Дата документу 25.06.2025Справа № 554/3907/25
Провадження № 1-кс/554/8022/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Полтаві клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000052 від 01.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, п. 8 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лубни Полтавської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 01.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, п. 8 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 18 березня 2014 року відповідно до Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 оголошено загальну мобілізацію, у тому числі і на території Полтавської області.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» від 31 січня 2025 № 138 військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призначений у складі команди військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», та приступив до виконання службових обов`язків ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно наказу № 31 від 31.01.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого лейтенанта ОСОБА_8 , стрільця першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 рядового ОСОБА_9 та стрільця-санітара другого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдата ОСОБА_10 направлено у відрядження у складі команди до якої, в тому числі, входив солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для супроводу та здачі команди до військової частини НОМЕР_1 .

31.01.2025 ОСОБА_7 спільно із іншими військовослужбовцями в кількості 18 чоловік, в супроводі старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого лейтенанта ОСОБА_8 , стрільця першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 рядового ОСОБА_9 та стрільця-санітара другого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдата ОСОБА_10 , на автомобілі Mersedes-Benz Vario д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 слідував по маршруту АДРЕСА_2 до збірного пункту військової частини НОМЕР_1 .

В цей час солдат ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, діючи з метою ухилитися від військової служби, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання під час слідування визначеним маршрутом зателефонував двоюрідній сестрі ОСОБА_12 та повідомив про свої наміри залишити місце служби.

Остання, в свою чергу, поінформувала про наміри ОСОБА_7 свого знайомого ОСОБА_4 , який вирішив надати допомогу ОСОБА_7 в реалізації його умислу.

В подальшому для реалізації протиправного умислу ОСОБА_4 зв`язався засобами телефонного зв`язку з солдатом ОСОБА_7 , який під час розмови надавав інформацію про маршрут слідування складу команди ІНФОРМАЦІЯ_4 до військової частини НОМЕР_1 та фактичну кількість особового складу, наявність засобів озброєння у військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також надавав відомості про місця зупинки у місті Пирятин Полтавської області, під час якої можлива реалізація умислу направленого на самовільне залишення місце несення військової служби з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби (дезертирство) солдатом ОСОБА_7 , а також під час якої можливо перешкодити законній діяльності підрозділів Збройних Сил України.

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_7 узгодили порядок дій, місце зустрічі, її мету у виді забезпечення безперешкодного самовільного залишення місця служби ОСОБА_13 , в тому числі за рахунок перешкоджання законній діяльності підрозділів ЗС України.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про вказані обставини, наявність у військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 автоматичної зброї, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 здійснив заходи щодо підготовки до вчинення кримінального правопорушення, а саме озброївся двоствольною гладкоствольною мисливською рушницею «ТОЗ-БМ» з серійним номером №112250, взяв набої до неї та вдягнув засоби індивідуального захисту, а саме куленепробивний бронежилет, здійснив заходи щодо своєї конспірації з метою попередження свого викриття одягнувши маску-балаклаву.

В подальшому, 31.01.2025 о 23 годині 43 хвилини, ОСОБА_4 прибув на автомобілі марки «Ford Escort», д.н.з. НОМЕР_3 , до АЗС «ОККО», що розташовується за адресою: Полтавська область, Лубенський район, м. Пирятин, вул. Європейська, 171, з наміром забрати солдата ОСОБА_7 та доставити його у своєму супроводі до місця проживання ОСОБА_12 , що за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 планував переховуватись та ухилятися від проходження військової служби.

Прибувши до міста Пирятин, ОСОБА_4 залишив свій автомобіль в районі АЗС «ОККО», яка знаходиться на вулиці Європейській, 171, де з салону автомобіля взяв двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю «ТОЗ-БМ» з серійним номером №112250 до якої спорядив набої 16 калібру, та взяв два корпуси ручної гранати Ф-1, які заздалегідь були заготовані та зберігались в салоні вищезазначеного автомобіля.

В цей час на території АЗС «ОККО» перебувала команда військової частини НОМЕР_1 у кількості 18 військовослужбовців, яка відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1740/643 від 31.01.2025 та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 31 від 31.01.2025 супроводжувалась старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 старшим лейтенантом ОСОБА_8 , стрільцем першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 рядовим ОСОБА_9 та стрільцем-санітаром другого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдатом ОСОБА_10 .

