Провадження № 1-кп/359/203/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , експерта ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією кримінальне провадження №0001942, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, непрацевлаштований, призваного за мобілізацією, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення-злочин , передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

Так, 29.07.2023 року у вечірній час ОСОБА_7 перебував на лавочці біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до нього підійшов ОСОБА_5 . В ході спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт через те, що ОСОБА_7 неналежним чином виконував свої батьківські обов`язки із догляду за своїм малолітнім сином ОСОБА_14 , що мало наслідком його зникнення. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи власний злочинний умисел, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 кілька ударів кулаком в обличчя та ногою по ногам, спричинивши тілесні ушкодження.

У зв`язку із спричиненням ушкоджень ОСОБА_7 викликав працівників екстреної медичної допомоги та поліції.

Далі, в ніч на 30.07.2023 року ОСОБА_7 прибув до приміщення бомбосховища, розташованого у підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до вказаного бомбосховища зайшов ОСОБА_5 . Побачивши ОСОБА_7 , який відпочивав на матраці у приміщенні вказаного, бомбосховища, ОСОБА_5 вирішив продовжити реалізацію раніше виниклого злочинного умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Реалізуючи власний злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та наніс йому кілька ударів ногою по ногам та спині, а також не менше 3 ударів ногою по голові та обличчю, після чого ОСОБА_5 залишив приміщення вказаного бомбосховища, а ОСОБА_7 залишився на тому ж місці. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію власного злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , повернувся до приміщення вказаного бомбосховища та наніс ОСОБА_7 ще не менше 3-4 ударів руками та 3-4 ударів ногою по голові та тулубу, після чого залишив приміщення вказаного бомбосховища. Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку справа у вигляді рідкої крові та згустків (об`ємом 120 мл) із зміщенням та із стисненням головного мозку, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння.

Такими своїми злочинними діями, які виразились в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості від 24.10.2023 року, укладена між прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за участю адвоката ОСОБА_6 .

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження та надавши правову оцінку умовам угоди про визнання винуватості, прийшов до висновку, що положення угоди суперечать вимогам кримінального процесуального та цивільного процесуального законодавства та ухвалою суду від 14.02.2024 року відмовив у затвердженні угоди про визнання винуватості.

Під час судового розгляду, ОСОБА_5 вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав частково.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений показав, що біля лавочки він двічі ударив ОСОБА_15 кулаком по щоці. В цей момент була присутня ОСОБА_16 , вона все бачила. Свідомість ОСОБА_17 не втрачав, а сидів на лавці. Потім він зайшов в підвальне приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_3 , де ОСОБА_17 разом з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 вживали алкогольні напої. Вдарив один раз кулаком ОСОБА_15 , який сидів на дивані. Далі, з підвального приміщення він вийшов і більше ударів йому не наносив. В підвальному приміщенні він не наносив ОСОБА_21 ударів ногами. Крові у ОСОБА_15 не було, свідомості останній не втрачав. В підвалі горіло світло у всіх кімнатах. На запитання сторони захисту зазначив, що він не був свідком подій, як ОСОБА_22 вдарив ОСОБА_15 , а лише чув, що така події відбулася за неділю до того, як він його побив. Він не наносив таку кількість ударів, від яких потерпілий отримав травми, зазначені в обвинувальному акті. Він вдарив ОСОБА_7 декілька разів, бо пів району із собаками шукали дитину. Він не вживав алкогольні напої, був тверезий.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним частково, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 в якості свідка, з дотриманням правил, передбачених ст. 352 КПК України, та попереджений про кримінальну відповідальність, показав, що він раніше знав ОСОБА_23 , підтримували сусідські відносини. Точної дати він не пам`ятає, в літку він перебував біля лавочки поряд з житловим будинком за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_5 вдарив його два рази кулаком по обличчю. Після другого удару він втратив орієнтацію. Під час даної події була присутня сусідка ОСОБА_16 . Був набряк під оком і розсічення. Йому стало погано, почалося головокружіння і нудота, тому викликав швидку медичну допомогу, яка в свою чергу здійснила виклик поліції. Далі його забрала ШМД. На прийомному покої йому поставили капельницю і робили уколи, нічого не зашивали. Після лікарні він не вживав алкогольні напої. В автомобілі швидкої допомоги або в лікарні він загубив ключі, а дружина в цей час перебувала на роботі, тому вирішив спуститися в укриття, прилягти, оскільки відчував головокружіння. В укритті було освітлення. Під час того, як він перебував в укритті ОСОБА_5 наніс йому близько чотирьох ударів ногою по голові. В укритті був присутній ОСОБА_24 , який зупинив ОСОБА_5 від нанесення йому ударів. Він перебував в стані алкогольного сп`яніння, але був адекватний та вживав небагато. Після цих подій перебував вдома, де втратив свідомість і його забрала швидка медична допомога в лікарню, де зробили операцію. Він є військовослужбовцем та учасником бойових дій. Після контузії оперативні втручання не проводили. Оперативне втручання проводили лише після нанесення ударів ОСОБА_5 . За тиждень чи два до подій з ОСОБА_5 в нього не було конфліктів, ніхто ударів йому не наносив. На даний час приймає таблетки. Має погану моторику, забудькуватість та були випадки коли він губився. Лікарі сказали йому подавати документи на встановленні інвалідності. Фізичне навантаження протипоказано. Після трепанації в нього залишилися шрами на волосистій частині голови. Позов підтримує в повному обсязі. ОСОБА_5 надавав йому 5 000 гривень допомоги на лікування. Також зазначив, що він не знає сусіда на ім`я ОСОБА_25 . Був випадок, що його штовхнули і він зачепившись за корні дерева впав, але при цьому головою не вдарявся. Він не отримував травм голови до побиття ОСОБА_5 . Заперечив, що в сусідки прийняв таблетку, яку запив горілкою.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що знайомий із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , відносин з ними не підтримує. В серпні 2023 року приблизно о 20:00-21:00 год. в м. Бориспіль по вул. Гагаріна (стара назва вулиці) він спустився в підвал, де бачив як ОСОБА_26 наніс ОСОБА_21 ногою один удар по обличчю, який в цей момент лежав на матраці. При цьому ОСОБА_26 запитував ОСОБА_15 про загублену дитину. ОСОБА_17 був у свідомості. Після чого разом з ОСОБА_27 пішли до нього додому, де вживали алкогольні напої. Вони були в трьох. Більше нікого в підвалі не було. Поліції та швидкої медичної допомоги не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є її сусідами, знає їх більше року. В літку 2023 року зник ОСОБА_28 . В АДРЕСА_3 вона бачила як ОСОБА_26 наносив удари ОСОБА_21 по ногах та один раз кулаком в обличчя. ОСОБА_17 не наносив удари ОСОБА_5 , бо був в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 свідомості не втрачав. Потім, вона пішла додому та бачила приїзд ШМД, але причина їй не відома. Її колишній чоловік ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 та ОСОБА_29 залишалися на подвір`ї. Вона не спускалася в бомбосховище, тому подій, які відбувалися в ньому не бачила. На запитання сторони захисту зазначила, що за тиждень до даної події ОСОБА_22 побив ОСОБА_7 , якому наносив удари по голові та тулубу. ШМД і поліції не викликали.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що знайома із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , відносин з ними не підтримує. В липні 2023 року в АДРЕСА_3 , за два дні до події конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , вона разом з ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_30 сиділи на лавочці, яка о 00:30 год. включила голосно музику. Після чого ОСОБА_25 наніс удар ОСОБА_29 ногою в груди від якого останній впав та вдарився головою об камінь. Рани у ОСОБА_29 не було, але свідомість втрачав. ШМД не викликали. На другий день ОСОБА_29 просив у неї таблетку від головного болю, яку запив горілкою. Далі викликали ШМД та вивели його, бо в нього боліла голова. Потім через дві неділі вона дізналася, що ОСОБА_26 побив ОСОБА_15 , але очевидцем даних подій не була. На запитання сторони обвинувачення зазначила, що зі слів ОСОБА_31 їй відомо, що ОСОБА_32 через два дні побив ОСОБА_29 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_5 знає півтора роки. ОСОБА_17 був сусідом на СУМ-17. В літку 2023 року ОСОБА_17 загубив сина ОСОБА_33 , якого шукали поліція, собаки і люди. Він разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_18 і ОСОБА_29 спустилися у підвальне приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої. В підвальне приміщення прийшов ОСОБА_26 , який розбудив ОСОБА_15 , та наніс йому один удар правою рукою по правій щоці. В момент нанесення удару ОСОБА_17 стояв, не падав та не втрачав свідомості. ОСОБА_17 залишився в підвальному приміщенні, а вони пішли на верх забравши з собою ОСОБА_23 .

