ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001151 від 04.12.2024 року, за апеляційною скаргою захисника особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння - ОСОБА_10 , - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 07 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Чернівці, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженої, раніше не судимої,

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 07 квітня 2025 року застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

До набрання ухвалою законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_10 у виді поміщення останньої до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, тобто госпіталізації до психіатричного закладу до Комунальне підприємство «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради (34500, Рівненська обл., Сарненський район, с. Орлівка, вул. Миру, буд. 36 а) визначено залишити обраний.

ЄУНСС: 727/2059/25 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_11

НП: 11-кп/822/179/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Речовий доказ: ДВД диск, який зберігається у матеріалах кримінального провадження - визначено залишити у матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати з вартості проведених під час досудового розслідування експертиз визначено компенсувати за рахунок держави.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_10 03.12.2024 року о 14 год 46 хв. перебувала за місцем проживання в приміщенні під`їзду № 6 багатоквартирного будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , що розташована на четвертому поверсі будинку.

У цей час ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходив із квартири АДРЕСА_4 , що розташована на п`ятому поверсі вищевказаного багатоквартирного будинку та спускався сходинками до низу. Під час руху, а саме: спуску сходинками з п`ятого поверху на перший, на четвертому поверсі із приміщення власної квартири АДРЕСА_3 вийшла ОСОБА_10 , тримаючи руки за спиною. У кожній із рук ОСОБА_10 утримувала по кухонному ножу. На ґрунті тривалих неприязних відносин із потерпілим, використовуючи вагу свого тіла, ОСОБА_10 притиснула останнього до перил сходинок, які вели із четвертого на третій поверх, та нанесла ОСОБА_8 один удар кухонним ножем по тулубу з лівого боку в область розташування життєво-важливих органів у ділянку серця та лівої легені, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна, розташованого на грудній клітці по передньо-підпаховій лінії зліва в проекції 7-го ребра, яке згідно висновку експерта № 879 д, відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Після цього, продовжуючи протиправні дії відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_12 здійснила ще один замах правою рукою, в якій знаходився кухонний ніж, в область голови ОСОБА_8 , при цьому, лезо було розвернуто у протилежну сторону. У силу того, що остання перебувала однією сходинкою вище, він зміг вирватись, відштовхнувши ОСОБА_10 та перебуваючи в стані сильного емоційного збудження, продовжив свій рух до низу.

Внаслідок того, що ОСОБА_8 швидко рухався вниз із метою збереження власного життя та здоров`я, ОСОБА_10 з причин, що не залежали від її дій, не змогла довести суспільно-небезпечне діяння, спрямоване на позбавлення життя потерпілого до кінця.

Таким чином, ОСОБА_10 , перебуваючи в стані неосудності вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України ОСОБА_10 , - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, із змісту якої вбачається, що останній просить оскаржувану ухвалу скасувати. Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_10 , а кримінальне провадження, щодо неї закрити, у зв`язку з відсутністю доказів наявності суспільно-небезпечного діяння у вчиненні якого вона підозрюється.

Стверджує, що під час розгляду вищевказаного клопотання, судом було взято до уваги лише покази потерпілого, про те, що ОСОБА_10 притиснувши його на сходовій клітинці під`їзду, мала намір завдати йому смертельного тілесного ушкодження. Однак, на думку захисника, не було взято до уваги покази самої ОСОБА_10 , яка стверджувала, що мала намір лише налякати ОСОБА_8 , однак в силу його зросту та тілобудови, останній під час конфлікту вириваючись наткнувся на ніж який вона тримала у руках.

Зазначає, що у клопотанні прокурора зазначено, що ОСОБА_10 цілила ножем у область голови ОСОБА_8 , однак дана обставина, на думку захисника, не знайшла свого підтвердження, оскільки із показів потерпілого, ОСОБА_10 наносила йому удар кулаком по голові, при цьому лезо ножа було спрямоване в гору, що спростовує твердження сторони обвинувачення, що ОСОБА_10 не змогла поцілити лезом ножа в область голови потерпілому, внаслідок причин, що не залежали від її волі.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не звернув увагу на те, що при кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 115 КК України, залишено поза увагою диспозицію ст. 115 КК України, яка свідчить, що вбивство може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено, або особа діяла не з конкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали.

Вказує, що під час розгляду даного кримінального провадження, районний суд не надав належної правової оцінки тому, як відсутність у матеріалах справи предмету злочину, на що сторона захисту під час слухання справи по суті наголошувала. Кухонні ножі, які нібито використовувала ОСОБА_10 для здійснення суспільно-небезпечного діяння не були визнані речовими доказами. У матеріалах справи вказана постанова слідчого відсутня та взагалі не виносилась. Ще на стадії досудового розслідування ножі були повернуті Мельник, що унеможливлює їх огляд безпосередньо у судовому засіданні. Відсутні і речові докази одягу (куртки та футболки) потерпілого та процесуальні документи визнання їх такими.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг не надходило.