В подальшому 31.01.2025 близько 23 год. 43 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в заздалегідь обумовленому місці на території поблизу АЗС «ОККО», що розташовувалась за адресою: Полтавська область, Лубенський район, м. Пирятин, вул. Європейська, 171, помітив солдата ОСОБА_7 поряд із яким стояв військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9

ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, направився до місця перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , скеровуючи ствол двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці «ТОЗ-БМ» з серійним номером №112250 в напрямку ОСОБА_9

ОСОБА_4 , скорочуючи відстань в напрямку ОСОБА_9 , наказав йому віддати закріплену за ОСОБА_9 автоматичну зброю АК-74 з серійним номером № НОМЕР_4 . При цьому ОСОБА_9 реагуючи на команди ОСОБА_4 зняв з плеча автоматичну зброю АК-74 з серійним номером № НОМЕР_4 та почав приводити її у бойове положення, перемикаючи положення запобіжника та скеровувати її в сторону ОСОБА_4 .

В цей же час ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скеровуючи ствол зброї двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці «ТОЗ-БМ» з серійним номером №112250 в напрямку ОСОБА_9 усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи заподіяння смерті ОСОБА_9 , скоротивши дистанцію з останнім, здійснив один прицільний постріл в ділянку черевної порожнини ОСОБА_9 спричинивши йому вогнепальне поранення у вигляді вхідної вогнепальної рани в лівій здухвинній ділянці, рана в стінці тонкої кишки, на відстані 22 см від ілеоцекального кута; рани в брижі тонкої кишки в кількості п`яти; поранення правої клубової артерії з повним поперечним її розділенням, гемоперитонеум (наявність в черевній порожнині до 2000 мл рідкої крові); рана в правому великому поперековому м`язі в проекції крила правої здухвинної кістки; дірчастий перелом крила правої здухвинної кістки; рана малого сідничного м`язу справа, від якого останній впав на землю.

В той же час, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння всупереч передбаченого законом дозволу, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», носив та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу реалізуючи свій злочинний умисел в сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, без передбаченого законом дозволу, виявивши, що ОСОБА_9 лежить на землі та не підводиться, ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний намір, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, заволодів вогнепальною зброєю АК-74, з серійним номером № НОМЕР_4 , калібру 5,45мм.

В подальшому ОСОБА_4 разом з солдатом ОСОБА_7 покинув територію АЗС «ОККО», що розташовувалась за адресою: Полтавська область, Лубенський район, м. Пирятин, вул. Європейська, 171 та вибув до АДРЕСА_3 .

01.02.2025 слідчим за погодженням з прокурором згідно вимог ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Лубни Полтавської області, українцю, громадянину України, із вищою освітою, не одруженому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимому,

повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 262 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, умисному вбивстві, тобто протиправному заподіянні смерті іншій людині, викраденні вогнепальної зброї, поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я.

01.02.2025, о 06:30 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.1 ст. 115, ч. 3 ст. 262 КК України.

03.02.2025 слідчим суддею Пирятинського районного суду Полтавської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 год. 05 хв. 01 квітня 2025 року.

У подальшому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 29.04.2025 продовжено строк досудового розслідування до 5 місяців, а саме до 01.07.2025

У подальшому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 30.04.2025 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою відносно ОСОБА_4 продовжено на 60 діб, а саме до 28.06.2025, у зв`язку з наявністю на те ризиків, які у сукупності вивчались судом.

20.06.2025 слідчим за погодженням з прокурором згідно вимог ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, п. 8 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування доказів

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити, з підстав у ньому наведених.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав, що не заперечує проти задоволення клопотання слідчого.

Захисник підозрюваного зазначила, що при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає до задоволення.

Так, слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та не перестали існувати.

Як ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України, варто розцінювати наступні обставини:

Частиною першою статі 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, станом на 20.06.2025 ОСОБА_4 , в порядку ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, п. 8 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 408 КК України, а також повідомлено, у порядку ст. 290 КПК України, про завершення досудового розслідування та надано доступу до матеріалів досудового розслідування.

Результати вказаних процесуальних дій мають суттєве значення для досудового розслідування та подальшого судового розгляду, оскільки можливо визначити належну правову кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення, встановити коло осіб, причетних до вчинення злочину, а також надати оцінку доказам та останні можуть бути використані як докази під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду України підтверджено правовий висновок Верховного Суду України від 16.03.2017 № 5-364кс16, наданий у порядку глави 33 КПК України у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VІІІ щодо певних умов допустимості доказів, здобутих за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Не відкриття матеріалів сторонами одна одній у порядку ст. 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими доказами.

