Справа № 309/5653/24
Провадження № 1-кс/309/234/25
про скасування арешту майна
09 квітня 2025 року м. Хуст
Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-
Представник заявника, посилаючись на те, що:
-30 грудня 2024 року слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області розглянув клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та наклав арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», н. з. НОМЕР_1 , а також на свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу, серії № НОМЕР_2 ;
-зважаючи на те, що на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_3 також було накладено арешт, вважає, що арешт на свідоцтво також має бути скасований з огляду на наведене,
В судове засідання заявник ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_3 не з`явилися. Адвокат ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій клопотання про скасування арешту тимчасово вилученого майна підтримала, просила його задовольнити та просила розглянути дане клопотання без її участі та участі ОСОБА_4 ..
Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дізнавач СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Розглянувши клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 30 грудня 2024 року накладено арешт на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , яке було вилучено 26 грудня 2024 року під час проведено огляд місця події.
Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України: арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Як вбачається із вказаної вище ухвали, в судовому засіданні по розгляду клопотання слідчого про арешт майна законний користувач арештованого майна ОСОБА_4 присутній не був, а тому може звертатись до суду з клопотанням про скасування арешту.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України: підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно зі ст.2 КПК України: завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Положеннями ст.7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України: кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно з приписами ч.1,3 ст.26 КПК України: сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України: арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням. Згідно ч.2, 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Зазначене вище свідоцтво дійсно є речовим доказом по даному кримінальному провадженню.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що існує можливість та необхідність зняття заборони користуватись майном із одночасною передачею його на відповідальне зберігання його законному користувачу. На переконання слідчого судді, передача свідоцтва на відповідальне зберігання із збереженням заборони на розпорядження ним в будь-який спосіб, не призведе до втрати речового доказу та буде сприяти його збереженню в належному стані. Одночасно таке пом`якшення арешту буде забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав заявника, оскільки подальше тримання цього свідоцтва, а відтак обмеження прав законного користувача майном, буде нічим іншим, як свавільним чи незаконним посяганням на охоронювані законом права користувача майна. За таких обставин клопотання представника заявника про скасування арешту майна підлягає до часткового задоволення, а тому слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 30.12.2024, в частині заборони користуватися зазначеним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, залишивши в силі заборону розпоряджатись зазначеним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та передачу в користування іншим особам. Зважаючи на таке рішення, слід зобов`язати Хустський РУП ГУНП у Закарпатській області негайно передати вказаний вище свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на відповідальне зберігання законному користувачу майна до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні.
Керуючись ст.2, 7, 16, 22, 26, 98, 131-132, 170 - 174, 309, 369, 376 КПК України, слідчий суддя
Клопотання адвокат ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах, ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, - задовольнити.
Зобов`язати дізнавача СД Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_5 негайно передати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії № НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання користувачу майна ОСОБА_4 до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні.
Зобов`язати дізнавача СД Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_5 попередити користувача майна ОСОБА_4 про наслідки порушення зобов`язання про відповідальне зберігання.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 15 квітня 2025 року, о 15-00.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1