Так, будучи допитаним за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні, в порядку ст. 356 КПК України, судово-медичний експерт ОСОБА_9 підтвердив об`єктивність і правильність складеною ним висновку №117д від 24.08.2023 року відносно характеру та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 . Як роз`яснив експерт в суді, що згідно їхньої інструкції безпосередній огляду потерпілого не було при вивченні медичних документів. Згідно медичних документів і висновку комп`ютерної томографії є гостро субдуральна гематома. Гостро субдуральна гематома утворюється до 3 діб. Підгостра субдуральна гематома утворюється від 3 до 21 дня. Більше 21 дня хронічні субдуральні гематоми. Субдуральна гематома може утворитися внаслідок перелому кісток черепа, так і внаслідок порушення м`якої мозкової оболонки і розриву з послідуючим крововиливом під тверду мозкову оболонку. Найчастіше субдуральна гематома утворюється внаслідок розриву мостикових вен. Для більшості субдуральних гематом мається період «світлий проміжок» коли незначна кількість крові, людина відчуває себе добре, а з періодом крові скупчується більше й більше, і тоді настає здавлення, що призводить до летального випадку або оперативного втручання. На даний час немає критеріїв, щоб однозначно визначити, що пройшло 2-5 днів без додаткових дослідів. Коли проводимо розтин, тоді проводимо гістологічні дослідження і можемо більш точно сказати. Характерологічні особливості предметів не відобразилися. Гематома могла утворитися при падінні на камінь або від удару по обличчю, як заначено нога або рука. Гематома могла утворитися навіть якщо удар не безпосередньо по голові, а десь в область верхньої чи нижньої щелепи чи в область грудної клітки з послідуючим падінням. На сьогоднішній день в судово-медичній експертизі достатніх даних, щоб конкретно сказати від якого удару виникає дане ушкодження не можливо. В своїй діяльності він керується наказом МОЗ №6 від 17.01.1995 року та інструкцією про проведення СМЕ в Бюро. Контузія має певний період протікання. Вони не знали степені, формату і які були наслідки. Через це її оцінювати в цьому контексті із даними тілесними ушкодженнями немає сенсу. Згідно Правил перебування в стані алкогольного сп`яніння не враховується при оцінці ступеня тяжкості. Вказано тупим предметом, бо вони не можуть встановити. Якби в нього були характерологічні особливості: виступ, буква, то тоді можна встановити. При ударах тупим предметом, ногою чи рукою, утворюється синець чи садно, яке без характерологічних особливостей не відображається. В цей період людина може нормально себе відчувати і рухатися, тому такий характерний проміжок.