Однак надійшло заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , - адвоката ОСОБА_7 від прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_13 зі змісту якого вбачається, що останній просить апеляційну скаргу, як необґрунтовану - залишити без задоволення, а оскаржуване рішення, як законне, без змін.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_10 , - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її з підстав, у ній зазначених, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти апеляційної скарги, вважавши рішення районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Приписами ч. 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 513 КПК України та пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» при розгляді справи про застосування примусових заходів медичного характеру суд повинен з`ясувати: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому, ухвала суду має відповідати вимогам вищевказаної статті КПК України і містити в собі, як формулювання суспільно-небезпечного діяння, визнаного судом встановленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п. 1 ст. 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), у цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано.

Також, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами попередніх інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України за обставин, викладених у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, проте вчинила ці діяння у стані неосудності, так як страждала на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння та страждає на теперішній час психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїдної форми, текучий процес.

В судових засіданнях районного суду ОСОБА_10 вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, не визнавала, та пояснила, що тоді у неї були галюцінації. Вона постійно чула голоси, не могла спати. Їй здавалось, що це говорить потерпілий, тому була нервова. Вбивати вона нікого не хотіла. ОСОБА_10 дійсно вийшла на сходову клітину, тримаючи ножі у руках, оскільки чула чоловічі голоси і боялася. Вона притисла потерпілого до поручнів, бо хотіла поговорити з ним, а він вирвався і сам наштовхнувся на ніж. Також зазначила, що потерпілий вдарив її по обличчю. Після цього вона вдарила його по голові.

Водночас, незважаючи на повне невизнання ОСОБА_10 вини за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, суд 1-ої інстанції, мотивував обставини вчинення ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння, показаннями потерпілого, свідків та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що вони із ОСОБА_10 мешкають в одному під`їзді. У них склалися неприязні відносини. Сусідам не сподобалось, що вони купили квартиру поверхом вище та робили там ремонт. Того дня він йшов із університету, а вона стояла біля дверей своєї квартири і погрожувала йому. Через деякий час, того ж дня він йшов на роботу. Мати сказала йому ввімкнути відеозапис на мобільному телефоні, коли він буде йти повз квартиру ОСОБА_10 . Він вийшов із своєї квартири, мати вийшла за ним. Коли він проходив повз квартиру ОСОБА_10 , вона стояла біля дверей, тримаючи руки за спиною. Потерпілий спустився сходами вниз, вона пішла за ним, притиснула його до перил і завдала удару ножем, що був у її руці, в область серця. Внаслідок удару, вона порізала йому пуховик, футболку і тіло. Вважає, що це був замах на його життя. Він вирвався і побіг, проте ОСОБА_10 завдала йому удару зверху в голову кулаком руки, в якій був ніж. Проте, ніж був розвернутий у протилежну сторону, вона вдарила його руків`ям. Вважає, що ОСОБА_10 мала намір його вбити, проте йому вдалося втекти. Остання добровільно не полишала своїх спроб завдати йому тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що потерпілий її син. Вона бачила як її син спускався по сходах. ОСОБА_15 його чекала біля дверей своєї квартири. Коли син пройшов повз неї та трішки спустився по сходах, остання нанесла йому удар ножем. Потім він вирвася і ще трішки спустився, а вона зверху завдала йому ще один удар у голову. Свідок стояла сходами вище, тому все бачила. Події відбувались дуже швидко, тому вона не встигла спуститися сходами вниз.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що працює завідувачем жіночого відділення Чернівецької обласної психіатричної лікарні. ОСОБА_10 двічі у них стаціонарно лікувалась, зокрема з 18.10.2024 року 20 днів, та з 03.12.2024 року по 13.01.2025 року. Була виписана за покращенням свого психічного стану. Зазначила, що ОСОБА_10 не рекомендовано перебування у тих самих умовах, в яких було вчинено правопорушення. У неї стався рецидив, оскільки вдома вона не приймала ліки. Вважає, що відносно ОСОБА_10 слід застосувати амбулаторне лікування.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_17 суду пояснила, що ОСОБА_10 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з посиленим наглядом.

