справа № 535/556/22
провадження № 1-кп/619/14/25
ВИРОК

іменем України

17 червня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дергачі кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № №0000029 від 10.01.2022 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Сахновщина, Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 12.08.2021 приблизно о 23:00 годині перебував разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 біля багатоповерхового житлового будинку №51 по Григорівському шосе в м. Харкові. Надалі ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 вступили у попередню змову щодо вчинення злочину, а саме викрадення майна, яке на їх думку могло знаходитися в іншому приміщенні телефонної каналізації о/п 116-1272,327, що належало ПАТ «Укртелеком», що знаходиться біля будинку №51 по Григорівському шосе в м. Харкові, шляхом проникнення у це приміщення.

Реалізуючи спільний умисел на вчинення крадіжки кабелю зв`язку, перебуваючого на балансі ПАТ «Укртелеком», за попередньою змовою, з корисливих мотивів, діючи у групі між собою, попередньо розподіливши ролі між собою, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій стороні, вважаючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом таємного доступу, ОСОБА_7 проник до іншого приміщення телефонної каналізації о/п 116-1272,327 та використовуючи в якості знаряддя злочину наявні у нього кусачки, перерізав ними з двох кінців кабель, а ОСОБА_6 в цей час спостерігав за оточуючою обстановкою біля іншого приміщення, таким чином останні таємно заволоділи кабелем зв`язку марки ТПП з параметрами 200*2*0,5 довжиною 16 метрів, що є власністю ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ».

У результаті злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потерпілій стороні - юридичній особі ПАТ «Укртелеком» (), спричинено матеріальну шкоду, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕE-19/121-21/18899-ТВ від 03.08.2021, у розмірі 3 918 (три тисячі дев`ятсот вісімнадцать) гривень 43 копійки.

Окрім того, 07.01.2022 приблизно 20:00 ОСОБА_6 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , у квартирі яка належить його знайомому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 .

В подальшому у ОСОБА_9 виникли неприязні відносини з ОСОБА_6 , оскільки останній не реагував на його питання. Після словесного конфлікту ОСОБА_9 схопив скляну банку зі столу та кинув ОСОБА_6 у голову, від чого банка розбилася. ОСОБА_6 зробив йому зауваження, на що ОСОБА_9 піднявся з місця, підійшов до ОСОБА_6 та почав його бити в той час як останній сидів у кріслі.

У подальшому ОСОБА_6 , діючи в стані необхідної оборони, піднявся з крісла та почав захищатися від нападу ОСОБА_9 . ОСОБА_6 наніс два удари руками по голові ОСОБА_9 в результаті яких останній впав на підлогу. Піднявшись з підлоги ОСОБА_9 продовжив провокувати бійку та кинувся у бік ОСОБА_6 , після чого останній наніс один удар ступнею ноги по голові ОСОБА_9 в область правої щоки. В результаті вказаного удару ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав на підлогу, та знову почав підійматись.

Далі ОСОБА_6 , перебуваючи в стані необхідної оборони, але перевищуючи її межі, маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене при перевищення меж необхідної оборони, схопив стілець (табурет) та завдав ОСОБА_9 удар по голові, після чого останній знову впав на підлогу і більше не робив спроб піднятись. ОСОБА_6 конфлікт не продовжував.

Після падіння ОСОБА_9 самостійно піднятися не зміг та попрохав допомоги, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , допомогли йому піднятися та пройти до ліжка яке стояло у тій же кімнаті.

Вночі того ж дня о 23.00 годині ОСОБА_6 викликав карету швидкої медичної допомоги ОСОБА_9 , якою його було доставлено до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради, де наступного дня 08.01.2022 від отриманих тілесних ушкоджень він помер.

Згідно висновку експерта № 12-17/14-А/22 від 05.03.2022 року у зв`язку з подією 07.01.2022 року у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: травма голови, а саме - забита рана тім`яної ділянки зліва, крововиливи у м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в тім`яно-скроневій ділянці зліва, вдавлений уламковий перелом тім`яної кістки зліва з пошкодженням твердої мозкової оболонки в ділянці сагітального синусу, крововиливи під оболонки головного мозку, забій головного мозку з вогнищем контузії тім`яної ділянки зліва; забита рана в області підборіддя зліва, садна і синці обличчя; синець на передній поверхні шиї, синець в області мошонки, синець в проекції лівого ліктьового суглобу.

Причиною смерті ОСОБА_9 явилася відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа, внутрішніми крововиливами, забієм головного мозку та їх ускладнення набряк-дислокація головного мозку, гострий розлад кровообігу.

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 о 12.15 годин у стаціонарі КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР.

Відповідно до п. 4,8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., травма голови, встановлена у ОСОБА_9 має ознаки Тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3 «б», «в», «о» Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») і знаходиться в причинному зв`язку зі смертю.

Своїми умисними протиправними діями за епізодом від 12.08.2021 ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене групою осіб.

Своїми умисними протиправними діями за епізодом від 07.01.2022 ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав.

