УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2025 Справа №607/14862/25 Провадження №1-кс/607/4113/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000588 від 17.07.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Городниця, Городенківського району, Івано-Франківської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, на утриманні має малолітню дитину особу з інвалідністю, раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2025 старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000588 від 17.07.2025 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Клопотання вмотивоване тим, що 16.07.2025 близько 21.30 год. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителька АДРЕСА_2 , перебуваючи біля лісу, що розташований на околиці с. Посухів Бережанської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, на грунті ревнощів, діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету заподіяння смерті іншій людині, облила ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 легкозаймистою речовиною останні в цей момент палили цигарку, внаслідок чого відбулось займання одягу та тіла потерпілих, однак ОСОБА_4 не довела свої злочинні дії спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до кінця, оскільки злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, так як потерпілим надали екстрену медичну допомогу та госпіталізували до лікувального закладу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588 від 17.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовими розслідуванням встановлено, що 16.07.2025, близько 18:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на околиці села Посухів Бережанської територіальної громади, Тернопільського району, Тернопільської області, виявила свого цивільного чоловіка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які розпивали спиртні напої.

Надалі, між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на грунті ревнощів виникла словесна суперечка яка супроводжувалася взаємними образами та нецензурною лайкою.

Під час сварки у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 16.07.2025, після завершення словесної сварки із своїм цивільним чоловіком ОСОБА_9 , що відбулася близько 18:30 год. на околиці села Посухів Бережанської територіальної громади Тернопільського району, Тернопільської області, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , направилася у с. Потутори Бережанської територіальної громади Тернопільського району, Тернопільської області, де на території домогосподарства яке перебуває у користуванні ОСОБА_9 , взяла пляшку бензину об`ємом 1,5 літра, та близько 22:00 год., повернулася на околицю села Посухів, Бережанської територіальної громади, Тернопільського району, Тернопільської області, де в цей час перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 розуміючи та даючи звіт своїм діям та керуючи ними, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано та рішуче, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечний наслідок та бажаючи його настання, з метою заподіяння смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 бачачи, що ОСОБА_8 в цей момент курить сигарету і розуміючи те, що бензин може загорітися в наслідок попадання його на підпалену сигарету, умисно облила ОСОБА_8 та ОСОБА_9 бензином який відразу загорівся від попадання на полум`я сигарети і спричинив загорання одягу у який були одягнені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що призвело до спричинення ОСОБА_8 термічних опіків ІІ-ІІІ ступеня, 85-90 % тіла та ОСОБА_9 термічних опіків 25 % тіла.

Таким чином ОСОБА_4 , виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не закінчила з причин, які не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_8 вдалося погасити вогонь та її була надана невідкладна медична допомога, а ОСОБА_9 вдалось погасити вогонь та втекти з місця події.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000588 від 17.07.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

17.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчий вказує, що підставою застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий вважає, що інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваній, обсягу пред`явленої їй підозри.

Крім цього вказує, що враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а тому є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, з викладених у ньому підстав та просила задовольнити. Додатково зазначила, що 18.07.2025 потерпіла ОСОБА_8 померла у реанімаційному відділенні КНП «Бережанська центральна міська лікарня».

У судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечила та зазначила, що підозрювана повністю визнає свою вину та щиро розкаюється. Зазначила, що ОСОБА_4 не мала умислу на вчинення вбивства, а лише хотіла налякати потерпілих, так як була у відчаї внаслідок аморальної поведінки її чоловіка, при цьому вона не бачила, що вони курили. Поряд з цим після загорання потерпілої, вона намагалась загасити полум`я, проте їй це не вдалось, після чого вона сама викликала працівників поліції. Захисник вважає, що ризики зазначені слідчим у клопотання є необґрунтованими, оскільки не доведені належними та достатніми доказами. Просила врахувати, що підозрювана визнає свою вину, щиро розкаюється, надає покази, раніше не судима, має неофіційне місце роботи та дитину з інвалідністю на утриманні, яка на даний час перебуває із бабусею похилого віку та застосувати щодо неї більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000588 від 17.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 17.07.2025 о 02 год. 10 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.. 208 КПК України.

17.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-рапорт старшого інспектора чергового ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, що зареєстрований в ЄО за № 6534 від 17.07.2025;

-рапорт старшого інспектора чергового ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, що зареєстрований в ЄО за № 6535 від 17.07.2025;

-рапорт старшого інспектора чергового ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, що зареєстрований в ЄО за № 6537 від 17.07.2025;

-протокол огляду місця події від 17.07.2025, проведеного на околиці села Посухів Бережанської територіальної громади, Тернопільського району, Тернопільської області;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 , від 17.07.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 , від 17.07.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 , від 17.07.2025;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18.07.2025.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

При цьому, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

Слідчий суддя відзначає, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає показання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі. Відтак, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке їй загрожує, підозрювана ОСОБА_4 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування

Крім того, як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Обґрунтовуючи необхідність застосування підозрюваному виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати, і правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні по справах «Москаленко проти України», від 20.05.2010, «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, є те, що потерпілий ОСОБА_9 являється цивільним чоловіком підозрюваної, а дані свідків їй відомі з матеріалів кримінального провадження, а відтак підозрювана як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування, судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як потерплий та свідки, ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваної.

Ризики того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є те, що остання може підшуковувати осіб, які можуть надати органу досудового розслідування вигідні для неї неправдиві показання.

Також слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення ризик продовження підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, з огляду на те, що остання у даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні замаху на умисне вбивство у тому числі потерпілого ОСОБА_9 , а тому у даному випадку є достатні підстави вважати, що підозрювана, перебуваючи на волі, може спробувати завершити до кінця свій умисел.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваної у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваної на свободу є виправданим.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що остання уродженка с. Городниця, Городенківського району, Івано-Франківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працює, на утриманні має малолітню дитину особу з інвалідністю, раніше не судима.

При прийнятті рішення слідчий суддя враховує, наявність у ОСОБА_4 на утриманні малолітньої дитини особи з інвалідністю, проте дитина знаходиться під опікою та наглядом близького родича, а саме бабусі, а відтак враховуючи характер вчинених кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваної ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку останньої.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких кримінальних правопорушень.

Відтак, слідчий суддя не вбачається правових підстав для застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки на даний час запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі є неспівмірним з ризиками, передбаченими ч. 1 ст.177 КПК України, які були встановлені в ході розгляду клопотання.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваної на особисту свободу та недоторканість.

Обставин, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою не встановлено.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Відповідно вимогам, визначених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином строк тримання під вартою обмежується строком досудового розслідування і виключень з цього не має.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно матеріалів доданих до клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні 17.07.2025 о 02 год. 10 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відтак саме з 17.07.2025 слід виходити при обрахуванні строку досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000588 від 17.07.2025. При цьому, обчислення строку тримання під вартою у відповідності до ч. 2 ст. 197 КПК України суд здійснює з моменту затримання, а саме 02 год. 10 хв. 17.07.2025.

У зв`язку із наведеним, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід задовольнити, застосувавши до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб.

Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати підозрюваній заставу.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 206, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 14.09.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22.07.2025 о 17 год. 20 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1