Справа № 404/8845/25
Номер провадження 1-кс/404/2930/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року місто Кропивницький

Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, внесене у кримінальному провадженні №0000317, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Казахстан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Суть клопотання.

Слідчий СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000317 від 05.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , 10.09.2023, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації та перебуваючи у тимчасовому місці розміщення такелажного відділення інженерно-маскувального взводу інженерно-технічної роти, у званні «солдат», діючи умисно в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, самовільно залишив пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який тимчасово дислокувався за адресою: населений пункт АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час, перебуваючи різних в місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

20.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, тобто даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.5 ст.407 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує матеріалами службового розслідування та доданими до нього матеріалами, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

ІІ. Позиції сторін.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити посилаючись на обставини та ризики викладені в ньому. Також зазначив, що відповідно до ст. 6 та 401 КК України ОСОБА_5 є військовослужбовцем, тому підлягає притягненню кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 407 КК України.

Підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання, просив не застосовувати тримання під вартою.

Підозрюваний щодо себе вказав, що є уродженцем м. Казахстан, особою без громадянства, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , даний об`єкт нерухомості належить його брату, який надав дозвіл на проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вказаному місці проживання він орендує кімнату в гуртожитку, проживає сам. Вказав, що у 1997 році переїхав з сім`єю до України, наразі батьків вже нема. До 1997 року мав громадянство Казахстану, при переїзді до України припинив громадянство. В Україні не звертався до відповідних органів щодо громадянства України. Має доньку, однак він не записаний її батьком, на утриманні неповнолітніх дітей немає. Працює не офіційно водієм, в середньому має заробіток 6-7 тисяч грн. З початком повномаштабного вторгнення Російської Федерації в України, 02.03.2022 добровільно пішов до військомату, був мобілізований. При зверненні пред`явив військовий квиток, адже раніше проходив військову службу в Росії з 1989 по 1991 рік. До кримінальної відповідальності не притягувався. Вину не визнає. Пояснив, що його хотіли перевести в інший батальйон, де відбуваються активніші бойові дії, тому він вирішив покинути військову службу, розумів наслідки своїх дій, однак, вважав, що не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, оскільки не є громадянином України.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, просив застосовувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вказував на відсутність доказів набуття статусу військовослужбовця, оскільки його підзахисний не має громадянства України. Крім того, його підзахисний не розуміє української мови, тому приймаючи присягу, не розумів її. Органом досудового розслідування не витребувано особової справи його підзахисного, не направлено запити до міграційної служби для з`ясування обставин перебування його підзахисного на території України.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Слідчим суддею встановлено, що СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000317 від 05.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

20.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, тобто даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

19.08.2025 року о 20:40 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208, ст. 615 КПК України, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 10.09.2023, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації та перебуваючи на посаді такелажник, такелажного відділення інженерно-маскувального взводу, інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16-17, 127_128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, маючи на меті ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , без поважних на те причин в умовах воєнного стану та ухилявся від проходження військової служби на території АДРЕСА_1 по теперішній час, перебуваючи в різних місцях.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 53-РС від 14.08.2023 солдата ОСОБА_5 з 26.08.2023 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , постановлено на всі види забезпечення, а також визнано таким, що перебуваючи у тимчасовому місці розміщення такелажного відділення інженерно-маскувального взводу інженерно-технічної роти, військової частини НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, з моменту зарахування 26.08.2023 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 26.08.2024, приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до п. п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді такелажника такележного відділення інженерного-маскувального взводу інженерно-технічної роти, у званні «солдат» ОСОБА_5 , як військовослужбовець відповідно до ст. ст. 11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 2, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 , також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з указом Президента України ОСОБА_8 № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє до 11.08.2024, відповідно до указу Президента України ОСОБА_8 № 271/2024 від 06.05.2024.

Незважаючи на викладене, солдат ОСОБА_5 , 10.09.2023, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації та перебуваючи у тимчасовому місці розміщення такелажного відділення інженерно-маскувального взводу інженерно-технічної роти, у званні «солдат», діючи умисно в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, самовільно залишив пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який тимчасово дислокувався в Черкаській області, та ухиляється від проходження військової служби на території м. Кропивницький, по теперішній час, перебуваючи різних в місцях, до його затримання в порядку ст. 208, ст. 615 КПК України.

Перевіряючи обгрунтованість підозри слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italyof 11 January 2001, §45).

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, а саме: матеріалів службового розслідування з метою встановлення причин і умов, що сприяли відсутності на службі без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану, а також встановлення ступеня вини солдата ОСОБА_5 , такелажника такелажного відділення інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (а.к. 16-37); іншими матеріалами кримінального провадження; слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Дослідивши докази, надані прокурором в обґрунтування поданого клопотання, слідчий суддя вважає їх достатніми для висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у об`ємі як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи з критеріїв "розумної підозри", тобто наявності фактів та іншої інформації, яка могла б переконати неупередженого спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Стосовно доводів сторони захисту про необгрунтованість підозри, не доведеність стороною обвинувачення набуття статусу військовослужбовця, не витребування матеріалів особової справи, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 276 КПК України повідомлення про підозру здійснюється за наявності достатніх доказів, які дають підстави вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. При цьому на цій стадії кримінального провадження не вимагається доведення вини підозрюваного у спосіб та обсязі, необхідному для постановлення вироку суду.

З наданих стороною обвинувачення матеріалів вбачається, що підозрюваний фактично виконував обов`язки військової служби, підпорядковувався військовому керівництву, користувався правами та ніс обов`язки, встановлені для військовослужбовців.