Крім показань свідків, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину також підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, наступними доказами:

-карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону о 20 год. 06 хв. 08.08.2023 р. від ОСОБА_34 (з органів охорони здоров`я) про те, що каретою ШМД на приймальне відділення доставлено гр-на ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_2 . Д/З ЗЧМТ, гематома правої півкулі мозку. Зі слів дружини травму отримав тиждень тому під час бійки, наразі не контактний. Дана подія була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бориспільський РУП ГУНП в Київській області за №16083 від 08.08.2023року (том 1 а.с.142);

- довідкою КНП «ББЛІЛ» від 08.08.2023 року, яка видана ОСОБА_7 , діагноз: ЗЧМТ, САК, сабдуральна гематома правої півкулі мозку. Дислокаційний синдром (том 1 а.с.143);

-карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону о 23 год. 44 хв. 29.07.2023 р. від Коломієць (з органів охорони здоров`я) про те, що ШМД на приймальне відділення доставлено ОСОБА_35 . Д/З забій м`яких тканин голови, садини обличчя, ЗЧМТ, пояснення побили відомі. Дана подія була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бориспільський РУП ГУНП в Київській області за №15267 від 29.07.2023року (том 1 а.с.144);

-довідкою КНП «ББЛІЛ» від 08.08.2023 року, яка видана ОСОБА_7 , діагноз: Забій мяких тканин голови, садни обличчя, ЗЧМТ? (том 1 а.с.145);

-карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону о 17 год. 00 хв. 29.07.2023 р. від НОМЕР_1 про те, що заявнику просить наряд щодо побиття, але вказує що наряд поліції був на МП. Мету повторного звернення не вказує. Дана подія була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бориспільський РУП ГУНП в Київській області за №15263 від 29.07.2023року (том 1 а.с.146-147);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), яка надійшла від ОСОБА_7 29.07.2023 року, з якого вбачається, що 29.07.2023 року о 22:00 год. на вулиці біля будинку Поповича,1 ударив в область обличчя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_3 (том 1 а.с.148);

- ухвалою слідчого судді від 16.08.2023 року, якою надано дозвіл слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні на тимчасовий доступ до оригіналів відповідної медичної документації (історії хвороби (медичної карти), рентгенівських знімків тощо) стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться у КНП « ББЛІЛ» за адресою: м.Бориспіль, вул. Котляревського,1 за період лікування у відповідному відділенні по час виписки, з можливістю її тимчасового вилучення. (том 1 а.с.149-152);

-копією з довідки невролога КНП «ББЛІЛ», з як вбачається, що 29.07.2023 року о 23.50 год. пацієнта ОСОБА_7 оглянуто на приймальному відділенні. Діагноз: Забій м`яких тканин обличчя, розсічена рана лівої скули. Ймовірне алкогольне сп`яніння (том 1 а.с.154);

-запитом слідчого СВ ОСОБА_36 №8986 від 18.08.2023 року (том 1 а.с.155-156);

- лист Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області №18344/109/1200/01 від 24.08.2023 року, з якого вбачається, що на виконання Вашого запиту, зареєстрованого в секторі документального забезпечення Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, вх. № 8986 від 18.08.2023, та скерованого до сектору моніторингу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, повідомляємо, що відповідно до ІПНП наявна наступна інформація : 29.07.2023, до чергової частини Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_11 , про те, що поруч з будинком АДРЕСА_3 перебуває чоловік в стані алкогольного сп`яніння, поруч з ним була дитина, яка зникла. Вказана громадянка повідомила про зникнення дитини. Виїздом на місце працівниками поліції встановлено, що гр. ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_3 разом з ним був його малолітній син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Як повідомила заявниця хлопчик тулявся на дитячому майданчику, а потім зник. Місце знаходження дитини було встановлено, а саме: дитина перебувала з матір`ю за адресою: м. Бориспіль вул. Олександра Олеся, 1. Вказане звернення зареєстроване до ЄО № 15254 від 29.07.2023, та відповідно до ЗУ «Про звернення громадян», списане довідкою «до справи» №3683 від 03.08.2023. Відповідно до вимог Вашого запиту надаємо Вам копію картки «АРМ-102». (том 1 а.с.157-158);

-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.08.2023 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_7 , прокурора, слідчого, ПОГ СВГ та статиста, переглянутого в судовому засіданні (том 1 а.с.159-163);

-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.08.2023 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_11 , прокурора, слідчого, ПОГ СВГ та статиста, переглянутого в судовому засіданні (том 1 а.с.164-167);

-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.08.2023 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_10 , прокурора, слідчого, ПОГ СВГ та статиста, переглянутого в судовому засіданні (том 1 а.с.168-171);

-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.08.2023 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_13 , прокурора, слідчого, ПОГ СВГ та статиста, переглянутого в судовому засіданні (том 1 а.с.172-176);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22.08.2023 року, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (том 1 а.с.177-180);

-висновком експерта №117 д від 24.08.2023 року, з якого вбачається, що (1) При вивченні медичних документів гр. ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матеріалів кримінального провадження №0001942 виявлено ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку справа у вигляді рідкої крові та згустків (об`ємом 120 мл) із зміщенням та з стисненням головного мозку, садна обличчя. (2,3,4,9) Описані вище тілесне ушкодження виникли від дії тупих предметів, або при падінні на такі, можливо в час та за обставин, вказаних в постанові, оцінюються в сукупності і згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. (5,6,7,8) Описана вище черепно-мозкова травма могла утворитися як від одного так і від декількох ударів в область обличчя та голови потерпілого, тобто вона могла утворитись за обставин вказаних під час проведення допиту та слідчого експерименту потерпілого та свідків. Діагноз «Забій головного мозку та субарахноїдальний крововилив» та діагноз « забій м`яких тканин голови» об`єктивними даними в представленій медичній документації не підтверджений, в зв`язку з чим, згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» оцінці не підлягає (том 1 а.с.181-184);