При цьому, покази вказаних осіб узгоджуються і з іншими доказами, які було безпосередньо досліджено судом, зокрема, даними, які містяться у: - витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 0001151 від 04.12.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_8 повідомив, що 03.12.2024 року о 14 год 46 хв. в приміщенні під`їзду № 6 багатоквартирного будинку № 1 по вул. Південно-Кільцевій м. Чернівці ОСОБА_10 нанесла йому удар ножем по тулубу в область розташування життєво-важливих органів, а саме в ділянку серця та лівої легені та один удар рукою по потилиці (а. к. п. 1-4 Том 1);

- протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.12.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_8 повідомив, що 03.12.2024 року біля 14 год 47 хв. за адресою м. Чернівці вул. Південно-Кільцева, 1 в під`їзді № 6 в ході словесного конфлікту ОСОБА_10 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 (а. к. с. 16-17 Том 1);

- протоколі огляду місця події від 03.12.2024 року, у ході проведення якого було оглянуто сходову клітину між четвертим та третім поверхом у під`їзді № 6, що по АДРЕСА_2 та фото таблицею до нього, на якій відтворено місце вчинення правопорушення (а. к. п. 18-23 Том 1);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 13.12.2024 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 , із відеозаписом до нього. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 відтворив механізм нанесення йому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а саме: удар ножем в область тулуба зліва та один удар по голові в область потилиці (а. к. п. 29-31 Том 1);

- висновку експерта № 848 екс від 06.12.2024 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: садно на грудній клітці по передньо-підпаховій лінії зліва, в проекції 7-го ребра. Дане тілесне ушкодження виникло в результаті не менш як однократної травмуючої дії гостро-ріжучого предмету, по строку та обставинах може відповідати вказаному в постанові і відноситься до легких тілесних ушкоджень (а. к. п. 36 Том 1);

- заяві ОСОБА_10 власноручно написаною, відповідно до якої остання добровільно видала працівникам поліції 2 кухонних ножі, одним із яких завдала удар ОСОБА_8 , а інший просто тримала в руках (а.п.37 Том 1);

- протоколі добровільної видачі та огляду від 05.12.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_10 добровільно видала два кухонних ножі, одним з яких завдала удару ОСОБА_8 , а інший просто тримала в руках (а. к. п. 38 Том 1);

- протоколі огляду речей від 05.12.2024 року та фото таблицею до нього, у ході проведення якого було оглянуто два кухонних ножа, добровільно видані ОСОБА_10 . При детальному огляді ножа № 1 із заокругленим лезом, із загостреним кінцем та пластиковим руків`ям чорного кольору встановлено, що: довжина ножа від одного краю до іншого становить 26,5 см.; довжина леза від кінця до найближчої точки руків`я - 12,5 см., до найдальшої точки руків`я - 14 см.; довжина руків`я - 13,5 см. Також вказаний кухонний ніж на лівій стороні леза має надписи "IVO cutelarias" europrofessional, 41003.13/01, 5 High Carbon - No Stain, X50Cr Mo V15, Made in Portugal, слідів біологічного походження не виявлено. При детальному огляді ножа № 2 руків`я коричневого кольору із невідомого матеріалу та прикріплений до ножа трьома заклепками, надписи відсутні, слідів біологічного походження не виявлено. Встановлено, що: довжина ножа від одного краю до іншого становить 22,5 см.; довжина леза - 12,5 см.; довжина руків`я - 10 см. (а. к. п. 38-45 Том 1);

- висновку експерта № СЕ-19/126-24/14327-х3 від 10.12.2024 року, відповідно до якого надані на дослідження 2 ножі до категорії холодної зброї не відносяться у зв`язку з невідповідністю техніко-криміналістичним вимогам, що висуваються до клинкової холодної зброї (а. к. п. 50-53 Том 1);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 18.12.2024 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 , із відеозаписом до нього. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 відтворив механізм нанесення йому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а саме: удар ножем в область тулуба зліва та один удар по голові в область потилиці (а. к. п. 63-71 Том 1);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 18.12.2024 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 , із відеозаписом до нього. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_14 відтворила події 03.12.2024 року, які відбувалися у під`їзді будинку за участю її сина ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Зокрема, остання показала розташування учасників події та механізм нанесення йому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а саме: удару ножем в область тулуба зліва та один удар по голові в область потилиці (а. к. п. 78-82 Том 1);

- висновку експерта № 879 Д від 19.12.2024 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: садно на грудній клітці по передньо-підпаховій лінії зліва, в проекції 7-го ребра. Дане тілесне ушкодження виникло в результаті не менш як однократної травмуючої дії гостро-ріжучого предмету, по строку та обставинах може відповідати вказаному в постанові і відноситься до легких тілесних ушкоджень. Враховую характер та локалізацію тілесного ушкодження вважає за можливе його виникнення за обставин, на які вказує під експертний та ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту (а. к. п. 97-98 Том 1);