Пояснив, що конфлікт першим розпочав саме ОСОБА_9 , а він більше години взагалі намагався не реагувати на образи потерпілого. Спочатку ОСОБА_9 кинув у нього скляну банку, а потім підійшов та завдав удар у голову. Вказав, що стілець, що стояв поряд він кинув у потерпілого з метою самозахисту, бо в цей час потерпілий узяв кусок розбитого скла і кинувся у бік ОСОБА_6 з погрозами вбивства. ОСОБА_6 було відомо, що ОСОБА_9 проходив службу в АТО, мав бойові навички, тому реально сприйняв його погрозу вбивством, у зв`язку з чим повинен був оборонятися. Зазначив, що не мав на меті нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а конфлікт одразу припинився, після того як ОСОБА_9 впав на підлогу.

Щодо вчинення крадіжки зазначив, що 13.08.2021 йому зателефонував знайомий раніше ОСОБА_10 та запросив його приїхати на вказане останнім місце увечері. Коли він приїхав то побачив, що поряд із ОСОБА_11 лежить шматок кабелю. Він пояснив ОСОБА_12 , що не бажає бути причетним до протиправних дій та поїхав додому. Поліцейських або понятих не бачив.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_6 раніше бачила, але особистих стосунків ніяких не підтримує з ним. Проживає за адресою: АДРЕСА_4 , є матір`ю померлого ОСОБА_9 . Про подію дізналася приблизно 10-11 січня, коли приїхала дочка та прийшла до хати разом із сусідами. Відносини з померлим були нормальні як у матері з сином. За характером був доброю людиною, проте тільки коли тверезий. Тіло ОСОБА_9 бачила у нього була проламана голова посередені голови. Про обставини смерті сина відомо тільки зі слів поліцейського, що сиділи у ОСОБА_14 якогось, день народження був 7 числа. Сиділи, усе було добре, поки його «друг» не прийшов. Про ОСОБА_8 тільки чула вже після події, особисто його не знає. Свідком безпосередніх подій 07.01.2022 не була та щодо тих обставин пояснити нічого не може. Про те, чи міг ОСОБА_9 напередодні події за декілька днів десь падати або дратися з кимось, в результаті чого отримати будь-які тілесні ушкодження свідку нічого не відомо. Співмешканка ОСОБА_15 зловживала алкогольними напоями, а ОСОБА_9 не відмовлявся. ОСОБА_9 проходив службу в АТО на посаді зв`язківця.

У судовому засіданні представник потерпілої сторони юридичної особи ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_16 пояснила, що 13.08.2021 ПАТ «Укртелеком» при обстеженні кабельної лінії зв`язку після спрацювання охоронної сигналізації було виявлено крадіжку кабелю марки ТППз200х2х0,5-16м, ТППз200х2х0,5-16м, та переріз кабелю ТППз200х2х0,5 за адресою: м. Харків, вул. Григорівське шосе, 49А-51. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕE-19/121-21/18899-ТВ від 03.08.2021, потерпілій стороні - юридичній особі ПАТ «Укртелеком», спричинено матеріальну шкоду у розмірі 3 918 (три тисячі дев`ятсот вісімнадцать) гривень, 43 копійки. Окрім втрат на закупівлю майна, ПАТ «Укртелеком» вимушено нести великі збитки для відновлення порушеного зловмисниками зв`язку (закуповувати відповідні матеріали: кабелі, муфти зв`язку). При чому за технологічними особливостями для відновлення стану, що був до правопорушення, не можливо на мвсто порізу вставити той самий відрізок кабелю (як того самого, що був викрадений з конретної ділянки, так і аналогічний), а потрібен більший за довжиною кабель для можливості з`єднання з мережею. Окрім того, ПАТ «Укртелеком» прораховано упущену вигоду через тимчасове припинення надання телекомунікаційних послуг, адже цим кабелем заживлювалися 176 абонентів, 79 з яких корисувалися інтернетом.