З матеріалів службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_5 призваний на військову службу 02.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 53-РС від 14.08.2023 солдата ОСОБА_5 з 26.08.2023 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , постановлено на всі види забезпечення, а також визнано таким, що перебуваючи у тимчасовому місці розміщення такелажного відділення інженерно-маскувального взводу інженерно-технічної роти, військової частини НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Отже, ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця, приступив до виконання обов`язків військової служби. Відсутність в матеріалах клопотання особової справи ОСОБА_5 не спростовують факту зарахування підозрюваного до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Слідчому судді на момент розгляду клопотання не надано доказів порушення ІНФОРМАЦІЯ_3 умов призову ОСОБА_5 на військову службу 02.03.2022 та в подальшого перебування підозрюваного в статусі військовослужбовця.

Сторона захисту стверджує, що ОСОБА_5 є особою без громадянства, тому не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Однак, слідчому судді не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Як зазначалося вище, ОСОБА_5 призваний на військову службу 02.03.2022, зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 26.08.2023. Дані обставини не спростовані в ході судового розгляду. З 10.09.2023 підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що самовільно залишив військову частину. За період часу з 10.09.2023 до моменту його затримання та розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваний не вчиняв жодних дій для доведення незаконності його призову на військову службу.

Відповідно до ч. 1 с. 6 КК України особи, які вчинили кримінальні правопорушення на території України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

Приписами ч. 1-2 ст. 401 КК України передбачено, що військовими кримінальними правопорушеннями визнаються передбачені цим розділом кримінальні правопорушення проти встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби, вчинені військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів. За відповідними статтями цього розділу несуть відповідальність військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також інші особи, визначені законом.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», визначено, що громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції на момент призову на військову службу підозрюваного) у випадках, передбачених законом, іноземці та особи без громадянства (у тому числі звільнені з полону до завершення бойових дій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України), які на законних підставах перебувають на території України (далі - іноземці та особи без громадянства), можуть у добровільному порядку (за контрактом) проходити військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Іноземці та особи без громадянства можуть бути прийняті на військову службу до Збройних Сил України за контрактом на посади рядового, сержантського і старшинського складу. На військову службу за контрактом приймаються раніше не судимі іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах і відповідають таким вимогам проходження військової служби: мають вік, передбачений статтею 22 цього Закону; придатні до військової служби за станом здоров`я; пройшли професійно-психологічний відбір; мають достатній рівень фізичної підготовки.

Для прийняття на військову службу іноземці та особи без громадянства звертаються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем їх проживання (ст. 21-1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Як пояснив підозрюваний, він проживає в Україні з 1997 року. На початку березня 2022 року добровільно звернувся до військомату, бажаючи захищати територію України.

Отже, слідчий суддя вважає доводи сторони захисту необгрунтованими.

Слідчий суддя бере до уваги те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах. При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Питання кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення, встановлення складу кримінального правопорушення, вирішується судом у нарадчій кімнаті при ухваленні вироку після допиту всіх учасників процесу, дослідження доказів та вчинення всіх інших дій, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і неможливо стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення обвинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 не усвідомлював наслідків прийняття присяги на вірність України, оскільки не розуміє української мови, слідчий суддя оцінює виключно як обрану лінію захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності. Так, в даному кримінальному провадженні залучений перекладач. В ході судового розгляду слідчий суддя пересвідчився, що підозрюваний сприймає українську мову, надає відповіді на запитання, поставлені українською мовою. ОСОБА_5 повідомив слідчого суддю, що частково розуміє українську мову, перекладач в судовому засіданні здійснювала переклад вибірково, зокрема, роз`яснення прав підозрюваного, визначених ст. 194 КПК України. В даному випадку, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 проживає на території України майже 30 років, поведінка підозрюваного свідчить, що останній розуміє українську мову, тому твердження сторони захисту слідчий суддя оцінює критично.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст.407 КК України, є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено позбавленням волі на строк від 5 до 10 років.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти порядку несення військової служби в період дії воєнного стану, офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців немає, має вік 54 років, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , даний об`єкт нерухомості належить його брату, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вказаному місці проживання він орендує кімнату в гуртожитку, раніше не судимий, відтак сталі соціальні зв`язки відсутні.

Отже, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення (п.1, 3 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України). Самовільне залишення військової частини та тривалий час перебування у розшуку, є проявом свідомого ігнорування процесуальних обов`язків підозрюваного.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224, ч.4 ст.95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Тобто, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, визначеного п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

За наведених обставин в сукупності слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є неможливим, оскільки не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання і вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Доказів наявності хвороб, які б перешкоджали застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчому судді не надано.

Визначаючи вид запобіжного заходу слідчий суддя враховує, вимоги ч.8 ст.176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою. Отже, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може бути застосовано до ОСОБА_5 .

Крім того, слідчий суддя зазначає, що сама по собі тяжкість вчиненого злочину, не є підставою для задоволення клопотання, проте у сукупності з іншими обставинами є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню з обранням відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи обставини провадження, слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Строк дії ухвали та тримання під вартою ОСОБА_9 , визначити з 20 год. 40 хв. 19.08.2025 до 20 год. 40 хв. 17.10.2025.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали та тримання під вартою ОСОБА_5 , визначити з 20 год. 40 хв. 19.08.2025 до 20 год. 40 хв. 17.10.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою, у цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1