Справа № 626/1998/25
Провадження № 1-кс/626/1194/2025
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

14 серпня 2025 року м.Берестин (Красноград)

Слідчий суддя Берестинського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання ст.слідчого СВ Берестинського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором в рамках кримінального провадження № 0000643 від 23.06.2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Піщанка Красноградського району Харківської області, громадянину України, без офіційного працевлаштування, одруженому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 27.11.2024 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 197-1, п. 1 ч. 4 ст. 197 до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.152, ч 4 ст.153 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотання слідчим відділом Берестинського РВП ГУНП в Харківській області за процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000643 від 23.06.2025 за ознакою кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.4 ст.153 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в серпні 2023 року, але не раніше 23.08.2023, у нічний час, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_4 , знаходячись у житловому будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись низькими спонуканнями задоволення своїх сексуальних бажань, посягаючи на статеву свободу та недоторканість іншої особи, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, прийшов до кімнати, де відпочивала неповнолітня падчерка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з котрою перебував у сімейних відносинах, сів на край її ліжка та зняв із неї штани та спідню білизну, чим оголив статевий орган потерпілої.

В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії сексуального характеру, використовуючи свою перевагу в силі по відношенню до падчерки ОСОБА_7 , не реагуючи її прохання та вмовляння припинити зазначені протиправні дії, з використанням своїх пальців рук здійснив вагінальне проникнення в тіло потерпілої ОСОБА_7 , без добровільної згоди останньої, внаслідок чого порушив ОСОБА_7 статеву недоторканість, принизив її гідність та спричинив фізичний біль й моральні страждання.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями, що виразились в вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням іншого предмету без добровільної згоди потерпілої особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах, щодо неповнолітньої, ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи раніше засудженим Красноградським районним судом Харківської області, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та під час випробувального терміну вчинив нове кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

В червні 2025 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_4 знаходячись у будинку за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючи спільно із своєю малолітньою падчеркою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, достовірно знаючи, що остання є малолітньою особою, користуючись зручними обставинами, прийняв рішення про вчинення дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Так, ОСОБА_4 , користуючись довірою ОСОБА_8 та безпорадним станом, оскільки остання внаслідок малолітнього віку не усвідомлювала та не могла усвідомлювати характеру та змісту вчинюваних відносно неї дій, що унеможливлювало вчинення ОСОБА_8 відповідного опору його злочинним діянням, порушуючи нормальний психічний та соціальний розвиток малолітньої потерпілої, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, отримання сексуального задоволення, у невстановлений досудовим розслідуванням проміжок часу, вчинив відносно своєї малолітньої падчерки насильницькі дії сексуального характеру (сексуальне насильство), що полягало у наступному.

В червні 2025 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 152 КК України, зайшов до спальної кімнати приватного будинку за вищевказаною адресою, поки всі інші спали, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення власної статевої пристрасті шляхом вчинення активних дій, порушуючи нормальний психічний та соціальний розвиток малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , чітко усвідомлюючи, що остання являється малолітньою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи при цьому безпорадний стан потерпілої, яка внаслідок малолітнього віку не могла чинити активний фізичний опір, та ігноруючи при цьому волю ОСОБА_8 , вчинив щодо останньої насильницькі дії сексуального характеру (сексуальне насильство), а саме оголив свій статевий орган та змусив ОСОБА_8 торкатися до його статевого органу, що призвело до статевого збудження ОСОБА_4 , та порушило права потерпілої на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини.

Вказаними діями ОСОБА_4 порушив права малолітньої потерпілої ОСОБА_8 на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно якої будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом, та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями, що виразились в вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої людини (сексуальне насильство) щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинене особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.152 КК України, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

Крім цього, в ніч з 19.06.2025 на 20.06.2025, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 152 КК України, знаходячись у будинку за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючи спільно із своєю малолітньою падчеркою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи повторно, з прямим умислом, достовірно знаючи, що остання є малолітньою особою, користуючись зручними обставинами, прийняв рішення про вчинення дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Так, ОСОБА_4 , користуючись довірою ОСОБА_9 та безпорадним станом, оскільки остання внаслідок малолітнього віку не усвідомлювала та не могла усвідомлювати характеру та змісту вчинюваних відносно неї дій, що унеможливлювало вчинення ОСОБА_9 відповідного опору його злочинним діянням, порушуючи нормальний психічний та соціальний розвиток малолітньої потерпілої, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, отримання сексуального задоволення, у невстановлений досудовим розслідуванням проміжок часу, вчинив відносно своєї малолітньої падчерки насильницькі дії сексуального характеру (сексуальне насильство), що полягало у наступному.

В ніч з 19.06.2025 на 20.06.2025, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_4 зайшов до спальної кімнати приватного будинку за вищевказаною адресою, поки всі інші спали, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення власної статевої пристрасті шляхом вчинення активних дій, порушуючи нормальний психічний та соціальний розвиток малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , чітко усвідомлюючи, що остання являється малолітньою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи при цьому безпорадний стан потерпілої, яка внаслідок малолітнього віку не могла чинити активний фізичний опір, та ігноруючи при цьому волю ОСОБА_9 , вчинив щодо останньої насильницькі дії сексуального характеру, а саме цілував у губи, потім своїми руками приспустив з неї спідню білизну, в яку була одягнена малолітня потерпіла, тим самим оголив її статеві органи та язиком торкався її статевого органу, після чого, оголив свій статевий орган та змусив ОСОБА_9 торкатися до нього та мастурбувати, продовжуючи такі дії протягом декількох хвилин, більш точного періоду встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, що призвело до статевого збудження ОСОБА_4 , та порушило права потерпілої на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини.