-висновком експерта №125 д від 18.09.2023 року, з якого вбачається, що (1) При вивченні медичних документів гр. ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матеріалів кримінального провадження №0001942 виявлено ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку справа у вигляді рідкої крові та згустків (об`ємом 120 мл) із зміщенням та з стисненням головного мозку, садна обличчя. (9) Описані вище тілесне ушкодження виникли від дії тупих предметів, або при падінні на такі, можливо в час та за обставин, вказаних в постанові, оцінюються в сукупності і згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. (2) Описана вище черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку могла утворитися як від ударів руками так і від ударів ногами по голові. (3) Описана вище черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку могла утворитися як від ударів руками так і від ударів ногами по обличчю . (4,5) Описана вище черепно-мозкова травма могла утворитися «виключно при падінні з положення стоячи на тверду поверхню», або «при ударі тупим предметом з наступним падінням з положення стоячи на тверду поверхню». (6,7,8,9) Відповісти на запитання №6,7,8,9 постанови неможливо, так як в представленій медичній документації не вказана кількість ушкоджень, їх конкретна локалізація, характер та розміри. Можливо сказати, що на тілі виявлено не менше 1-ї точки прикладення сили (том 1 а.с.185-187);

-висновком експерта №146 д від 19.10.2023 року, з якого вбачається, що при вивченні медичних документів гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матеріалів кримінального провадження №0001942 виявлено ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку справа у вигляді рідкої крові та згустків ( об`ємом 120 мл) із зміщенням та з стисненням головного мозку, садна обличчя. (1) Описана вище черепно-мозкова травма могла утворитись в час та за обставин, вказаних в постанові, тобто 29.07.2023 року та не могла утворитись в час та за обставин, вказаних свідком ОСОБА_12 , тобто 18-19 липня 2023 року (том 1 а.с.188-191);

-запитом слідчого ОСОБА_36 №17309/109/1200/08 від 11.08.2023 року (том 1 а.с.192-193);

-листом батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області №10073/41/40/2/03-2023 від 01.09.2023 року, з якого вбачається, що на запит, який надійшов на адресу батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (далі - БПП в м. Бориспіль УШІ у Київській області ДПП) від 11.08.2023 за вхідним № 7041, щодо надання інформації стосовно події, яка мала місце 29.07.2023, у зв`язку з розслідуванням Бориспільським РУП ГУНП у Київській області кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України, було уважно розглянуто та опрацьовано. За результатами розгляду запиту повідомляємо Вам, що відповідно до розстановки сил та засобів БПП в м. Бориспіль УШІ у Київській області ДПП з 19 год 00 хв 29.07.2023 до 07 год 00 хв 30.07.2023, у складі екіпажу «Лемур - 0104» несли службу інспектор взводу № 1 роти № 1 БПП в м. Бориспіль УШІ у Київській області ДПП капітан поліції ОСОБА_38 , інспектор взводу № 2 роти № 1 БПП в м. Бориспіль УШІ у Київській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_39 та інспектор взводу № 2 роти № 1 БПП в м. Бориспіль УШІ у Київській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_40 , які займалися відпрацюванням виклику, зареєстрованим в Журналі ЄО Бориспільського РУП ГУНП у Київській області за № 15267 від 29.07.2023. У складі екіпажу «Лемур - 0152» несли службу командир взводу № 2 роти № 1 БПП в м. Бориспіль УШІ у Київській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_41 та інспектор взводу № 1 роти № 1 БПП в м. Бориспіль УШІ у Київській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_42 , які займалися відпрацюванням виклику, зареєстрованим в Журналі ЄО Бориспільського РУП ГУНП у Київській області за № 15263 від 29.07.2023. Також, надсилаємо копії відеозаписів з портативних відеореєстраторів патрульних, які займалися відпрацюванням вищевказаних викликів (том 1 а.с.194);

-DVD-диском із відеозаписом (том 1 а.с.195);