Просить стягнути з ОСОБА_6 вартість матеріальних збитків у зальному розмірі 14 689 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 84 копійок.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 він знає особисто та має з ним дружні стосунки. В той день сиділи утрьох (свідок, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ) вживали алкогольні напої. ОСОБА_6 сидів у кріслі та дивився телевізор, а він з покійним сиділи поряд та розмовляли. Свідок вказав, що ОСОБА_9 було недовподоби, що ОСОБА_6 не реагував на його питання, після словесної перепалки ОСОБА_9 схопив скляну банку зі столу та кинув ОСОБА_6 у голову. ОСОБА_6 зробив йому зауваження, на що ОСОБА_9 схопився та почав бити ОСОБА_6 сидячого у кріслі. У подальшому ОСОБА_6 підхватився з крісла та почалася між ними бійка. Під час бійки ОСОБА_6 схопив стілець (табурет) та вдарив ОСОБА_9 , коли останній підіймався з підлоги. ОСОБА_6 конфлікт не продовжував. Потім він допоміг піднятися ОСОБА_9 та дійти до ліжка. У подальшому свідок пішов та продовжив вживати алкогольні напої. Коли свідок повернувся, ОСОБА_9 вже забрала карета швидкої допомоги. Сам момент нанесення ОСОБА_6 потерпілому удару стільцем по голові ОСОБА_9 свідок не бачив, через те, що знаходився позаду ОСОБА_6 та був п`яний. Тобто усі обставини події бачив зі спини ОСОБА_6 . Ця подія відбулася на його день народження з 7 на 8 січня, якого року не пам`ятає. Відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 були нормальні, були знайомі приблизно 6 місяців. ОСОБА_9 прийшов вже нетверезий, та приніс із собою пляшку горілки. Свідок вважає, що ОСОБА_9 вживав наркотичні засоби. Про те, що його хтось бив нічого не казав. Банка, яку ОСОБА_9 кинув у ОСОБА_6 розбилася, проте чи були тілесні ушкодження від цієї банки у ОСОБА_6 свідок не пам`ятає. ОСОБА_6 не очікував, що ОСОБА_9 кине в нього ту скляну банку. ОСОБА_9 провокував ОСОБА_6 на конфлікт приблизно 30 хвилин. Під час бійки ОСОБА_9 впав на підлогу навзніч, бо невтримався на ногах через те, що п`яний був, а коли почав підійматися ОСОБА_6 вдарив його стільцем. У подальшому свідок допоміг ОСОБА_9 піднятися з полу і вони разом з ОСОБА_6 посадили його на ліжко, потерпілий був у свідомості.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 вона не пам`ятає, працює фельдшером у КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», виїздила на кареті швидкої допомоги за викликом, доставили хворого чоловіка до лікарні та передали лікарям. Коли відбувалася ця подія свідок не пам`ятає, чи перебував обвинувачений у квартирі у той час коли відбувалася госпіталізація потерпілого, свідок не пам`ятає, за якою адресою було здійснено виїзд не пам`ятає, чи був при свідомості потерпілий не пам`ятає, чи знаходився потерпілий у стані алкогольного сп`яніння не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідству (на першому поверсі) місця події, що відбулося узимку за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно 8-10 січня 2022 року о 10:00 години ранку до свідка постукав ОСОБА_19 та попросив допомогти спустити вниз якогось чоловіка. В цей час вже біля під`їзду стояла карета швидкої допомоги. Коли свідок піднявся на 4 поверх та зайшов до квартири АДРЕСА_5 побачив, що все було у крові. На підлозі у залі лежав невідомий йому чоловік увесь у крові та скаржився на те, що у нього болить якась сторона голови. У квартирі був лікар. Після цього чоловіка поклали на носилки, спустили вниз, погрузили його у карету швидкої та його повезли до лікарні, а свідок пішов додому. ОСОБА_6 свідок особисто не знав, але знав, що той проживав у їхньому селищі. Свідок вказав, що ОСОБА_6 щодо обставин події нічого не казав, на питання «що сталося» лікар пояснила, що черепно-мозкова травма у потерпілого та прогнози невтішні. Вказав, що окрім ОСОБА_20 та цього потерпілого у квартирі більше нікого не було. Свідок запам`ятав, що у квартирі скрізь було дуже багато крові. Вказав, що ця подія його не здивувала через те, що власник квартири ОСОБА_8 часто пиячив та приводив у квартиру різних людей. Скоріш за все подія мала місце узимку 2021 року. Потерпілого свідок раніше ніколи не бачив. Квартира у якій відбулася подія має 4 кімнати. Можливо хтось, окрім ОСОБА_6 та лікаря ще був у квартирі у окремій кімнаті. Безпосередньо очевидцем подій свідок не був, а також не був свідком обставин, які їм передували. ОСОБА_6 допомагав нести потерпілого до карети швидкої допомоги. Чи були візуально якісь тілесні ущкоження у обвинуваченого свідок не пам`ятає. Свідок повідомив, що чув запах алкогольних напоїв від ОСОБА_6 , проте його це не здивувало, через те, що у квартирі ОСОБА_8 постійно розпивалися алкогольні напої. У подальшому з розмов сусідів чув, що потерпілого ОСОБА_6 ударив табуретом по голові, хто саме таке казав свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що він був понятим при затриманні поліцейськими двох чоловіків за таких обставин: він йшов зі своєю подругою біля Григорівського шосе біля буд 55, у провулку на Холодній горі Новобоварського району м. Харкова. Побачили, що стояли два поліцейських, а з ними ще 2 людини, поруч з якими лежали якісь кабелі чи провода. Поліцейські запропонували свідку з подругою бути понятими для засвідчення факту затримання. Вказав, що ці дві людини з кабелями не заперечували факту затримання, не чинили опору. У нього склалося враження, що ці дві людини просто чекали поки знайдуться якісь поняті для фіксації факту правопорушення, адже була ніч і на вулиці майже нікого не було. Вони заповнили документи, в яких описали ситуацію, свідками якої вони стали. Зазначив, що документи вони перечитували перед тим як підписати, там було вказано, що затримані дві особи, були вказані їхні ПІБ, адреса місця події. Прізвище цих осіб називали як поліцейські, так і вони ж були вказані у документах, які поняті підписували. Вказав, що ці дві затримані особи не заперечували, що в документах, які підписували поняті були вказані не їхні прізвища. Ніяких скарг, заперечень, щодо їх затримання поліцейськими ці дві особи не виказували, доповнень ніяких до протоколу внести не просили. Затримані стояли поруч з ними та поліцейськими та все що зачитували поліцейські та під чим розписувалися поняті, добре чули та бачили. Зазначив, що ця подія відбулася у провулку біля ОСОБА_22 , він знає точно цю вулицю через те, що там проживають його друзі. Ніяких протиправних дій поліцейські не чинили: психологічних, психічних чи фізичних дій по відношенню до затриманих не вчиняли.

Захисник у судовому засіданні заявив клопотання про зміну правової кваліфікації злочину з частини 2 статті 121 КК України, на статтю 124 КК України.

