Справа № 570/3657/25
Номер провадження 1-кс/570/455/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву, подану адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_5 від розгляду справи № 570/3657/25 (провадження № 1-кс/570/397/2025),-

в с т а н о в и в:

У провадженні слідчої судді Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_5 перебуває справа № 570/3657/25 (провадження №1-кс/570/397/2025) за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування.

20.08.2025 через систему Електронний суд адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подано заяву про відвід слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_5 від розгляду справи № 570/3657/25 (провадження №1-кс/570/397/2025).

За ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді його розглядає інший суддя цього ж суду.

Доводи заяви.

Адвокат ОСОБА_3 в поданій заяві про відвід зазначив, що слідчий суддя ОСОБА_5 в квітні 2025 року розглядала справу номер 570/5943/24. У вказаній справі слідча суддя позбавила заявника 1/2 частини садибного будинку який він з дружиною побудували до 05 серпня 1992 року зазначивши у рішенні, що вказаний будинок для визнання права власності потребує здачі його в експлуатацію. В зв`язку з тим, що вказана позиція суду суперечить нормам закону та правової позиції Верховного Суду було подано апеляційну скаргу, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, а суд касаційної інстанції відмовився розглядати касаційною скаргу в зв`язку з її малозначністю. З огляду на наведене скаржник звернувся до ЄСПЛ. Враховуючи право сторін на справедливий суд, що закріплене в нормах міжнародного та національного права, з метою уникнення звинувачень у необ`єктивності упередженості та заінтересованості слідчого судді у результаті розгляду скарги на бездіяльність слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань скаржник просить суд заяву про відвід слідчого судді задоволити.

Позиції сторін у судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив про обставини, описані в ній. Рішення у даній справі просив прийняти на розсуд суду.

Слідча суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, пояснень по суті заявленого відводу не надала. Згідно усної заяви просила справу розглядати без її участі.

Оцінка та висновки судді.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (ратифікована 17.07.1997) гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п. 1 ст. 6 Конвенції).

Аналогічні гарантії містить КПК України, відповідно до положень якого кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч. 1 ст. 21 КПК України).

Наведені гарантії забезпечують учасникам кримінального провадження процесуальну можливість заявити відвід слідчому судді, судді, присяжному, прокурору, слідчому, дізнавачу, захиснику, представнику, експерту, представнику персоналу органу пробації, спеціалісту, перекладачу, секретарю судового засідання.

Перелік підстав для відводу слідчому судді визначений ст. ст. 75, 76 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на яку посилається заявник, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заява про відвід під час досудового розслідування подається одразу ж після встановлення підстав для такого відводу. Відвід повинен бути вмотивованим.

Для вирішення питання про наявність підстав для відводу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_5 від розгляду справи № 570/3657/25 (провадження № 1-кс/570/397/2025), суддя повинен перевірити наявність підтверджених фактів, які б породжували сумніви щодо відсутності неупередженості судді у цій справі. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство містить загальні вимоги до вмотивованості відводу, суддя в оцінці вмотивованості відводу звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так Європейським судом з прав людини у п. 66 у рішенні по справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії, п. 43).

Таким чином існує презумпція неупередженості судді. А якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Аналізуючи доводи захисника, які, на його переконання, свідчать про упередженість слідчої судді ОСОБА_5 , суддя доходить висновку про їх безпідставність, з огляду на таке.

Так, процесуальні дії головуючого судді при розгляді справи не можуть утворювати підстав для висновку щодо упередженого ставлення судді. Надання оцінки процесуальним діям/рішенням судді знаходиться поза повноваженнями суду, яким розглядається заява про відвід. Бо надання саме комплексної оцінки учинених чи неучинених процесуальних дій відноситься лише до повноважень апеляційного чи касаційного суду під час перегляду рішення за наслідком розгляду справи по суті.

Тож, розглядаючи обставини, які наведені захисником в обґрунтування заяви про відвід, убачається, що вони зводяться до оцінки дій судді під час судового провадження цивільної справи. При цьому, заявник не посилається на те, що суддею допущено недозволену поведінку чи зовнішній прояв упередженого ставлення до однієї зі сторін. Також захисник не надає відомостей про обставини, які можливо передували тим, щодо яких є в заявників певний сумнів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлена захисником ОСОБА_3 заява про відвід слідчої судді ОСОБА_5 не є вмотивованою. Жодних обставини, які б виключали розгляд слідчою суддею ОСОБА_5 скарги ОСОБА_4 , не було встановлено.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення. Незгода з судовим рішенням по іншій справі має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням, у даному випадку в цивільній справі не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для відводу судді.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Отже, заява про відвід слідчої судді ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 75, 81, 369, 372 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви, поданої адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_5 від розгляду справи № 570/3657/25 (провадження № 1-кс/570/397/2025) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1