Справа № 455/811/25
Провадження № 1-кп/455/172/2025
ВИРОК

Іменем України

18 червня 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 23.03.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, згідно статті 89 КК України вважається таким, що судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 22 березня 2025 року близько 20 год. 45 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Смільниця Кросценко», що розташований за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Терло, вул. Бічна, 1, прямуючи через державний кордон України, рухаючись на виїзд з України в Республіку Польща, під час перевірки документів для перетину державного кордону на виїзд з України, не маючи відповідних дозвільних документів для виїзду за кордон, однак достовірно знаючи, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово обмежено виїзд за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник відділу прикордонної служби, який перебував у форменому одязі із ознаками розрізнення, з метою реалізації свого незаконного умислу, спрямованого на надання неправомірної вигоди вищевказаному військовослужбовцю Державної прикордонної служби України, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою безперешкодного перетину державного кордону України, пропонував надати та надав інспектору прикордонної служби 3 категорії дозиметристу 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 18-ос від 04.01.2024, призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, та 22.03.2025 перебував в прикордонному наряді «Перевірка документів» в пункті пропуску з 20:00 22.03.2025 по 08:00 23.03.2025, сержанту ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 300 Євро, а саме: 1 купюра 100 Євро (VA 2019) та 1 купюра 200 Євро (SD 2019), що згідно курсу Національного банку України станом на 22 березня 2025 року становить 13500 грн. 42 коп., за вчинення дій, пов`язаних із безперешкодним пропуском через державний кордон України, за вчинення дій з використанням наданого їм службового становища, а саме безперешкодному перетині державного кордону України в напрямку Республіки Польща, від отримання яких ОСОБА_5 відмовився.

Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 369 КК України, тобто пропозиціюнадати та надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за частиною 1 статті 369 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним. Щиро розкаявся у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження, не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення частини 3 статті 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та щодо речових доказів, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за частиною 1 статті 369 КК України як пропозиціянадати та надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до вимог статті 66 КК України, судом визнаються щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується загальними засадами, які визначені у статті 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень статті 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Так, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у статті 12 КК України, є нетяжким злочином.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема те, що він згідно статті 89 КК України вважається таким, що судимості не має, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд враховує те, що поведінка обвинуваченого в судовому засіданні була адекватною, свої показання він надавав послідовно та змістовно, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Крім того, суд враховує обставини, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому (щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення) та відсутність обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання.

Також, при призначені покарання суд враховує позицію прокурора, який в судовому засіданні просив призначити покарання для обвинуваченого у виді штрафу.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді штрафу в межах санкції частини 1 статті 369 КК України, що, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням статті 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.03.2025 арешт на майно, відповідно до статті 174 КПК України, слід скасувати.

При вирішенні питання щодо долі речових доказів, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 9 статті 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень частини 1 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів у вигляді грошових коштів 300 Євро, а саме: 1 купюра 100 Євро (VA 2019) та 1 купюра 200 Євро (SD 2019), які згідно акту прийому-передачі майна на зберігання від 24.04.2025, в одному цінному спецпакеті 3454861 знаходяться у керівника Відділу регіональної каси перерахунку ГО ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 , на підставі статей 96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.

Питання про долю інших речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України, а саме: оптичний диск білого кольору, який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження, повернути за належністю ОСОБА_3 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 100, 174, 349, 368-371, 373-376 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.03.2025, а саме на одну купюру номіналом 100 Євро (VA 2019) та одну купюру номіналом 200 Євро (SD 2019).

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України грошові кошти 300 Євро, а саме: 1 купюра 100 Євро (VA 2019) та 1 купюра 200 Євро (SD 2019), які згідно акту прийому-передачі майна на зберігання від 24.04.2025, в одному цінному спецпакеті 3454861 знаходяться у керівника Відділу регіональної каси перерахунку ГО ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 , в порядку спеціальної конфіскації конфіскувати у власність держави.

Речовий доказ, а саме: оптичний диск білого кольору, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження №0000153.

Речовий доказ, а саме: паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження, повернути за належністю ОСОБА_3 .

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до частини 2 статті 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1