Справа № 296/5184/24
Ухвала

Іменем України

20 травня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001019 від 04.04.2024р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вереси Житомирського району Житомирської області, громадянки України, з середньо- спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, на утриманні має трьох малолітніх дітей, зареєстрованої та проживачої за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

в частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту про зміну обвинувачення, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці 05 березня 2024 року у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду листоноші ІІІ класу відділення поштового зв`язку Житомир 12 Поштомату ПАТ «Укрпошта», маючи злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлений слідством час 05 березня 2024 року, перебуваючи поблизу квартири АДРЕСА_2 , запропонувала ОСОБА_6 виписати газету «Субота» на перший квартал 2024 року, вартістю 310 гривень, хоча у дійсності таких намірів не мала. В свою чергу, ОСОБА_6 , не усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_5 , будучи впевненою в реальності угоди, довірившись, передала грошові кошти в сумі 310 гривень.

Заволодівши таким чином грошовими коштами, ОСОБА_5 не вчинила будь яких дій для здійснення виписки газети, залишила місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядилась отриманими грошовими коштами в сумі 310 гривень, спричинивши ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці 21 березня 2024 року у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду листоноші ІІІ класу відділення поштового зв`язку Житомир 12 Поштомату ПАТ «Укрпошта», маючи злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням час, 21 березня 2024 року, перебуваючи поблизу квартири АДРЕСА_3 , запропонувала ОСОБА_7 виписати газету «Субота» на перший квартал 2024 року, вартістю 310 гривень, хоча у дійсності таких намірів не мала. В свою чергу, ОСОБА_7 , не усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_5 , будучи впевненою в реальності угоди, довірившись, передала грошові кошти в сумі 310 гривень.

Заволодівши таким чином грошовими коштами, ОСОБА_5 не вчинила будь яких дій для здійснення виписки газети, залишила місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядилась отриманими грошовими коштами в сумі 310 гривень, спричинивши ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.

Умисні діі ОСОБА_5 , які виразилися у повторному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України.

Під час судового розгляду в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 за епізодами інкримінованих останній ч. 2 ст. 190 КК України відносно потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на підставі п.4-1ч.1ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України, яким крадіжки на суму, що не перевищують 3028 грн. в 2024 р., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність. Зокрема, як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона 05.03.2024р., шляхом зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами в сумі 310 гривень, належних потерпілій ОСОБА_6 , чим спричинила останній матеріальної шкоди на суму 310 грн; 21.03.2024 року шляхом зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами в сумі 310 гривень, належних потерпілій ОСОБА_7 , чим спричинила останній матеріальної шкоди на суму 310 грн.

Обвинувачена підтримала клопотання, просила закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України по епізоду шахрайських дій щодо потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у зв`язку з декриміналізацією вчиненого діяння; зазначила, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просила закрити провадження в частині даних епізодів.

Захисник ОСОБА_4 також заявив клопотання про закриття провадження в частині обвинувачення.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , будучи повідомленими про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, клопотань на адресу суду не направляли.

Заслухавши обвинувачену, захисника, прокурора, суд приходить до наступного висновку.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 підрозд.1 розд.ХХ ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З обвинувального акту вбачається, що вчинення кримінальних правопорушень по епізодам потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , передбаченого ст.190 КК України, що ставиться у провину ОСОБА_5 , відбулось 05.03.2024р. на суму 310 грн та 21.03.2024 р. на суму 310 грн.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року становив 3028 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень ПК України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочинів по епізодах шахрайства щодо потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 3028 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, суд звертає увагу, що Об`єднана Палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24) дійшла висновку, що Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV ПК України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За приписами п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом установлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ст.284 КПК України, у порядку п. 1-2 ч. 2 цього ж положення Кодексу.

Відповідно до абз.5 ч.7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК, України постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

За статтею 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Підсумовуючи зазначене, враховуючи те, що сума грошових коштів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , якими заволоділа ОСОБА_5 , становила 310 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX і положень ПК України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн, обвинувачена надала свою згоду на закриття провадження з цієї підстави, то суд приходить до висновку, що, з огляду на передбачений статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, інкриміноване діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України, а отже кримінальне провадження підлягає закриттю.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Судові витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ст.ст.369-372, ст.479-2 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника та прокурора про закриття кримінального провадження задовольнити.

На підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження №0001019 від 04.04.2024р. в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України по епізоду шахрайства щодо потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , закрити у зв`язку із тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На ухвалу може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8