Водночас, у зв`язку із виконанням вимог ст. 290 КПК України, виникла необхідність надати ОСОБА_4 доступ до матеріалів досудового розслідування та достатній час для ознайомлення з вказаними матеріалами.

Так, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 28 червня 2025 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Водночас, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією проти України в Україні введено воєнний стан, правовий режим якого триває по теперішній час. Вказані обставини можуть призвести до зміни нормального графіку роботи ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», що ускладнить забезпечення виконання вимог ст. 290 КПК України, а відтак відтермінує виконання вимог ст. 283 КПК України щодо звернення до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000052 від 01.02.2025.

Положеннями ч. 6 ст. 199 КПК України передбачено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, виникла необхідність у продовженні застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обставини та ризики, які слугували підставами для обрання вказаного запобіжного заходу не зменшились та не відпали.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення зазначає, що підстав для зміни застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, наразі не вбачається, оскільки, відповідно до ст. 177 КПК України, існують наступні ризики, які не зменшились та не відпали та які дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню наступним чином:

1)переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

2)незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

3)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

4)вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики підтверджується такими фактами:

По-перше, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , в аспекті кримінально-правової кваліфікації відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, а санкція ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, п. 8 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 408 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі. Отже, як ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України, варто розцінювати ту обставину, що ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарання за скоєний злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду. Поряд з цим, ОСОБА_4 офіційно не одружений, не має утриманців, , що свідчить про слабкість його соціальних зв`язків.

Окрім цього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може безперешкодно покинути територію міста Лубни Полтавської області, та взагалі Полтавської області, переїхавши на територію, що знаходиться поза юрисдикцією слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області, зокрема на не підконтрольну територію, так як на даний час в Україні введений військовий стан у зв`язку з тим, що проводяться бойові дії з агресором-військовими російської федерації, а тому з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, так як він являється особою, яка підлягає мобілізації та який може буди призваний на військову службу в Збройні Сили України, а отже, маються підстави, які можуть свідчити про спроби переховування підозрюваного

Таким чином, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою ОСОБА_4 , знаходячись на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, змінити місце проживання, залишити м. Лубни Полтавської області, не повідомивши про це слідчого, прокурора та/або суд, що унеможливить своєчасне проведення слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, судового розгляду, притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

По-друге, перебуваючи на волі, підозрюваний може перешкодити встановленню істини у справі, впливати на свідків з метою спонукання останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання. Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваному ОСОБА_4 відоме місце проживання свідків даної події. При цьому, злочин, у якому підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 . Таким чином, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, підозрюваний зможе застосувати заходи фізичного або психічного впливу до свідків злочину з метою спонукання останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання, що унеможливить якісне проведення досудового розслідування.

Більше того, на виконання вимог ст.23 КПК України щодо безпосередності дослідження судом свідки кримінального провадження у судовому засіданні на теперішній час не допитані, що свідчить про можливість незаконного впливу шляхом умовлянь, залякування, застосування погроз або насильства, з метою зміни ними показань на його користь під час досудового розслідування та судового розгляду.

По-третє, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Дана обставина підтверджується тим, що під час проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено: два предмети зовні схожих на корпуси гранати, які згідно висновку експерта являються двома корпусами ручної осколкової гранати Ф-1, спорядженими всередині.

Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Також, у рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 неможливо з наступних причин:

- особисте зобов`язання неможливо застосувати, оскільки вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених ст. 176 КПК України і є неспіврозмірним із врахуванням інкримінованого, та не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час здійснення досудового розслідування та подальшого судового розгляду та фактично виключає будь-який контроль за поведінкою підозрюваного за умови його перебування на свободі, що створить усі необхідні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

- особиста порука неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходило письмових звернень від осіб, готових поручитися за підозрюваного та забезпечити його належну процесуальну поведінку, що негативно характеризує його особу;

- застава неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходило заяв або клопотань від підозрюваного, його захисника, рідних чи інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім цього, даний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства;

- домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків, а його перебування на свободі дасть йому усі можливості продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, дасть йому усі можливості для продовження здійснення своєї злочинної діяльності та створить належні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що в свою чергу негативно вплине на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Крім цього, відповідно з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Підставою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, врахованих при застосуванні вказаного запобіжного заходу, які на даний час не зникли та дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, дасть йому усі можливості для продовження здійснення своєї злочинної діяльності та створить належні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що в свою чергу негативно вплине на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 194, 199 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 60 діб, тобто з 25.06.2025 року до 23.08.2025 року .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів та слідчих, в провадженні яких знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1