Справа № 369/8667/25
Провадження №1-кп/369/1800/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Магадан російської федерації, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, -

встановив:

20 травня 2025 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від Офісу Генерального прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 60 днів, тобто до 06 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про призначення кримінального провадження до судового розгляду та клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, без визначення розміру застави, яке обґрунтовував тим, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Вважає, що існують ризики того, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вказує, що застосування іншого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні не є можливим.

Обвинувачений та його захисники не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 заперечував, щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого без визначення розміру застави та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на триманням під вартою з визначенням альтернативного запобіжного захід у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, посилаючись на невірну правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 стороною обвинувачення, оскільки за встановлених обставин справи дії ОСОБА_6 повинні були бути кваліфіковані за ч.4 ст. 111-1 КК України, про що зазначено в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2025 в справі №761/8839/25. Крім того, вказує на відсутність доведених ризиків передбачених ст. 177 КПК України та наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 з приводу заявленого клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого без визначення розміру застави заперечувала з підстав відсутності доведених ризиків, на які посилається прокурор в своєму клопотанні та в той же час вона підтримала доводи клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому шляхом визначення альтернативного запобіжного захід у вигляді застави.

Обвинувачений підтримав думку своїх захисників.

Прокурор заперечував, щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому шляхом визначення альтернативного запобіжного захід у вигляді застави.

Вислухавши думку учасників судового засідання суд приходить до наступного.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Також згідно з п. 6.2 Рішення Конституційного Суду України від 19.06.2024 № 7-р(II)/2024, «застосування за частиною шостою статті 176 КПК під час дії воєнного стану запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яку підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, громадської безпеки, миру, безпеки, людства та міжнародного правопорядку, за наявності ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, є потрібним засобом для забезпечення ефективності розслідування цих злочинів і виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, що обумовлено потребою посиленого захисту суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України».

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

З урахуванням пред`явленого обвинувачення, зважаючи на положення ч.6 ст. 176 КПК України та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення; продовження обвинуваченому строку тримання під вартою у повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Крім того, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якого, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи сторони захисту, що у обвинуваченого ОСОБА_6 наявні міцні соціальні зв`язки, не можуть слугувати безумовною підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, суд звертає увагу, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті кримінального провадження перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення чи зменшення, оцінювати правильність чи неправильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на строк 60 днів, починаючи з 17 червня 2025 року до 15 серпня 2025 року включно.

Також згідно з п. 6.3 Рішення Конституційного Суду України від 19.06.2024 № 7-р(II)/2024, «відповідно до Кодексу можливість застосування застави до особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, визначених частиною третьою або четвертою статті 183 Кодексу (друге речення частини першої статті 182); „під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України (абзац восьмий частини четвертої статті 183). Тобто із наведених приписів Кодексу випливає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважає, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід».

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням зазначених положень, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, одночасно для гарантування належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 з урахуванням його особи, зокрема, усвідомлення останнім серйозності кримінального правопорушення у якому він обвинувачується та інших обставин кримінального провадження, враховуючи положення ч.4 ст.182 КПК України, у співставленні з існуючими ризиками, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 300*3028 грн., що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави та клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 шляхом визначення альтернативного запобіжного захід у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб підлягають частковому задоволенню.

Крім того, враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що є всі підстави для призначення судового розгляду провадження, відповідно до обвинувального акту, оскільки останній відповідає вимогам КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України та закриття кримінального провадження не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Провадження підсудне Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Під час підготовчого судового засідання обвинуваченому судом було роз`яснено ч. 4 ст. 315 КПК України про право заявити клопотання про розгляд даного кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, клопотань від обвинуваченого про колегіальний розгляд справи не надійшло.

Керуючись ст. 176 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 201, 314-316, 376, 392 КПК України, суд,-

ухвалив:

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України на 23 червня 2025 року об 14 год. 00 хв. в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. Тараса Бульби-Боровця, буд. 1.

В судове засідання викликати: прокурора, захисників та обвинуваченого.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 шляхом визначення альтернативного запобіжного захід у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб задовольнити частково.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, починаючи з 17 червня 2025 року до 15 серпня 2025 року включно, з альтернативою внесення застави у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп.

Застава повинна бути внесена у національній грошовій одиниці, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області: код отримувача (ЄДРПОУ): 26268119, р/р UA0018661, банк отримувача (ГУДКСУ): Держказначейська служба України, м. Київ, код банку (МФО ГУДКСУ): 820172, призначення платежу: застава за ПІБ обвинуваченого, по справі №369/8667/25 в Києво-Святошинському районному суді Київської області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого, який вніс заставу, з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора Офісу Генерального прокурора та Києво-Святошинський районний суд Київської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений, який вніс таку заставу, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

За умови внесення застави покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду та прокурора за кожним викликом;

- не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі внесення застави, встановити 2-х місячний термін дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, в решті - ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1