-протоколом огляду предмета (оптичного диску з відеозаписами) від 10.10.2023 року, з якого вбачається, що слідчий СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_43 , в приміщенні Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, без застосування технічних засобів фіксації, по кримінальному провадженню № 0001942 від 09.08.2023 року у відповідності до вимог статей 104, 105, 106, 107, 223 та 237 КПК України, провів огляд предмета, а саме оптичного диску, наданого БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області у відповідь на запит слідчого. Під час проведення огляду встановлено: На момент початку огляду диск упакований до паперового конверту білого кольору, конверт було розпечатано, а диск під`єднано до персонального комп`ютера. В ході огляду інформації, наявної на диску встановлено, що на ньому наявні 3 відеофайли з назвами «Бабич Хопта», «Цвик(екіпаж0104)», «Цвик_пропала дитина». При відкритті відеофайлу з назвою «Цвикпропала дитина», встановлено, що цей файл формату «mp4», розміром НОМЕР_2 . На відеофайлі наявні час та дата початку зйомки: «29.07.2023 21:32:00», тривалість відеозапису 15 хв. 54 сек. Встановлено, що на відеозаписі відображено прибуття екіпажу патрульної поліції на виклик за фактом безвісного зникнення малолітнього ОСОБА_14 , відбувається з`ясування обставин зникнення та зафіксовано бесіди з учасниками події, серед яких потерпілий ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_11 . Потерпілий має ознаки алкогольного сп`яніння, інтересу до пошуку дитини не виявляє та сидить на лавочці біля будинку, деталі події працівникам поліції повідомляють сусіди потерпілого, зокрема ОСОБА_11 . Згодом місцезнаходження дитини було встановлено. Інших відомостей, що мають доказове значення за кримінальним провадженням на відеозаписі не виявлено. При відкритті відеофайлу з назвою «Цвик_пропала дитина», встановлено, що цей файл формату «mp4», розміром НОМЕР_3 . На відеофайлі наявні час та дата початку зйомки: «29.07.2023 22:23:57», тривалість відеозапису 46 хв 23 сек. Встановлено, що на відеозаписі відображено прибуття екіпажу поліцейських за до потерпілого ОСОБА_7 за його повідомленням про спричинення тілесних ушкоджень. По прибуттю на місце події, поліцейські підходять до ОСОБА_7 , у останнього на обличчі наявна кров під лівим оком. Потерпілий спочатку каже, що він впав, але потім вказує, що його побили і він буде писати заяву до поліції, знає хто його побив та вказує на ОСОБА_5 , який стоїть неподалік ОСОБА_5 спочатку повідомляє, що не чіпав потерпілого, але потім починає висловлюватися в бік потерпілого нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою («ти шо, дядя, тебе» -о 22.37.41). Згодом ОСОБА_7 повідомляє про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , також поліцейські встановлюють особу ОСОБА_5 . Також складаються відповідні письмові матеріали за зверненням ОСОБА_7 (заява, пояснення). Згодом прибуває автомобіль ШМД, який госпіталізує ОСОБА_7 до КНП «ББЛІЛ». Інших відомостей, що мають доказове значення за кримінальним провадженням на відеозаписі не виявлено. При відкритті відеофайлу з назвою «Цвикпропала дитина», встановлено, що цей файл формату «mp4», розміром НОМЕР_3 . На відеофайлі наявні час та дата початку зйомки: «29.07.2023 23:49:51», тривалість відеозапису 17 хв 02 сек. Встановлено, що на відеозаписі відображено як ОСОБА_7 перебуває у приймальному відділенні КНП «ББЛІЛ», де йому надається медична допомога. Інших відомостей, що мають доказове значення за кримінальним провадженням на відеозаписі не виявлено. В ході проведення огляду відеозапис було скопійовано та збережено на комп`ютері з метою запобігання його втрати. На цьому огляд було завершено. Після проведення огляду оптичний диск із відеозаписами було упаковано до паперового конверту білого кольору. Огляд проводився: у каб. 212 СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області. Спосіб ознайомлення з протоколом: надання письмового протоколу. Зауваження та доповнення: відсутні. (том 1 а.с.196-199);

-постановою слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в київській області ОСОБА_44 від 20.10.2023 року про визнання предмету речовим доказом, якою оптичний диск з відеозаписами, наданий розслідування БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області у відповідь на запит слідчого-визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0001942 від 09.08.2023 (том 1 а.с.204-206).

-висновком експерта №150/К від 01.12.2023 року, з якої вбачається, що вивчивши та проаналізувавши надані для проведення експертизи матеріали, у відповідності до питань, що поставлені на вирішення, комісія експертів приходить до підсумків, що відповідно до даних «Медичної карти стаціонарного хворого» № 7068/327/46 КИП «ББЛІЛ» гр. ОСОБА_7 було спричинено підгостру закриту черепно-мозкову травму - крововилив під тверду мозкову оболонку праворуч, субарахноідальний крововилив, лівобічний компресійно-дислокаційний синдром. Зазначені в довідці з травмпункту КПП «ББЛІЛ» ушкодження «забій м`яких тканин голови, садна обличчя» не підлягають судово-медичній оцінці, адже не містять морфологічних ознак, що дозволили б встановити їх механізм та даність виникнення. (питання 2, 3). Зважаючи на характер та морфологічні особливості виявленої у гр. ОСОБА_7 черепно-мозкової травми - підгострий субдуральний крововилив за відсутності забою головного мозку, найбільш ймовірно, що вона виникла внаслідок дії тупого (тупих) предмету (предметів) за ударно-кавітаційним механізмом з прикладанням сили в будь-яку ділянку голови, в тому числі й при нанесенні ударів руками та ногами. (4, 5, 6, 7). У зв`язку з не інформативним описом зовнішніх (видимих) тілесних ушкоджень в наданій медичній документації, а також неможливістю встановити характер ушкоджень м`яких тканин голови при проведенні КТ дослідження (яке інформативне при ушкодженнях кісткових структур), для вирішення питань № 4, 5, 6, 7 постанови судово-медичних даних не мається (том 2 а.с.141-161);

- медична документація ОСОБА_7 , яка міститься в паперовому конверті, опечатаний слідчим СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_45 .

За клопотанням сторони захисту, ухвалою від 31.01.2025 року витребувано у КНП «ББЛІЛ» інформацію щодо звернення ОСОБА_7 за медичною допомогою та надання відповідної медичної документації. У відповідь на запит суду надано інформацію щодо звернення ОСОБА_7 на приймальне відділення екстренної медичної допомоги 29.07.2022 року (том 2 а.с.190, 198).

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого та речові докази у справі.

Обвинувачений та сторона захисту не оспорювали належність та допустимість досліджених у судовому засіданні доказів.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, про що свідчить відповідні протоколи та не заперечувалось ними в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оголошені вище судом протоколи слідчих дій, що покладені в основу вироку, відповідають вимогам Кодексу в частині питання їх оформлення. Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

Як наслідок, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст.84 КПК України, підтверджуються обставини, регламентовані ст.91 КПК України.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.