Пояснив, що органами досудового розслідування неправильно кваліфіковано дії ОСОБА_6 , оскільки відповідно до пояснень свідка ОСОБА_8 , отриманих в ході судового слідства, встановлено, що у потерпілого ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_6 раптово виникло нічим не спровоковане неприязне відношення, у зв`язку з чим потерпілий кинув у голову ОСОБА_6 скляну банку ємністю 1 літр, на що ОСОБА_6 відреагував тільки словесно, запитавши у ОСОБА_9 , чи не зійшов він з розуму. Цей факт свідчить про небажання ОСОБА_6 продовжувати конфлікт, а також чинити опір потерпілому ОСОБА_9 . У подальшому, потерпілий ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_6 і почав, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наносити останньому удари кулаками в область голови, а саме обличчя, скроні та ін. За таких обставин, з метою запобіганню продовження протиправних дій відносно себе, ОСОБА_6 почав захищатись, в результаті чого потерпілий ОСОБА_9 упав на підлогу, при цьому ОСОБА_6 закликав його припинити агресію та заспокоїтись. Навіть після цього, ОСОБА_9 не припинив свою протиправну діяльність, підвівся і кинувся на ОСОБА_6 з яскраво визначеним наміром завдати йому якомога більших тілесних ушкоджень. Окрім ударів кулаками, якими він намагався нанести тілесні ушкодження, потерпілий ОСОБА_9 схопив дерев`яний стілець (табуретка) та, з метою нанесення більш тяжких тілесних ушкоджень, кинув ним в підзахисного ОСОБА_6 .

В ході захисту свого життя та здоров`я, захищаючись від протиправних посягань потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_6 перехопив кинутий в нього стілець і кинув його в потерпілого, чим можливо завдав йому тілесні ушкодження.

Захисник зазначив, що ці обставини були встановлені в ході судового слідства, а саме в ході допиту свідка ОСОБА_8 . Також дані обставини були встановлені в ході досудового слідства і підтверджуються протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 11.01.2022. Хоча в ході судового слідства свідок ОСОБА_8 не зміг достеменно пригадати стосовно кинутого стільця у ОСОБА_6 , але також він і не заперечує, що саме так могли відбувалися події, посилаючись на те, що пройшло досить багато часу і він не пам`ятає усіх деталей. Проте у протоколі його допиту у якості свідка від 11.01.2022, який записано з його слів, та складеного безпосередньо після скоєння вчинку підзахисним ОСОБА_6 , ним було надано саме такі свідчення.

Захисник вказує, що ОСОБА_6 діяв в стані необхідної оборони, перевищивши межі самооборони.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження:

- вироком Жовтневого районного суду м. Харкова у справі №639/7149/21, яким ОСОБА_7 , за угодою з прокурором визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачних ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України;

- заявою АТ «Укртелеком» від 13.08.2021 про вчинення кримінального правопорушення;

- довідкою про вартість викраденого (пошкодженого) майна від АТ «Укртелеком» від 13.08.2021;

- актом «Укртелеком» №010-0821-335-ЦМД1-ЛМД4-к про встановлення факту зловмисного пошкодження (крадіжки) майна разом з Дефектним актом від 13.08.2021;

- протоколом огляду місця події від 13.08.2021 у присутності двох свідків: ОСОБА_21 та ОСОБА_23 з фототаблицею, відповідно до якого працівниками АТ «Укртелеком» були виявлені та встановлені кримінальні правопорушення за адресою: м. Харків, вул. Пермська, 9;

- протоколами огляду місця події від 13.08.2021 разом із фототаблицями, віповідно до яких працівниками АТ «Укртелеком» були виявлені та встановлені крмінальні правопорушення за адресою: м. Харків, Григорівське Шосе, 51;

- висновком судової товарознавчої експертизи № СE-19/121-21/18899-ТВ від 30.08.2021, відповідно до якого: 1. ринкова вартість електричного кабелю типу ТППЗ марки 200*2*0,5 довжиною 16 метрів, введеного у експлуатацію у 2004 році, що був у робочому стані та використовувався за призначенням, стапном на 13.08.2021, при умовах, зазначених у дослідницькій частині, складає 3 918 (три тисячі де`ятсот вісімнадцять) гривень 43 копійки; 2. ринкова вартість електричного кабелю типу ТППЗ марки 200*2*0,5 довжиною 16 метрів, введеного у експлуатацію у 2004 році, що був у робочому стані та використовувався за призначенням, стапном на 13.08.2021, при умовах, зазначених у дослідницькій частині, складає 3 918 (три тисячі де`ятсот вісімнадцять) гривень 43 копійки;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.09.2021 за участі підозрюваного ОСОБА_7 , у присутності двох понятих, віповідно до якого ОСОБА_7 показав та вказав, що за епізодом від 13.08.2021 вони з ОСОБА_6 вчинили краіжку кабелю АТ «Укртелеком» за адресою м. Харків, вул. Григорівське Шосе, 51;

- дослідженим відеозаписом із DVD-диску долученого прокурором у судовому засіданні із записом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 25.09.2021.

