Справа № 752/6243/25
Провадження № 1-кс/752/4877/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні (шляхом проведення відеоконференції) в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення від 13 березня 2025 року про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні №0000041 від 16.02.2024

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

02.06.2025 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення від 13 березня 2025 року про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні №0000041 від 16.02.2024.

Сторона захисту вважає повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 13.03.2025 необґрунтованим, оскільки викладені в ньому факти не підтверджують наявності достатніх та допустимих доказів для підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Зокрема, слідством стверджується, що 12.09.2024 ОСОБА_4 нібито висунув представнику ФГ «Кондор С.» ОСОБА_6 вимогу про передачу неправомірної вигоди у сумі 2 000 грн за кожен транспортний засіб, а 05.12.2024 одержав від нього 10 000 грн за непритягнення до відповідальності перевізників. Однак, як підтверджується самим слідчим у клопотанні, станом на вказані дати ОСОБА_4 ще не був призначений на посаду старшого державного інспектора у Черкаській області, оскільки призначення його на посаду відбулось лише 20.12.2024, що виключає можливість вчинення ним інкримінованих дій як службовою особою у період вказаний у підозрі. Крім того, у повідомленні про підозру відсутні конкретні дата, час і місце отримання неправомірної вигоди, не вказано, які саме порушення вчинило господарство « ОСОБА_7 », не наведено доказів, що саме ОСОБА_4 створював штучні перешкоди чи затримки транспорту, а твердження про вимагання ґрунтуються виключно на словах свідка ОСОБА_6 без належної перевірки й підтвердження. Такий зміст підозри, на думку захисту, не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, не містить достовірних фактів й суперечить стандарту обґрунтованої підозри, встановленому практикою ЄСПЛ. Враховуючи зазначене, захисник просить скасувати складене та вручене 13.03.2025 повідомлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні №0000041 від 16.02.2024; зобов`язати слідчого та/або прокурорів, які входять в групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000041 від 16.02.2024 невідкладно виключити з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000041 від 16.02.2024.

Захисник ОСОБА_3 вважає повідомлення про підозру необґрунтованим, оскільки викладені в ньому твердження про одержання ОСОБА_4 неправомірної вигоди не підтверджені належними доказами та ґрунтуються виключно на суб`єктивних показаннях ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_4 особисто не був знайомий і якого знає лише у зв`язку з матеріалами кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_4 указав у судовому засіданні, що жодних контактів із перевізниками не мав, телефонних дзвінків не отримував, а передачу від ОСОБА_6 отримав у рамках службових доручень у межах роботи. Також сторона захисту зазначила, що провокація могла бути організована співробітником Гренюком, який зайняв посаду ОСОБА_4 після його звільнення.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення скарги на повідомлення про підозру, наголосивши, що факт події, пов`язаної з передачею неправомірної вигоди, не оспорюється стороною захисту. Він зазначив, що ОСОБА_6 діяв як представник фермерського господарства « ОСОБА_7 » на підставі відповідного доручення, а події, викладені в повідомленні про підозру, мали місце та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. При цьому прокурор зауважив, що результати негласних слідчих (розшукових) дій наразі не розсекречені, тому остаточна правова кваліфікація може бути уточнена після завершення досудового розслідування, що не позбавляє повідомлення про підозру обґрунтованості на цьому етапі.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги з додатками, слідчий суддя зазначає про наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст. 303 КПК України.

Зокрема, у відповідності до п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про повідомлення про підозру після двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Як вбачається з матеріалів скарги, оскаржуване повідомлення про підозру складено 13 березня лютого 2025 року. Із скаргою на повідомлення про підозру захисник ОСОБА_3 звернулася 02 червня 2025 року. На момент звернення до суду із скаргою та на момент її розгляду кримінальне провадження не закрито, обвинувальний акт до суду не передано. Тобто, скаргу подано після спливу двох місяців, що відповідає п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту скарги, її доповнень, а також із пояснень, наданих захисником під час судового розгляду, сторона захисту посилається на необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 та наявність обставин, які, на їхню думку, виключають існування обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зокрема, захист стверджує, що слідством не встановлено ознак вимагання, у зв`язку з чим у повідомленні про підозру не зазначено конкретного призначення переданих грошових коштів, а також не з`ясовано, чи здійснювалися перевезення за участю представника фермерського господарства з порушенням норм законодавства у сфері безпеки на транспорті.

Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства.

Стандарт «достатніх підстав (доказів) для підозри» є нижчим, ніж стандарт «обґрунтованої підозри». Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

У зв`язку із цим слідчий суддя під час розгляду скарги вирішує питання про доведеність тих обставин, на які посилається сторона захисту у скарзі, та чи можуть бути такі обставини підставою для висновку про недостатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину.

Захисник стверджуює, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 13 березня 2025 року не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, із зазначенням, серед іншого, конкретного часу, місця, способу одержання неправомірної вигоди, призначення переданих коштів, а також обставин, які б свідчили про вимагання чи зловживання службовим становищем з боку підозрюваного. На обґрунтування своєї скарги сторона захисту надала суду копію оскаржуваного повідомлення про підозру від 13.03.2025 року та витяг з ЄРДР, сформований 16.02.2024 року.

Однак, надані слідчому судді для огляду матеріали кримінального провадження, які надійшли зі скаргою адвоката ОСОБА_3 , не спростовують тих фактів, про які зазначено в повідомленні про підозру від 13.03.2025 року.

Разом з цим, 14.03.2025 слідчим суддею ОСОБА_1 розглядалось клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000041 від 16.02.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про що постановлено ухвалу.

Із дослідженої ухвали слідчого судді від 14.03.2025, електронний примірник якої міститься в комп`ютерній програмі «Д-3», про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу вбачається, що під час розгляду цього клопотання, слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, та дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: заявою ОСОБА_6 про вимагання в останнього неправомірної вигоди від 21.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 23.10.2024; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 05.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 13.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 21.03.2025; протоколом огляду місця події від 12.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.03.2025; протоколом огляду від 12.03.2025; протоколом затримання ОСОБА_4 у вчинення злочину; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Будь-яких розумних сумнівів у вірності висновків, викладених в ухвалі від 14.03.2025 року про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу стороною захисту висловлено не було.

Посилання захисту на те, що частина подій відбулася до призначення ОСОБА_4 на посаду службової особи слідчий суддя не враховує, оскільки кваліфікуюча ознака службового статусу має значення лише на момент фактичного одержання неправомірної вигоди, яка, як вказано в підозрі, мала місце вже після його призначення.

Аргументи сторони захисту щодо відсутності в повідомленні про підозру конкретного часу, місця подій та ознак вимагання спростовуються як самим змістом повідомлення про підозру, так і сукупністю матеріалів досудового розслідування, зокрема протоколами допиту свідків, які на момент повідомлення про підозру були належною базою для формування обґрунтованого припущення про вчинення кримінального правопорушення.

Як неодноразово зазначено в практиці ЄСПЛ, «обґрунтована підозра» не вимагає доказів, достатніх для обвинувального вироку, а лише фактів, які переконали б об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила правопорушення. Саме такі факти слідство надало й поклало в основу повідомлення про підозру, яке на цьому етапі відповідає вимогам законодавства та практики Європейського суду з прав людини.

Інші обставини, на які посилаються захисники у скарзі, також не спростовують обставини, встановлені під час досудового розслідування, та відносяться до питань, які потребують оцінки доказів щодо їх належності та допустимості, що є предметом судового розгляду, а не судового контролю з боку слідчого судді.

Зі змісту повідомлення про підозру слідує, що в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а захисником не наведено достатніх обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, тому на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру вручене за відсутності достатніх для підозри підстав.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 2, 8, 276-278, 303, 305, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення від 13 березня 2025 року про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні №0000041 від 16.02.2024 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1