Справа № 629/3650/25
Номер провадження 1-кс/629/1043/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова заяву прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 по справі № 629/3650/25, -

встановив:

Прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 подано заяву про відвід слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 у справі №629/3650/25 за скаргою адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області від 26.05.2025 року, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 22 травня 2025 року щодо протиправних дій громадянина ОСОБА_6 .

Суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань та пояснень від нього не надходило.

Прокурор просив розглядати заяву про відвід без його участі.

Від адвоката ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд заяви про відвід без його участі, в якій він зазначив, що вважає заяву прокурора Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 незаконною, невмотивованою, необґрунтованою і такою, що містить неправдиві відомості.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В провадженні слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 перебуває скарга (справа №629/3650/25) захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 22.05.2025 відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 308 КК України.

В обґрунтування заяви про відвід зазначено, що в провадженні слідчого судді ОСОБА_4 перебуває справа №629/6878/24 (кримінальне провадження №0000760 від 11.07.2024), яка надійшла з Лозівської окружної прокуратури Харківської області 05.11.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 2, 308 ч. 1 КК України. Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 у справі №629/6878/24 є адвокат ОСОБА_5 . 22.05.2025 адвокатом ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області було подану заяву про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.308 КК України, який є свідком у справі №629/6878/24 (кримінальне провадження №0000760 від 11.07.2024), яке розглядається суддею ОСОБА_4 по суті.

Згідно з п.п. 3,4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, та за наявності підстав, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тобто фактично законодавець визначив практику Європейського суду з прав людини частиною кримінального процесуального законодавства України.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".

Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зав`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіра до незалежності судової влади буде підірвано.

Крім того, статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22 лютого 2013 року, передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27 липня 2006 року, «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість. Іншими словами, - «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Оцінюючи доводи прокурора Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , викладені у його заяві про відвід, суд зазначає, що ці доводи як окремо, так і в сукупності, самі по собі не є такими, що свідчать про необ`єктивність та упередженість слідчого судді ОСОБА_4 , проте існування викладених у відповідній заяві обставин дійсно може викликати сумніви у цьому як у сторін та їх представників, так і у сторонніх спостерігачів. Більше того, прокурором Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 викладені у відповідній заяві про відвід слідчому судді обставини вже сприймаються як такі, що можуть певною мірою впливати на здатність судді прийняти незалежне, об`єктивне та справедливе рішення у справі.

З огляду на вказане вище, з метою забезпечення права сторін на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та створення умов, за яких відпадуть будь-які сумніви у неупередженості та безсторонності судді під час розгляду справи та недопущення будь-яких сумнівів в ухваленому за результатами розгляду справи рішенні суду, а також задля усунення побоювань щодо неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_4 , суд вважає за доцільне задовольнити заявлений відвід.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суддя,-

постановив:

Заяву прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 по справі № 629/3650/25 - задовольнити.

Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Лозівського РВП ГУНП в Харківській області стосовно невнесення відомостей до ЄРДР передати на повторний авторозподіл, для визначення слідчого судді, відповідно до ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8