Заперечення ОСОБА_6 про недоведеність його вини за ч. 3 ст. 185 КК України суд не приймає, адже у матеріалах справи є достатньо доказів, які у своїй сукупності свідчать про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні цього кримінального правопорушення, зокрема факт здійснення крадіжки обвинуваченими підтверджується показаннями свідка ОСОБА_21 , протоколом місця події від 13.08.2021 разом із фототаблицями та протоколом проведення слідчого експерименту від 25.09.2021 за участі підозрюваного ОСОБА_7 , у присутності двох понятих, що було зафіксовано відеозйомкою, яку було досліджено в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_21 був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст. 384 КК України і у нього відсутні мотиви оговорювати ОСОБА_6 . Захист також не вказав таких мотивів для обмови.

ОСОБА_7 під час слідчого експерименту також розказав про участь ОСОБА_6 у цьому злочині, а також показав як все відбувалось безпосередньо на місці події.

Доводи ОСОБА_6 , що він не вчиняв крадіжки крадіжки кабелю зв`язку, перебуваючого на балансі ПАТ «Укртелеком» за адресою: м. Харків, вул. Григорівське Шосе, 51, для суду є непереконливими, такими, які направлені на уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а також не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Отже, своїми умисними протиправними діями за епізодом від 12.08.2021 ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене групою осіб.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КК України, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , показаннями самого ОСОБА_6 , а також письмовими доказами:

- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 11.01.2022 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.01.2022 за участі свідка ОСОБА_8 та судово-медичного експерта ОСОБА_24 у присутності понятих у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2022 за участі обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_25 , судово-медичного експерта ОСОБА_24 у присутності понятих;

- аудіо-записами з ДВД диску «VIDEX DVD-R» 3 позначеннями 4,4 Gb 120 min, з на яких зафіксовано виклики швидкої медичної допомоги на території с-ща Пересічне, Харківського (Дергачівського) району, Харківської області у період часу з 20.00 годин 07.01.2022 по 10.00 годину 08.01.2022;

- відеозаписами із DVD-дисків у кількості 3 долучених прокурором у судовому засіданні із записами слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 11.01.2022, проведених за адресою: АДРЕСА_3 та від 23.06.2022 та за адресою: АДРЕСА_6 , який був проведений задля уточнень обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 07.01.2021;

- карткою виїзду швидкої медичної допомоги №98 від 08.12.2022 за адресою: АДРЕСА_3 до потерпілого ОСОБА_9 ;

- висновком експерта ХОБСМЕ № 12-17/14-А/22 від 05.03.2022 року у зв`язку з подією 07.01.2022 року у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: травма голови, а саме - забита рана тім`яної ділянки зліва, крововиливи у м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в тім`яно-скроневій ділянці зліва, вдавлений уламковий перелом тім`яної кістки зліва з пошкодженням твердої мозкової оболонки в ділянці сагітального синусу, крововиливи під оболонки головного мозку, забій головного мозку з вогнищем контузії тім`яної ділянки зліва; забита рана в області підборіддя зліва, садна і синці обличчя; синець на передній поверхні шиї, синець в області мошонки, синець в проекції лівого ліктьового суглобу.

Причиною смерті ОСОБА_9 явилася відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа, внутрішніми крововиливами, забієм головного мозку та їх ускладнення набряк-дислокація головного мозку, гострий розлад кровообігу.

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 о 12.15 годин у стаціонарі КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР.

Відповідно до п. 4,8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., травма голови, встановлена у ОСОБА_9 має ознаки Тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3 «б», «в», «о» Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») і знаходиться в причинному зв`язку зі смертю.

Згідно п. 4.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., синці і садна голови, шиї, мошонки, верхніх кінцівок, встановлені у ОСОБА_9 , мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.5 Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») і в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться;

- висновком експерта №15-12/№127 Ц Дм/2022 від 25.05.2022, за результатами проведення судово-медичної експертизи 4 фрагментів дерев`яного табурету, вилучених під час огляду місця події, знайдені сліди крові людини могли походити в тому числі і від потерпілого ОСОБА_9 , проте не можна виключити походження слідів крові і від ОСОБА_6 , якщо на момент скоєння злочину у нього були травми, які супроводжувалися зовнішньою кровотечею;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи, проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-22/2950-БД від 31.05.2022;

- висновком експерта №12-23/9/14-А/22 від 01.06.2022, за результатами проведення судово-медичної експертизи у зв`язку з подією 07.01.2022 у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: травма голови: забита рана тім`яної ділянки зліва, вдавлений уламковий перелом тім`яної кістки зліва з пошкодженням твердої мозкової оболонки в ділянці сагітального синусу, крововиливи під оболонкою головного мозку, забій головного мозку з вогнищем контузії тім`яної ділянки зліва; забита рана в області підборіддя зліва, садна і синці обличчя; синець на передній поверхні шиї, синець в області мошонки, синець в проекції лівого ліктьового суглобу. Причиною смерті ОСОБА_9 явилася відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа, внутрішньочерепними крововиливами, забієм головного мозку та її ускладнення набряк- дислокація головного мозку, гострий розлад кровообігу. Тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_9 утворилися від багаторазової дії тупих твердих предметів (предмета) індивідуальні особливості яких не відобразилися. Не виключена можливість того, що тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_9 могли утворитися при обставинах, на які посилається свідок ОСОБА_8 під час його допиту та слідчого експерименту. По наявним тілесним ушкодженням, встановити точну кількість нанесених ударів ОСОБА_9 не представляється можливим. Травма голови, встановлена у ОСОБА_9 утворилася від тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості якого не відобразилися. Травма голови встановлена у ОСОБА_9 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та по критерію небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3 «б», «в», «о» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) знаходиться у причинному зв`язку зі смертю. Синці і садна голови, шиї, мошонки, верхніх кінцівок, встановлених у ОСОБА_9 мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. Тілесні ушкодження могли виникнути 07.01.2022 при обставинах, викладених у постанові слідчого;