Щодо вирішення справи по суті, слід зазначити наступне.

Суд обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а також на інших матеріалах кримінального провадження, які були надані прокурором на підтвердження висунутого обвинувачення.

Суд також враховує те, що показання потерпілого у відповідності до положень Глави 4 КПК України є самостійним джерелом доказів і потребують оцінці в цій частині у сукупності з іншими.

Показання потерпілого в частині характеру і локалізації заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень узгоджуються з даними висновку експерта №117д від 24.08.2023 та висновком експерта №150/К від 01.12.2023 року, з яких вбачається, що ОСОБА_7 було спричинено підгостру закриту черепно-мозкову травму - крововилив під тверду мозкову оболонку праворуч, субарахноідальний крововилив, лівобічний компресійно-дислокаційний синдром. Черепно-мозкова травма - підгострий субдуральний крововилив за відсутності забою головного мозку, виник внаслідок дії тупого (тупих) предмету (предметів) за ударно-кавітаційним механізмом з прикладанням сили в будь-яку ділянку голови, в тому числі й при нанесенні ударів руками та ногами. Тілесне ушкодження оцінені в сукупності і згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_7 як в цілому, так і в окремих деталях узгоджуються з іншими доказами у справі, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.

До джерел доказів відносяться і показання у розумінні ст. 95 КПК України, серед яких і показання свідка.

Для з`ясування достовірності показань свідка (ст. 96 КПК України), сторони мають право ставити свідку запитання щодо можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка. Свідок зобов`язаний відповідати на запитання, спрямовані на з`ясування достовірності його показань. Свідок може бути допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями.

Судом детально проаналізовано покази свідків у судовому засіданні, а також покази дані вході слідчих експериментів, які різняться між собою.

Розбіжності між показаннями потерпілого та свідків щодо кількості нанесених ударів, є несуттєвими та не впливають на висновки суду. Суд, зауважує, що свідки були розташовані на певній відстані збоку та позаду від обвинуваченого та потерпілого, сприйняття та оцінка навколишнього середовища особою залежить від її індивідуальних соціально-психологічних особливостей, що беззаперечно призвоиять до неможливості ідеально-точного відтворення подробиць подій і створюють певні розбіжності. При цьому суд також приймає до уваги, що свідки в момент вчинення кримінального правопорушення перебували в стані алкогольного сп`яніння, про що вбачається як показань обвинуваченого так і потерпілого. Окрім того, суд враховує, що допитані в судовому засіданні свідки є сусідами обвинуваченого та потерпілого.

Разом з тим, суд не враховує незначні розбіжності у даних показаннях свідків, потерпілого та обвинуваченого по не істотних питаннях, а саме щодо дати побиття, оскільки з моменту події злочину до їх допиту пройшов певний проміжок часу, а отже їх показання можуть містити неточності, які обумовлюються особливостями пам`яті людини.

Достовірність показів обвинуваченого, в частині того, що від нанесених ним ударів ОСОБА_46 29.07.2023 року та 30.07.2023 року не спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, в повному обсязі спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Судом встановлено, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим мав місце 29.07.2023 року та 30.07.2023 року, під час події злочину обвинувачений ОСОБА_5 розумів та усвідомлював свою перевагу у фізичній силі та віковій категорії над потерпілим. Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_5 умисно завдаючи удари, розраховував на силу ударів, про що свідчить їх кількість і такі можливі наслідки, як ушкодження життєво-важливих органів потерпілого, зокрема голови, від чого його здоров`ю буде спричинена тяжка шкода і хоча не бажав, але свідомо допускав такі наслідки.

З цих підстав показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його непричетності до нанесення ОСОБА_46 тілесних ушкоджень, суд вважає неправдивими та відкидає їх, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище.

При цьому в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він вважає себе не причетним до нанесення тяжких тілесних ушкоджень, та виключає те, що він наносив йому такі тілесні ушкодження, які вказані у обвинувальному акті, оскільки за тиждень до події сусід на ім`я ОСОБА_25 наніс ОСОБА_46 тілесні ушкодження. У зв`язку з чим і отримав, виявлені в нього тілесні ушкодження.

Суд не приймає до уваги зазначені доводи обвинуваченого, оскільки вони спростовуються наступними доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 в якості експерта, з дотриманням правил, передбачених ст. 356 КПК України, показав, що при ударі ногою, як було встановлено судом, які наніс ОСОБА_5 , виник механізм впливу дії тупого предмету по фіксованій до поверхні підлоги голови, що зумовило загальну деформація склепіння черепу, що призвело до виникнення закритої черепно-мозкової травми у ОСОБА_7 . Вказані обставини відображено в експертному висновку.

Не знайшли підтвердження під час судового розгляду й інші аргументи обвинуваченого ОСОБА_47 про неповноту проведеного досудового розслідування. Такий висновок ґрунтується на тому, що нормами КПК України передбачені механізми вирівнювання змагальності у разі, якщо така не в повній мірі була реалізована під час досудового розслідування, які надають можливість стороні захисту представити аргументи на користь власної версії подій, чим посіяти розумний сумнів у версії сторони обвинувачення. Зокрема, під час судового розгляду на усунення неповноти досудового розслідування, про яке у своїх клопотаннях посилався обвинувачений, він мав можливість заявляти клопотання в порядку статті 333 КПК про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, чи клопотання доручити органу досудового розслідування провести необхідні слідчі (розшукові) дії для встановлення чи перевірки обставин, які не були встановлені під час досудового розслідування через його неповноту. Відповідні клопотання ні обвинуваченим ні стороною захисту не подані.

