ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1765/25 Справа № 210/2680/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Кривий Ріг

06.05.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.04.2025р., якою щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 187, ч. 1, 3 ст. 357 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08.06.2025р. -

за участю обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

у с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обвинуваченому за ч. 4 ст. 187, ч. 1, 3 ст. 357 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08.06.2025р.

Із оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції не погодився обвинувачений, який в апеляційній скарзі та доповненнях до неї:

- вважає, що ризики, зазначені прокурором не підтверджені, та ґрунтуються на припущеннях, він особисто тримається під вартою понад два роки, та доказів впливу на свідків суду не було надано;

- зазначає. що не має наміру переховуватись від суду, ніколи не перебував у розшуку, має постійне місце проживання, розгляд справи по суті не розпочато, перевищено всі розумні строки для розгляду справи, свідки у справі допитані, потерпілий не прибуває до суду;

- вказує, що проживає із цивільною дружиною, у нього є бабуся якій 83 роки та вона потребує догляду, та його тривале перебування під вартою виглядає як тортури;

- прохає застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Про дату, час та місце судового розгляду прокурор у кримінальному провадженні повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого із доповненнями, дослідивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою зазначив, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є підтвердженими, обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходу, може здійснити психологічний або інший вплив на потерпілих, вчинити інші злочини, враховуючи, що до спливу терміну тримання під вартою винести вирок суду у справі неможливо, а обставини, що явилися підставами для взяття обвинуваченого під варту, на даний час не змінилися, що дає підстави для продовження строку тримання під вартою.

На думку суду першої інстанції, інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та ч. 3 ст. 357 КК України незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, один з яких є особливо тяжким, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, раніше був судимий, останній раз вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2018р. за ч. 2 ст. 186 КК України, остаточне покарання призначено відповідно до вимог ст. 71 КК України до покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі; звільнився по відбуттю покарання; новий інкримінований злочин вчинив в липні 2022р., тобто через нетривалий час після звільнення, маючи незняту та непогашену судимість, нове кримінальне правопорушення за ст. 187 КК України також містить кваліфікуючу ознаку небезпеку для життя та здоров`я потерпілого, та у такому випадку тримання під вартою є виправданим, оскільки у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою є таким заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України не встановлено підстав для визначення щодо обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки злочин, вчинений обвинуваченим, поєднаний з насильством, тому суд апеляційної інстанції у даному випадку вважає можливим керуватися своїми дискреційними повноваженнями щодо можливості застосування у кримінальному проваджені застави до обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, належним чином перевірені та враховані судом першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , що оскаржувана ухвала є незаконною та протиправною, яка винесена без законних на те підстав, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , що суд при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою належним чином не вмотивував свого рішення про існування ризику впливу на учасників кримінального провадження, оскільки це є лише припущенням, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, після повного та всебічного дослідження клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та оцінки сукупності доказів та фактичних обставин справи.

Щодо посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції відомостей про його особу, наявності у нього місця реєстрації та проживання, бабусі віком 83 роки, яка потребує догляду, та вони не є істотними чинниками для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Наявність у обвинуваченого місця реєстрації та проживання, бабусі віком 83 року, яка потребує догляду, та відсутність даних щодо його перебування у розшуку не стали перешкодою для обвинуваченого у вчиненні нового кримінального правопорушення, за яким складено обвинувальний акт який спрямовано до суду.

Тривалість судового розгляду, в даному випадку не спростовує необхідність продовження обраного запобіжного заходу, викликана складністю кримінального провадження, великим обсягом доказів, що належить дослідити, що саме по собі не утворює підстав для звільнення з під варти та не свідчить про неможливість подальшого застосування даного виду запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення із сукупністю ризиків, які продовжують існувати, та вважає таке обмеження права обвинуваченого таким, що не суперечить положенням ст. 5 ЄКПЛ, оскільки ознаки існуючого суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.04.2025р., якою щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 187, ч. 1, 3 ст. ст. 357 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08.06.2025р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.04.2025р., якою щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 187, ч. 1, 3 ст. ст. 357 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08.06.2025р. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді