У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000065 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000065 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що 16 липня 2025 року, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/19020/25, провадження 1-кс/760/9266/25 (в подальшому ухвала суду ), в рамках досудового слідства по кримінальному провадженню № 0000065 від 30.01.2025 було накладено арешт на майно, яке вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «iPhone 13», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

Вказує, що арешт було накладено необґрунтовано та в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба і тому ухвала підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Так в клопотанні прокурора було зазначено, що вилучений в ході обшуку мобільний телефон може бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

16.07.2025 в Солом`янському районному суді м. Києва, відбулось судове засідання по справі № 760/19020/25, провадження 1-кс/760/9266/25, з розгляду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна, що було вилучено під час обшуку 04.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000065 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України

В судовому засіданні були присутній прокурор ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 .

Після встановлення сторін, що прибули у судове засідання та перед початком розгляду клопотання прокурора по суті, прокурором було заявлено суду про відмову від заявленого клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_4 та залишення його без розгляду.

Підставою для такої заяви прокурора, зі слів останнього, було те, що до початку судового засідання слідчим у зазначеному вище кримінальному провадженні було проведено слідчу дію, а саме огляд вилученого у ОСОБА_4 мобільного телефону «iPhone 13». Під час огляду даних та відомостей, що мають значення для досудового слідства та можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні - не виявлено.

На цьому розгляд клопотання прокурора було завершено. Копію судового рішення а саме ухвали суду від 16.07.2025 (вступна та резолютивна частина) представнику ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_7 було надіслано на електронну адресу лише 21.07.2025.

Адвокат подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримав.

Прокурор подав заяву у якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Виходячи з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000065 від 30.01.2025 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.07.2025, справа №760/19020/25, провадження №1-кс/760/9266/25, накладено арешт на майно, яке вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «iPhone 13», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

Так, при вирішенні питання про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0000065 слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на вищевказаний мобільний телефон, оскільки прокурором було доведено, що незастосування арешту на майно може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя виходив з того, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження, дають підстави для висновку, що для збереження речових доказів, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

В якості підстав для накладення арешту зазначено необхідність забезпечення збереження речових доказів у кримінальному проваджені.

Однак, даних про те, що у кримінальному провадженні потребує проведення додаткових досліджень мобільний телефон, прокурором не надано.

Також, відсутні підстави вважати, що майно може бути піддано конфіскації, спеціальній конфіскації або використане для забезпечення цивільного позову або містить відомості, що стосуються даного кримінального правопорушення.

Між тим, заявником доведено, та не заперечується прокурором, що органом досудового розслідування не надано достатніх підстав, щоб вважати, що зазначене майно одержано злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину.

Однією із загальних засад кримінального провадження визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України є розумність строків. В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинно бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі "АГОСЬ" проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності слідчий суддя прийшов до переконання про те, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, оскільки стороною обвинувачення не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, а також наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна з огляду на сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності зі завданням кримінального провадження, а відтак накладений раніше арешт підлягає скасуванню з метою дотримання прав власника майна.

Керуючись ст.ст. 170,174, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000065 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт на майно, яке вилучено 04.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «iPhone 13», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , що був накладений на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.07.2025 (справа № 760/19020/25, провадження 1-кс/760/9266/25), в рамках кримінального провадження № 0000065 від 30.01.2025.

Зобов`язати Старшого слідчого Слідчого управління Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , або іншу уповноважену особу СУ Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 від 30.01.2025, повернути ОСОБА_4 мобільний телефон «iPhone 13», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , що був вилучений під час обшуку 04.07.2025 на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 10.06.2025 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1