- висновком експерта №15-12/№125 Дм/2022 від 11.06.2022, за результатами проведення судово-медичної експертизи ксерокопії війського квитка ОСОБА_6 та вирізки тканини (з простирадла) - знайдені сліди крові могли відбутися від будь-якої особи, в тому числі як від потерпілого ОСОБА_9 так і від підозрюваного ОСОБА_6 ;

- висновком експерта№ СE-19/121-22/2950-БД від 31.05.2022, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілю) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 , згідно наданої таблиці результатів дослідження з фототаблицею;

- висновком експерта ХОБСМЕ № 12-23/14-А/22 від 23.06.2022, за результатами якого у зв`язку з подією 07.01.2022, у ОСОБА_9 мали місце такі ушкодження: травма голови, а саме - забита рана тім`яної ділянки зліва, крововиливи у м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в тім`яно-скроневій ділянці зліва, вдавлений уламковий перелом тім`яної кістки зліва з пошкодженням твердої мозкової оболонки в ділянці сагітального синусу, крововиливи під оболонки головного мозку, забій головного мозку з вогнищем контузії тім`яної ділянки зліва; забита рана в області підборіддя зліва, садна і синці обличчя; синець на передній поверхні шиї, синець в області мошонки, синець в проекції лівого ліктьового суглобу. Причиною смерті ОСОБА_9 явилася відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа, внутрішніми крововиливами, забієм головного мозку та їх ускладнення набряк-дислокація головного мозку, гострий розлад кровообігу. Тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_9 утворилися від багаторазової дії тупих твердих предметів (предмета) індивідуальні особливості яких не відобразилися. Травма голови встановлена у ОСОБА_9 утворилися від дії тупого твердого предмета (предметів) індивідуальні особливості якого не відобразилися. Тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_9 не могли бути спричинені за обставин, на які посилається підозрюваний ОСОБА_6 під час його допиту. Не виключена вірогідність того, що тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_9 могли бути спричинені за обставин, на які посилається підозрюваний ОСОБА_6 під час слідчого експерименту з ним від 23.06.2023, але не має точної відповідності про кількість і локалізацію нанесених ним ударів ОСОБА_9 . По наявним тілесним ушкодженням, встановити точну кількість нанесених ОСОБА_9 ударів не виявляється можливим. Травма голови, встановлена у ОСОБА_9 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і знаходиться у причинному зв`язку зі смертю. Синці і садна голови, шиї, мошонки, верхніх кінцівок, встановлених у ОСОБА_9 мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. Тілесні ушкодження могли виникнути 07.01.2022 при обставинах, викладених у постанові слідчого.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Суд не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. ч. 2 ст. 121 КК України та вважає, що його дії необхідно перекваліфікувати на ст. 124 КК України, оскільки він заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_9 діючи з перевищенням меж необхідної оборони, що було встановлено під час судового розгляду.

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч. 1 ст. 94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При оцінці доказів суд також враховує положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Доводи обвинувачення про наявність у діях обвинуваченого ознак складу іншого, більш тяжкого злочину - умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого є припущеннями, тому не можуть покладатись в основу вироку з огляду на наступне.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 370 КПК України вимагає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Беручи до уваги наведені вище процесуальні норми, суд вважає, що оцінка доказів у даному кримінальному провадженні та відповідні висновки мають ґрунтуватись на стандарті доказування «поза розумним сумнівом».

Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. В інших рішеннях (зокрема, рішення у справі «Сергій Савенко проти України» від 24.10.2014 року, рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства») Європейський суд з прав людини зауважує, що таке доведення може випливати із співіснування достатньо сильних, чітких і таких, що підтверджують один одного, умовиводів або аналогічних неспростовних презумпцій факту.

При оцінці доказів суд також застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», визначений п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України».

Разом з тим суд зауважує, що конкретних правил формулювання таких умовиводів та неспростовних презумпцій факту ані в прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, ані в чинному законодавстві України не встановлено, однак критерій доказування поза розумним сумнівом втілений у загальному правилі оцінки доказів, яке сформульоване у статті 94 КПК України.

За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження, та причинним зв`язком між цим діянням та наслідком.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень. Причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Суд наголошує на тому, що право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність у заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним тяжким тілесним ушкодженням, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Особливістю кримінального правопорушення, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад наміром розправитися з нападником через вчинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, що перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Перевищенням меж необхідної оборони закон визнає умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Відповідальність за перевищення меж необхідної оборони настає лише при заподіянні шкоди двох видів, а саме: тяжкого тілесного ушкодження; умисного вбивства. Відповідальність за таке перевищення меж необхідної оборони передбачена статтями 118 і 124. В інших випадках перевищення меж необхідної оборони не є злочином.

Аналізуючи обставини вчинення злочину ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про те, що він зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_9 , яке створило реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю.

Судом встановлено, що 07.01.2022 саме ОСОБА_9 розпочав конфлікт із ОСОБА_6 , який спочатку носив словесний характер і під час якого ОСОБА_9 послідовно ображав та провокував ОСОБА_6 .