Також судом враховується, що обвинуваченим не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що саме обвинувачений вчинив злочин.

Таким чином, сукупність вказаних доказів в достатній мірі підтверджує причетність до скоєного кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_5 , і спричинення саме ним тілесного ушкодження, від якого ОСОБА_7 отримав тяжке тілесне ушкодження. Обставин, які б ставили під сумнів його винуватість, судом не встановлено.

Тому суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно того, що до побиття ОСОБА_48 , можливо причетна якась інша особа, а не він.

Оцінюючи показання потерпілого, суд робить висновок про їх достовірність, послідовність та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а тому приймає їх до уваги.

Крім того, посилання обвинуваченого на обставини того, що потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння, суд до уваги не бере та відкидає, оскільки перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння не є фактом, який в тій чи іншій мірі може виправдовувати дії обвинуваченого.

При цьому твердження сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу того, що тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_7 , про які йдеться у пред`явленому обвинувачені, він міг отримати від його падіння напередодні події або за довго до цього, повністю спростовуються висновками експертів, досліджених в судовому засіданні, в тому числі висновком експерта №146 д від 19.10.2023 року, з якого вбачається, що при вивченні медичних документів гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матеріалів кримінального провадження №0001942 виявлено ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку справа у вигляді рідкої крові та згустків ( об`ємом 120 мл) із зміщенням та з стисненням головного мозку, садна обличчя. Описана вище черепно-мозкова травма могла утворитись в час та за обставин, вказаних в постанові, тобто 29.07.2023 року та не могла утворитись в час та за обставин, вказаних свідком ОСОБА_12 , тобто 18-19 липня 2023 року; даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.08.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_7 та відеозаписами цієї слідчої дії, в якому останній розповів та детально відтворив механізм та місця нанесення тілесних ушкоджень, що співпадає із наявними у нього тілесними ушкодженнями, які зафіксовані у висновку експерта №146 д від 19.10.2023 року.

Разом з тим, достовірність показань ОСОБА_5 , наданих під час судового розгляду, в частині того, що він наніс потерпілому лише 3 удари в область голови, повністю спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, аналіз яких наведено вище, у зв`язку з чим суд вважає неправдивими та відкидає їх.

З аналізу вищезазначених доказів, судом безспірно встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 не міг самостійно отримати, в тому числі внаслідок падінь, або завдали їх напередодні, які були виявлені у нього, та ці тілесні ушкодження могли бути спричинені йому лише умисно.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які зафіксовані у висновку судово-медичної експертизи та знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями ОСОБА_5 , застосувавши логічний закон "виключення третього", що ґрунтується на ретельному, повному та всебічному, аналізі наведених вище доказів, суд дійшов до переконання, що такі тілесні ушкодження були нанесені потерпілому - ОСОБА_5 , внаслідок його побиття.

Тому з огляду на наведені докази, у судовому засіданні з достатньою повнотою встановлено, що 29.07.2023 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник конфлікт, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 неналежно виконував батьківські обов`язки, а саме його малолітній син ОСОБА_14 зник і на його пошук були задіяні правоохоронні органи, а також в пошуках допомагали небайдужі громадяни. Внаслідок чого будь-які дії та слова ОСОБА_7 , викликали у ОСОБА_5 гнів та злість, що і ставало поштовхом до застосуванню по відношенню до ОСОБА_7 фізичного насильства. В ході даного конфлікту ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 два удари кулаком в обличчя та ногою по ногах. Далі, 30.07.2023 року в приміщенні бомбосховища ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 не менше шести-семи ударів ногою по голові та не менше трьох-чотирьох ударів руками по голові та тулубу.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що всі доводи обвинуваченого повністю спростовані матеріалами кримінального провадження, судовим розглядом беззаперечно встановлено, що саме обвинувачений 29.07.2023 року та 30.07.2023 року, умисно наносив ОСОБА_7 чисельні удари, руками та ногами в область голови, тому підстав для визнання ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні вказаного злочину, судом не встановлено.

При цьому твердження обвинуваченого та його захисника на недоведеність вини ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки не перевіркою інших версій слідством щодо заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою, є голослівним, оскільки вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведена сукупністю доказів, зібраних в ході досудового розслідування, які перевірені під час судового розгляду, вони є достатніми та допустимими, та не викликають сумніву в їх достовірності.

Так, органом досудового розслідування встановлені фактичні обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, які з достатньою повнотою, як формулювання обвинувачення, наведені в обвинувальному акті, містять усі необхідні вимоги, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, як передбачено ст. 91 КПК України, та мають відповідну правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність - ч. 1 ст. 121 КК України.

Оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши свідків запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши запропоновані докази, висновки експертиз, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечного для життя в момент заподіяння. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Об`єктом злочину, передбаченого ст.121 КК України є життя та здоров`я особи, що, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, невід`ємним правом, яке ніхто не може порушувати. Тому злочини проти особи становлять найбільшу суспільну небезпеку та потребують призначення покарання, яке б забезпечувало виправлення особи та попередження аналогічних протиправних діянь.