Вказаними діями ОСОБА_4 порушив права малолітньої потерпілої ОСОБА_9 на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно якої будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом, та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями, що виразились в вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої людини (сексуальне насильство) щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, діючи повторно, вчинене особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.152 КК України, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

23.06.2025 о 20.30 год. ОСОБА_4 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

23.06.2025 на підставі достатніх даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч. 4 ст. 153 КК України.

Наявність повідомлення обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.152, ч.4 ст.153 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, переліченими в клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 24.06.2025 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 20 год. 30 хв. 21.08.2025.

При винесенні вказаної ухвали судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились, та існують на даний час.

Так, вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що останній схильний до вчинення умисних злочинів у тому числі злочинів проти статевої свободи та недоторканості, перебуваючи на іспитовому терміні за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 27.11.2024 вчинив нові умисні злочини, тому перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність, що вказує на наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 7 до 12 років. Тому, усвідомлюючи даний факт, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому і суду, з метою уникнути покарання, пов`язаного з позбавленням волі, що вказує на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

На даний час по кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування, не встановлено повне коло свідків, не проведено відповідні судові експертизи та у разі якщо відносно ОСОБА_4 не буде продовжено запобіжний захід, пов`язаний з його ізоляцією, він зможе здійснити вплив на свідків та потерпілих, що вказує на наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладені обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому вважаю про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку та забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України.

Окрім цього, згідно зі ст. 178 КПК України, обставинами, що мають враховуються при обранні запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, є вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Наразі необхідним строком тримання під вартою ОСОБА_4 є строк в межах досудового розслідування, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків на даній стадії кримінального провадження.

Разом з тим, 13.08.2025 вмотивованою постановою в.о. керівника Берестинської окружної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 24.09.2025.

Варто зазначити, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного із застосуванням насильства, з огляду на положення ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи характер інкримінованих кримінальних правопорушень, буде необхідним не визначати судом розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 , що було враховано слідчим суддею в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного, який не заперечував проти даного клопотання та його адвоката, який просив прийняти рішення з урахуванням позиції свого клієнта, слідчий суддя приходить до наступного.

23.06.2025 о 20.30 год. ОСОБА_4 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

23.06.2025 на підставі достатніх даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.4 ст.153 КК України.

24.06.2025 ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від стосовно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 20 год. 30 хв. 21.08.2025.

13.08.2025 вмотивованою постановою в.о. керівника Берестинської окружної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 24.09.2025.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.3 ст.152, ч.4 ст.153 КК України., а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

При продовженні міри запобіжного суд вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення, що існують ризики того, що підозрюваний може:

Так, вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що останній схильний до вчинення умисних злочинів у тому числі злочинів проти статевої свободи та недоторканості, перебуваючи на іспитовому терміні за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 27.11.2024 вчинив нові умисні злочини, тому перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність, що вказує на наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 7 до 12 років. Тому, усвідомлюючи даний факт, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому і суду, з метою уникнути покарання, пов`язаного з позбавленням волі, що вказує на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

На даний час по кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування, не встановлено повне коло свідків, не проведено відповідні судові експертизи та у разі якщо відносно ОСОБА_4 не буде продовжено запобіжний захід, пов`язаний з його ізоляцією, він зможе здійснити вплив на свідків та потерпілих, що вказує на наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Таким чином при вирішенні клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 не працює, міцних соціальних зв`язків не має, веде аморальний спосіб життя, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 рокі, стосовно малолітніх та неповнолітніх осіб, у зв`язку з чим, знаходячись на свободі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування, або суду, вплинути на свідків, або вчинити інший злочин.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Таким чином, на даний час зазначені та встановлені слідчим суддею ризики в ухвалі про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 24.06.2025 року не зменшились та не перестали існувати, в зв`язку з чим виправдовують тримання під вартою підозрюваного.

Суд погоджується з доводами слідчого, що завершити досудове розслідування до 22.08.2025 р. не є можливим, тому що необхідно виконати слідчі та процесуальні дії, на які він посилається у своєму клопотанні.

Слідчий суддя також вважає встановленим продовження існування ризиків, що були раніше встановлені судом та передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вірогідність спроб підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Існування вказаних ризиків підтверджується тяжкістю скоєного кримінального правопорушення, даними про особу підозрюваного, які викладені вище.

Враховуючи існування вищезазначених ризиків, суд вважає доцільним продовжити для нього дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до положень ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом, який прокурором продовжений до 24.09.2025 року.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Також вказане клопотання відповідає вимогам ст.199 КПК України.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства стосовно неповнолітньої та малолітньої дитини, то слідчий суддя приходить до висновку, не визначати розмір застави в даному випадку, про що також зазначалося і в попередній ухвалі слідчого судді від 24.06.2025 року.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст.198 КПК України висловлені в ухвалі за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ст.слідчого СВ Берестинського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000643 від 23.06.2025 року за ч.3 ст.152, ч 4 ст.153 КК України задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 3-х місяців, тобто до 24 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для подальшого тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу негайно вручити підозрюваному та захиснику після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Берестинського районного суду ОСОБА_1