Справа № 642/4621/25
Провадження № 1-кп/642/537/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000864 від 24.06.2025 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив умисне кримінальне правопорушення, а саме злочин проти авторитету органу державної влади за наступних обставин.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, Національної поліції, Служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначених Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених Законом.

Наказом ГУНП в Харківській області № 43 о/с від 03.02.2025 відповідно до ч. 6 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», лейтенанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області.

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Тобто, ОСОБА_6 є поліцейським.

Згідно п. 2 ст. 17 Закону поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій, зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

У відповідності до ст. 23 Закону поліцейський здійснює: превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних і адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального чи адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності; розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Так, 24 червня 2025 відповідно Наказу начальника ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_7 «Про посилення контролю за діями поліцейських під час перевірки осіб за обліками ІКС ІПНП» № 2598 від 06.12.2024, Наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_8 «Про посилення контролю за діями поліцейських під час перевірки осіб за обліками ІКС ІПНП» № 32 від 15.01.2025, а також затвердженому начальником відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_9 графіку чергування особового складу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області у червні 2025 року, ОСОБА_6 , відповідно до покладених на нього обов`язків, знаходився на блокпосту, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до Додатку 2 «Про визначення блокпостів» та Додатку 3 «Про визначення переліку підрозділів, які залучені до несення служби на блокпостах» Наказу ДСК/52В/355 від 19.06.2024 Харківської обласної військової адміністрації та оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » «Про утворення комендатур, призначення комендантів та організацію здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану правового режиму на території Харківської області», являється посиленим контрольно-пропускним пунктом, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

24 червня 2025 о 14 годині 57 хвилин ОСОБА_6 зупинив транспортний засіб - автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та підійшов до водійського вікна вказаного автомобіля. В ході спілкування, ОСОБА_6 представився співробітником відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, показав службове посвідчення та попрохав водія надати документ, що посвідчує особу. Водій надав ОСОБА_6 паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в ході перевірки його особи через базу даних «ІКС ІПНП», з`ясувалось, що ОСОБА_5 перебуває у розшуку за ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після виявлення вказаного факту, працівник правоохоронного органу запропонував ОСОБА_5 викнути запалення в автомобілі з метою встановлення більш детальної інформації за фактом ухилення ОСОБА_5 від мобілізації. Однак, ОСОБА_5 почав виражатися нецензурною лайкою у його адресу. Розуміючи, що ОСОБА_5 не реагує на законну вимогу поліцейського, ОСОБА_6 з метою подальшого контролю обстановки, став перед автомобілем, за кермом якого перебував ОСОБА_5 .

В цей же час, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який виконує покладені на нього службові обов`язки, діючи з раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер свого злочинного діяння, бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості під час виконання працівником поліції службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи перешкодити законній діяльності працівника правоохоронного органу, який знаходився при виконанні своїх службових повноважень з метою уникнення відповідальності, розуміючи, що працівник правоохоронного органу ОСОБА_6 знаходиться перед капотом автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, натиснув педаль газу та проїхав вперед приблизно 1,5 м, тим самим здійснив наїзд на оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 згідно з висновком судової медичної експертизи № 09-1047/2025 від 25.06.2025, заподіяно наступні тілесні ушкодження: поверхнева забита рана на нігтьовій фаланзі 1-го пальця правої стопи; садно в проекції лівого колінного суглобу, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

31 липня 2025 року між прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 342 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, і ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчинені зазначеного злочину. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке буде застосовано до обвинуваченого, а саме: за ч. 2 ст. 342 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки, зі звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Крім цього, даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами змісту угоди, наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити укладену з обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості, оскільки зазначена угода відповідає вимогам КПК України і не порушує прав та законних інтересів учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з його кваліфікацією, щиро покаявся та підтвердив обставини, викладені в угоді про визнання винуватості, повідомивши, що характер обвинувачення та його суть зрозумілі. Зазначив, що приніс публічне вибачення потерпілому ОСОБА_6 . Також пояснив суду, що угоду між ним та прокурором він укладав добровільно, за участі його захисника, права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, узгоджена міра покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди, є цілком зрозумілою, виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання він взмозі реально, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 підтримав думку прокурора та обвинуваченого і також просив затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відлсутності, при цьому проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував, не мав до обвинуваченого матеріальних та моральних претензій, про що подав свою письмову згоду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу та перевіривши угоду про визнання винуватості, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно ч. 5 цієї статті Кодексу укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Під час судового розгляду встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості відповідають вимогам статей 469,470, 471, 472 та 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

До угоди про визнання винуватості долучено письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 на її укладення між прокурором та обвинуваченим.

ОСОБА_5 обвинувачується та беззастережно визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, така правова кваліфікація дій кримінального правопорушення правильна, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана не лише суспільним інтересам, але й правам окремої особи.

При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшуть покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, що обтяжуює покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції ч. 2 ст. 342 КК України є такою, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а тому не суперечить інтересам суспільства.

Таким чином, під час судового розгляду, перевіривши дотримання прокурором та обвинуваченим зазначених вимог КПК щодо змісту угоди про визнання винуватості, ОСОБА_5 беззастережно визнав вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, обвинувачений погодився з призначенням узгодженого сторонами покарання, правильно розуміє суть угоди та її наслідків,не встановивши передбачених ч. 7 ст. 474 КПК обставин, які були б підставою відмови у затвердженні угоди, суд відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 31 липня 2025 року, укладеної між прокурором та обвинуваченим за наявної письмової згоди потерпілого.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту підлягає скасуванню.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, ч. 4 ст. 394, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 липня 2025 року, укладену між прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком один рік. Згідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміни місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту - скасувати.

Речові докази: оригінал довідки №1318 від 24.06.2025 виданої КНП «Міська клінічна лікарня №31» ХМР, рентгенівський знімок ОСОБА_6 від 24.06.2025, DVD-R диск з відеозаписом з нагрудного відео реєстратора (боді камери) поліцейського ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Х/О л-та поліції ОСОБА_6 за 24.05.2025, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - зберігати при матеріалах провадження.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1