УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0001081, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра звернувся прокурор із вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого послався на те, що СВ ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0001081, кваліфікованого за ч.2 ст.15, ст.115 ч.1 КК України, порушене за фактом того, що військовослужбовець водій автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 оперативне-тактичне з`єднання - 1 корпусу НГУ «Азов» сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з власної необережності випав з вікна, вищезазначеної квартири, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЧМТ, забій головного мозку важкого ступеня. 14 вересня 2025 року у період часу з 15 години 36 хвилин по 15 годину 58 хвилин, було проведено огляд квартири АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Sаmsung» в корпусі темно-синього кольору, imei: НОМЕР_2 . В подальшому постановою слідчого вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. На підставі викладеного прокурор просить накласти арешт з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тому просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

Розгляд клопотання проведено за відсутності його учасників через їх неявку в судове засідання. Дослідивши матеріали клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Як встановлено в судовому засіданні, СВ ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0001081, кваліфікованого за ч.2 ст.15, ст.115 ч.1 КК України.

14 вересня 2025 року у період часу з 15 години 36 хвилин по 15 годину 58 хвилин, проведено огляд місця події, а саме квартири АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Sаmsung» в корпусі темно-синього кольору, imei: НОМЕР_2 .

Постановою слідчого СВ ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 14 вересня 2025 року вилучені речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001081.

За змістом ст.ст.131, 132, 167, 170 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасове вилучення майна та арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

Частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом ст.ст.168, 208, 234, 236 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, в тому числі затриманої особи.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2, 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами 10, 11 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.173 ч.1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України, тобто наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Аналізуючи наведені прокурором в його клопотанні фактичні обставини, як підстави для задоволення клопотання, в контексті долучених до клопотання матеріалів, як доказів таких фактичних обставин, з урахуванням на вказані вище положення чинного кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що в ході розгляду такого клопотання знайшли своє підтвердження всі заявлені і необхідні для розгляду обставини, як то факт вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, та початок кримінального провадження за ознаками цього кримінально караного діяння, правова кваліфікація якого та встановлений кримінальним процесуальним законом обов`язок доказування зумовлюють необхідність доведення слідчим події кримінального правопорушення, винуватості особи у його вчиненні тощо. Доказування здійснюється за допомогою відповідних доказів, різновидом яких є речові докази, значення яких, в свою чергу, мають речі та документи, тимчасово вилучені слідчим в ході огляду місця події в рамках кримінального провадження №0001081. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що прокурор просить накласти арешт на вказане майно, тимчасово вилучене в ході огляду місця події, яке має суттєве значення для встановлення та виключне значення для доведення важливих обставин у розслідуваному кримінальному провадженні, а також досягнення його дієвості, оскільки це майно можливо зберегло на собі сліди та/або містить інші відомості, що можуть бути використані як докази, отримати які іншим способом неможливо, при цьому існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження цього майна, враховуючи викладені в ст.173 ч.2 КПК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 168, 170, 173, 208, 234, 236, 309, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0001081, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, задовольнити.

Накласти в рамках кримінального провадження №0001081 арешт на майно, виявлене та вилучене під час огляду місця події, а саме квартири АДРЕСА_2 , який був проведений 14 вересня 2025 року у період часу з 15 години 36 хвилин по 15 годину 58 хвилини, під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Sаmsung» в корпусі темно-синього кольору, imei: НОМЕР_2 , із позбавленням власника (володільця) вказаного майна та інших осіб, в тому числі за довіреністю, права відчужувати та будь-яким чином розпоряджатись, користуватись цим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного провадження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1