- висновку експерта № 240 -МК від 26.12.2024 року, відповідно до якого на наданій на експертизу куртці та футболці потерпілого ОСОБА_8 виявлено: наскрізне лінійно-щилиноподібне пошкодження, як на куртці, так і на футболці, являється колено-різаним та виникло від разової колючо-ріжучого травмуючого знаряддя типу «ножа», яким мав гостре вістря та обшуків край. Характерологічні особливості досліджуваних пошкоджень на куртці та на футболці, з урахуванням довжини пошкоджень, вказують на те, що ширина полотна клинка травмуючого знаряддя на рівні занурення була в межах 0,7-0,3 см, а товщина його обушкового краю була не менше ніж 1,0мм. Враховуючи дані дійсної медико-криміналістичної експертизи, ушкодження виявлені на одязі потерпілого, могло виникнути з більшим ступенем ймовірності, як від травмуючої дії наданого на експертизу ножа № 1, так і від будь-якого іншого за аналогічними характерологічними особливостями (а. к. п. 99-103 Том 1);

- висновку експерта № 239 -МК від 26.12.2024 року, відповідно до якого на наданій на експертизу куртці та футболці потерпілого ОСОБА_8 виявлено: наскрізне лінійно-щилиноподібне пошкодження, як на куртці, так і на футболці, являється колено-різаним та виникло від разової колючо-ріжучого травмуючого знаряддя типу «ножа», яким мав гостре вістря та обушковий край. Характерологічні особливості досліджуваних пошкоджень на куртці та на футболці, наявні слідоутворюючі ознаки, з урахуванням довжини пошкоджень, вказують на те, що ширина полотна клинка травмуючого знаряддя на рівні занурення була в межах 0,7-0,3 см, а товщина його обушкового краю була не менше ніж 1,0 мм. Враховуючи дані дійсної медико-криміналістичної експертизи, ушкодження виявлені на одязі потерпілого, могло виникнути з більшим ступенем ймовірності, як від травмуючої дії наданого на експертизу ножа № 1, так і від будь-якого іншого за аналогічними характерологічними особливостями (а. к. п. 106-109 Том 1);

- заяві ОСОБА_8 від 18.12.2024 року, відповідно до якої останній добровільно надав працівникам поліції свій мобільний телефон марки "Sumsung A52", ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 для проведення його огляду (а. к. п.111 Том 1);

- протоколі огляду речей та документів від 23.12.2024 року, у ході проведення якого було оглянуто мобільний телефон марки "Sumsung A52", ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 . При відкритті додатку «фото» виявлено особисті фотографії та відеозаписи, серед яких виявлено відеозапис за 03.12.2024 року 14 год. 46 хв. На вказаному відеозаписі відображено події, що відбулися у під`їзді №6, що по вул. Південно-Кільцевій, 1 м. Чернівці під час нанесення ножового поранення ОСОБА_8 . Відеозапис перекопійовано на оптичний диск (а. к. п. 112-118 Том 1);

- протоколі огляду відеозапису від 25.12.2024 року, у ході проведення якого було переглянуто відеозапис за 03.12.2024 року 14 год 46 хв. На вказаному відеозаписі відображено події, що відбулися у під`їзді № 6, що по вул. Південно-Кільцевій, 1 м. Чернівці під час нанесення ножового поранення ОСОБА_8 (а. к. п. 120-125 Том 1).

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку що ОСОБА_10 вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

При цьому, апеляційний суд переконаний, що твердження апелянта про невинуватість ОСОБА_10 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, спростовуються фактичними обставинами даного кримінального провадження, встановленими судом першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті відповідно до вимог закону.

Також колегією суддів враховується, що стороною захисту не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що ОСОБА_10 вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з підставами, що обумовили вид госпіталізації, а саме тяжкість вчиненого діяння, яке пов`язане з погрозами на життя та здоров`я інших осіб, характер і тяжкість самого захворювання, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 115 від 15.01.2025 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у формі шизофренії, параноїчної форми, текучій процес. Наявні зміни психіки на даний час позбавляють її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, ОСОБА_10 теж виявляла ознаки психічного захворювання у формі параноїчної форми, текучій процес. За своїм психічним станом вона не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи характер та ступінь вираженості наявних клінічних розладів у під експертної, а також ступінь їх небезпечності відносно себе та оточуючих, ОСОБА_10 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального лікувального закладу психіатричної допомоги з метою її обов`язкового лікування, а також з метою недопущення вчинення нею суспільно-небезпечних діянь, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу із надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті постановлена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Відповідно до приписів п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння - ОСОБА_10 , - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 07 квітня 2025 року якою застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач: Судді:

____________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3