук, учиняв під час здійснення кримінальних проваджень умисні адміністративні правопорушення у виді домашнього насильства що мало місце неодноразово. Розгляд судового кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з його розшуком зупинявся.

Суд вважає, що ризик переховування від суду є актуальним.

Окрім цього, є обґрунтовані ризики, що ОСОБА_6 може продовжувати здійснювати кримінальні правопорушення. Адже він обвинувачується в неодноразовому вчиненні домашнього насильства саме в період перебування на військовій службі в ЗСУ і перериванням такої відпустками та самовільним залишенням військової частини.

Суд також не розпочав розгляд справи по суті, зокрема не допитана потерпіла, не досліджено процесуальні докази сторони обвинувачення. Отже, не минув і ризик впливу на потерпілу особу ОСОБА_5 . Окрім цього, не зважаючи на визнання вини обвинуваченим, під час судового розгляду може виникнути необхідність допиту свідків сторони обвинувачення, про що суд може постановити відповідну ухвалу.

З огляду на викладене суд дійшов переконання про обґрунтованість клопотання прокурора ОСОБА_13 і доведення необхідності продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , бо мають місце ризики, передбачені статтею 177 ч.1 пункти 1,3,4,5 КПК України.

Суд також не знайшов підстав для прийняття рішення про визначення грошової застави у зв`язку з продовженням строку дії запобіжного заходу тримання ОСОБА_6 під вартою, з урахуванням дискреційних повноважень суду при вирішенні цього питання у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачується в учиненні злочину за ознаками ч.5 статті 407 КК України в умовах воєнного стану.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 196, 197, 199, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_8 .

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , обраного ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.05.2025 (справа № 302/681/25 провадження 1-кс/302/203/25) на строк 60 днів без визначення застави (до 12.09.2025 включно).

Ухвалу може бути оскаржено в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня проголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє розгляд справи у суді першої інстанції.

Повний зміст ухвали виготовлено 15.07.2025.

Суддя:ОСОБА_1