Далі ОСОБА_9 розпочав фізичний конфлікт шляхом кидання скляної банки в ОСОБА_6 , і влучив в голову останньому.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 на ці дії відреагував мирно і в конфлікт не вступив.

Після чого ОСОБА_9 , продовжуючи агресивні дії по відношенню до обвинуваченого, підійшов до нього і вдарив по голові кулаком, при тому, що обвинувачений сидів у кріслі.

Суд оцінює зазначену вище поведінку ОСОБА_6 як спробу уникнути конфлікту, а дії ОСОБА_9 як напад на обвинуваченого, від якого останній мав законне право захищатись.

ОСОБА_6 оборонявся весь час, поки тривав напад, але перевищив межі необхідної оборони, завдавши удар стільцем по голові ОСОБА_9 , який в цей час намагався піднятись.

Такі дії ОСОБА_6 становлять склад правопорушення, передбачений ст. 124 КК України - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Одразу після припинення агресії з боку ОСОБА_9 . ОСОБА_6 припинив завдавати йому ударів, викликав швидку та допомагав організовувати переміщення ОСОБА_9 до карети швидкої (просив сусідів допомогти знести носилки з потерпілим з 4 поверху), що також підтверджено у судовому засіданні свідком ОСОБА_18 .

З наведеного чітко вбачається, що у ОСОБА_6 не було бажання завдати ОСОБА_9 тілесних ушкоджень тільки з метою оборони, що підтверджується його мирною поведінкою до фізичного конфлікту, агресивною поведінкою ОСОБА_9 , фізичним нападом ОСОБА_9 на ОСОБА_6 , миттєвим припиненням ударів ОСОБА_6 після закінчення посягань з боку ОСОБА_9 та поведінкою ОСОБА_6 після конфлікту, яке полягало у допомозі ОСОБА_9 дійти до ліжка, виклику швидкої та пошуку допомоги для спуску ОСОБА_9 до швидкої.

Оцінивши доводи сторін кримінального провадження та надані ними докази, суд вважає, що з суб`єктивної сторони умислу на завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, з огляду на обстановку обвинувачений не мав; їх було завдано при перевищенні меж необхідної оборони.

Враховуючи викладене, окремі твердження у обвинувальному акті щодо умислу обвинуваченого на завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не узгоджуються із фактичними обставинами кримінального провадження, не відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом», а обвинувачення у цій частині ґрунтується на припущеннях та є сумнівним.

Із врахуванням наведених вище мотивів, дотримуючись принципів верховенства права, законності, змагальності сторін, диспозитивності кримінального судочинства, суд тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого, тому відкидає докази обвинувачення у частині наявності умислу на завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд вважає кваліфікацію вчиненого ОСОБА_6 діяння за ч. 2 ст. 121 КК України неправильною, оскільки вона не враховує усю сукупність фактичних обставин, що мають значення для кваліфікації.

При цьому суд критично оцінює показання обвинуваченого про нібито напад ОСОБА_9 із використанням гострого фрагменту скла, оскільки це спростовується показаннями свідка ОСОБА_8 і не підтверджується іншими матеріалами справи.

Отже, виходячи із сукупності усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, місце вчинення злочину, суд вважає, що обвинувачений при нанесенні ударів потерпілому мав стан необхідної оборони, при цьому об`єктивно міг і повинен був передбачити ступінь тяжкості таких ушкоджень.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише у частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати саме за ст. 124 КК України, оскільки тяжкі тілесні ушкодження були ним вчинені при перевищенні меж необхідної оборони.

При цьому вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, доведена поза розумним сумнівом, та підтверджується доказами, які зазначені вище.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, зокрема те, що злочин, передбачений 124 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином, злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК УКраїни є тяжким злочином, дані про ОСОБА_6 , який не одружений, не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Оскільки обвинуваченим вчинено декілька злочинів, покарання слід призначити за сукупністю злочинів згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, з урахуванням суті вчинених правопорушень та даних про особу обвинуваченого.

Суд вважає можливим застосувати до призначеного покарання положення ст. 75 КК України, з огляду на особу обвинуваченого, який раніше не судимий, суті вчинених правопорушень, а також того, що він вже фактично відбув значну частину покарання, оскільки утримувався під вартою з 11.01.2022 по 02.10.2023.

Щодо цивільного позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із положеннями ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов, суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що 13.08.2021 ПАТ «Укртелеком» при обстеженні кабельної лінії зв`язку після спрацювання охоронної сигналізації було виявлено крадіжку кабелю марки ТППз200х2х0,5-16м, ТППз200х2х0,5-16м, та переріз кабелю ТПП з 200х2х0,5 за адресою: м. Харків, вул. Григорівське шосе, 49А-51.

Матеріальна шкода, заявлена потерпілою стороною юридичною особою ПАТ «Укртелеком», після уточнення позовних вимог складає 14 689 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 84 копійок.

Для відновлення зв`язку ПАТ «Укртелеком» вимушений закуповувати відповідні матеріали (кабелі, муфти зв`язку). При чому за технологічними особливостями для відновлення стану, що був до правопорушення, не можливо на місто порізу вставити той самий відрізок кабелю (як того самого, що був викрадений з конкретної ділянки, так і аналогічний), а потрібен більший за довжиною кабель для можливості з`єднання з мережею. Для відновлення технічно-експлуатаційних характеристик пошкоджених об`єктів телекомунікаційних мереж провадяться ремонтні роботи, пов`язані з монтажем муфт, прокладкою кабелю по зовнішнім/внутрішнім стінам, прозвонкою пар.