Так, ОСОБА_5 29.07.2023 року завдав кілька ударів в обличчя, та 30.07.2023 року не менше шести-семи ударів ногою по голові та не менше трьох-чотирьох ударів руками по голові та тулубу, внаслідок яких потерпілий зазнав тілесне ушкодження. В момент заподіяння ударів вони були небезпечним для життя потерпілого. За цією ознакою тілесне ушкодження вважається тяжким. Між діями обвинуваченого та наслідками, спричиненими ОСОБА_7 , існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер вчинених ним дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. Це свідчить про наявність в діях обвинуваченого прямого умислу. Кількість ударів, характер і локалізація поранення свідчать про те, що у ОСОБА_5 не було умислу, спрямованого на заподіяння потерпілому смерті. Тілесне ушкодження він заподіяв на ґрунті неприязних відносин, які виникли у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 загубив свого неповнолітнього сина та не здійснював його пошуки.

При цьому систематичність, послідовність, і динамічність дій, вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 , характер, спосіб, механізм та сила нанесення ударів, нанесення ударів без будь-якої вибірковості при визначенні місць для їх нанесення, а саме по голові та тілу потерпілого, свідчать про цілеспрямованість умислу обвинуваченого саме на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є закінченим.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 , повинен бути засуджений за ч.1 ст.121 КК України, за умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення - злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень. Дане кримінальне правопорушення є умисним.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом відповідно до ст. 67 КК України, визнається вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Обвинувачений раніше не судимий, має місця реєстрації та місця постійного проживання, згідно характеристики ПОГ СВГ ВП Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області характеризується з негативної сторони, схильний до порушення громадського порядку, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, з середньо-спеціальною освітою, непрацевлаштований, суспільно корисною працею не займається, не має постійного джерела.

Також, обвинувачений добровільно частково відшкодував завдані збитки, шляхом оплати лікування потерпілого, на загальну суму 5000 гривень. Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні також підтвердив факт оплати зазначеної суми.

Указані обставини в сукупності потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, є особою яка мобілізована за призовом при завершенні судового розгляду в даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінальних правопорушень, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, його вік, стан здоров`я, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, призов на військову службу у зв`язку з мобілізацією останнього, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в три роки з визначенням відповідних обов`язків судом, оскільки таке покарання буде відповідати вимогам закону та особі винного.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

В ході розгляду кримінального провадження представник потерпілого ОСОБА_49 , діючи в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , пред`явив до ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого матеріальної шкоди у розмірі 50 412, 39 грн., відшкодування витрат за завдану моральну шкоду на користь потерпілого у розмірі 2 044 800, 00 грн. у зв`язку з втратою здоров`я, а також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38 070,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений пред`явлений до нього цивільний позов не визнав.

Потерпілий в судовому засіданні пред`явлений позов підтримав та просив задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Щодо вирішення пред`явленого цивільного позову, в рамках даного кримінального провадження, по суті, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У ч. 1 ст. 1190 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана спільними неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується солідарно, в повному обсязі особами, які її завдали, якщо вони не доведуть, що шкоду завдано не з їх вини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 зазнав матеріальної шкоди, у зв`язку з оперативним вручанням. Винною в його заподіянні є обвинувачений ОСОБА_5 , тому на нього покладається відшкодувати ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 50 412 грн. 39 коп.

ОСОБА_5 добровільно не виконав цей обов`язок.

Тому для відновлення порушеного права з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 слід примусово стягнути матеріальну шкоду у розмірі 50 412 грн. 39 коп.

Щодо вимоги потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування завданої моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що вона підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди чітко передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до положень ст. 458 КПК України та ст. 3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.

Суд виходить з характеру та тривалості фізичних і моральних страждань потерпілого, його стану здоров`я на момент розгляду кримінального провадження, морально-психологічного стану після отриманих ушкоджень і їх наслідків. Так, наслідком завдання моральних травм є порушення актуальних життєвих планів, він постійно переносить душевну і фізичну біль, обмеження фізичної активності пожиттєво та тривале лікування, в тому числі перенесення складного оперативного втручання, що вплинули на фізичні здібності потерпілого, повністю позбавили його душевного спокою. Потерпілий внаслідок протиправних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , які спричинили тяжке тілесне ушкодження, пережив глибокі фізичні та душевні страждання, зокрема ОСОБА_7 вже не може повноцінно функціонувати, турбує сильний біль. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_7 , пов`язаних з отриманням останнім тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до порушенні його звичного способу життя, стану здоров`я потерпілого, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, ступеня вини ОСОБА_5 , та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_7 , становить 250 000 тисяч гривень. Саме так сума на думку суду є справедливою по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 , та надасть йому можливість відновити своє здоров`я на скільки це можливо, відновити психічний стан та повернути душевний спокій.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно вимог ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких відносяться витрати на правову допомогу.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 753/10228/20, провадження № 51-5868км21).

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених потерпілою витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги №1112 від 25.10.2023 року, додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 25.10.2023 року, квитанція №3170446 від 08.01.2024 року.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що потерпілий ОСОБА_7 отримував адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38 070 грн. 00 коп.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Також, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном на два місяці із визначенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України, строк дії якого закінчився.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 127-129, 318, 322, 337, 342-353, 356, 358, 364-368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 371, ч. 2, ч. 3 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, 75-76, ч. 1 ст. 121 КК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто 11.04.2025 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_4 ) - 50 412,39 грн. витрат, пов`язаних з лікуванням, 250 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, та 38 070,00 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 338 482 (триста тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят дві) грн. 39 коп.

У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Речові докази, після набрання вироком суду законної сили, а саме: оптичний диск з відеозаписами, наданий БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в матеріалах судового провадження.

Медичну документацію ОСОБА_7 , яка міститься в паперовому конверті, опечатаний слідчим СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_50 , що була надана стороною обвинувачення для огляду, - повернути до КНП «ББЛІЛ» (Київська область, м. Бориспіль, вул. Котляревського,2).

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілому та його представнику.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1