Тобто крім втрати майна, позивач вимушений нести великі збитки для відновлення порушеного зловмисниками зв`язку.

Розмір заподіяної шкоди підтверджується довідками про вартість викраденого кабелю, що були долучені до матеріалів кримінального провадження, довідками про сукупну вартість ремонтних робіт з відновлення функціонування ЛКС об`єкта протиправного посягання, розмір упущеної вигоди підтверджується довідками щодо упущеної вигоди через тимчасове припинення надання телекомунікаційних послуг внаслідок крадіжки умисного пошкодження кабелів ліній зв`язку.

Вартість матеріальної шкоди складається з вартості викраденого (пошкодженого) майна (крадіжці кабелю марки ТПППз200х2х0,5-16м, ТППз200х2х0,5 16м, та перерізу кабелю ПП-200х2х0,5 за адресою: м. Харків, вул. Григорівське Шосе, 49А-51), у розмірі 14 689 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 84 копійок, підтверджкється довідкою ПАТ «Укртелеком» №42-07/010-0821-335-ЦМД1-ЛДМД4-к від 13.08.2021 про вартість викраденого кабелю, актом №010-0821-335-ЦМД1-ЛДМЛ4-к потерпілої сторони про встановлення факту зловмисного пошкодження (крадіжки) майна від 13.08.2021, складеним начальником ЛДМД №4, інженерами ЛДМД №4 та матеріально відповідальної особи ПАТ «Укртелеком» та дефектним актом №010-0821-335-ЦМД1-ЛДМЛ4-к від 13.08.2021, складеного діючою робочою комісією ПАТ «Укртелеком», щодо пошкодження (знищення) зловмисником кабель у телефонній каналізації № 116-1272-327 за адресою: Харків, вул. Григорівське шосе, 49А-51 з виявленими комісією пошкодженнями та схемою розташування абонентів, які залишилися без зв`язку, у результаті злочинних дій.

Отже, внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду у загальному розмірі 14 689 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 84 копійок.

Вказаний позов обвинувачений не визнав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166, ст. 1192 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає можливим стягнути матеріальну шкоду, яка заподіяна потерпілій стороні юридичній особі АТ «Укртелеком», у наслідок злочинних дій ОСОБА_6 , яка виразилася у витратах на відновлення технічно-експлуатаційних характеристик пошкоджених об`єктів телекомунікаційної мереж, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Григорівське шосе, 49А-51, які не були відшкодовані потерпілій стороні ні під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, підтвердженні належним чином, у розмірі 14 689 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 84 копійок, оскільки ця сума підтверджується відповідними доказами.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 127, 128, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 124, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 124 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати період тримання під вартою, з 11.01.2022 по 02.10.2023, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії АТ «Укртелеком» (, 61010, м. Харків, Нетіченська набережна, 8), матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок скоєння злочину у загальному розмірі 14 689 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 84 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Харківський НДЕКЦ МВС України витрати за проведення молекулярно-генетичної експертизи № СE-19/121-22/2950-БД від 31.05.2022, у розмірі 3 886 (три тисячі вісімсот вісімдесят шість) гривень 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 30.08.2021 №СЕ-19/121-21/18899-ТВ у розмірі 514 (п`ятсот чотирнацять) гривень 86 копійок (Стягувач платежу Держава, код доходів 24060300, отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харків/24060300, п/рахунок UA0020649, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37874947, банк - Казначейство України (ЕЕБР), МФО - 899998).

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 14.01.2022 скасувати.

Речові докази:

- чоловічі сонцезахисні окуляри у чохлі чорного кольору; мобільний телефон «SAMSUNG», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 не в робочому стані; планшет y не робочому стані «NOMI» LIBRA 2 без серійного номеру; планшет y не робочому стані торгової марки «IRBIS», без серійного номеру; планшет y не робочому стані, модель ТМ 48; планшет моделі «ACER», без серійного номеру; картка з номером НОМЕР_3 «Маршал» (дисконтна), військовий квиток НОМЕР_4 , виданий 21.10.2002 року на ім`я ОСОБА_6 , мобільний телефон «SAMSUNG» IMEI: НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , що зберігаються у камері схову ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області повернути власникам;

- фрагменти простирадла з нашаруванням РБК; фрагмент скла з нашаруванням РБК; дерев`яний табурет із фрагментів, товарний чек № 12 від 03.01.2022; чек ПТ «Ломбард» КЕШ БОКС від 03.01.2022; товарний чек № 15 від 03.01.2022; чек ПТ «Ломбард» КЕШ БОКС від 03.01.2022, що зберігаються у камері схову ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області - знищити;

- кабель зв`язку марки ТПП-200х2х0,5-16м, ТПП-200х2х0,5-16м повернути ПАТ «Укртелеком».

- ДВД диск «VIDEX DVD-R» 3 позначеннями 4,4 Gb 120 min, з копіями аудіо-записів на яких зафіксовано виклики швидкої медичної допомоги на території с-ща Пересічне, Харківського (Дергачівського) району, Харківської області у період часу з 20.00 годин 07.01.2022 по 10.00 годину 08.01.2022 залишити у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1