КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/9064/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3308/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грубське Коростишівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки - відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Визначено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14 години 20 хвилин 03 квітня 2025 року.

Визначено, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 14 годині 20 хвилин 01 червня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.04.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001292 від 09.12.2024 року.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_6 посилається на те, що під час постановлення ухвали про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва неналежним чином здійснив оцінку доводів сторони обвинувачення щодо визначених у КПК України принципів законності та обґрунтованості, а також неналежним чином здійснив оцінку обґрунтованості підозри, та визначених у ст. 177 КПК України ризиків.

Посилається на те, що слідчий суддя неналежним чином надав оцінку того, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином не обґрунтовано наявності в цьому випадку обґрунтованої підозри.

Зазначає, що в даному випадку у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином не доведено ані наявності обґрунтованої підозри, ані жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Посилається на те, що відповідно до повідомлення про підозру сторона обвинувачення отримала доступ до електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка нібито належить ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» (ОГРН НОМЕР_7), зареєстрованому за законодавством російської федерації за адресою: «АДРЕСА_4».Директором ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» є « ОСОБА_10 ».

На вказаній пошті представниками сторони обвинувачення було знайдено файл «Довіреність ОСОБА_10», в якому нібито міститься скан довіреності, яка нібито була видана « ОСОБА_11 » на користь « ОСОБА_10 »та була засвідчена « ОСОБА_12 , нотариусом Симферопольського городского нотариального округа» та зареєстрована в реєстрі під номером «127» (бланк №82АГ0030886).

З цього сторона обвинувачення робить висновок, що податкові та інші встановлені законодавством російської федерації відрахування ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» в державний бюджет рф в період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року здійснені під керівництвом ОСОБА_7 .

Захисник зазначає про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 та відсутність підстав для застосування щодо нього будь-якого запобіжного заходу.

Ваказує, що зі змісту повідомлення про підозру вбачається, що нібито єдині умисні дії підозрюваного, спрямовані на допомогу державі-агресору, вчинені після 23.04.2022 року, - це нібито видача ним довіреності 20.09.2022 року на території м. Сімферополь, на підставі якої третіми особами начебто проводились фінансові операції.

Разом з тим, довіреність, якою сторона обвинувачення опосередковує причетність ОСОБА_13 до інкримінованих діянь, є підробленою, що підтверджується наступним.

Перевірка реквізитів цієї довіреності на офіційному сайті федеральної нотаріальної палати рф за посиланням https://www.reestr-dover.ru/ свідчить про відсутність довіреності з такими реквізитами в реєстрі довіреностей рф.

В довіреності вказано невірне по-батькові нотаріуса, який нібито її посвідчив. Зокрема, в довіреності значиться « ОСОБА_14 », а на сайті федеральної нотаріальної палати рф - «ОСОБА_14».

На довіреності відсутній будь-який QR-код або штрих-код, який би підтверджував її захист від підробки.

Втім, з 29.12.2020 року на нотаріальних бланках російської федерації обов`язково має міститись маркування у вигляді унікальної сукупності символів, ідентифікуючих нотаріальних документ (пункт 5 Порядку подання інформації про нотаріальний документ та формат її розміщення на документі з використанням машиночитаного маркування, затвердженого наказом Міністерства юстиції рф від 30.09.2020 №229).

Наведене свідчить про недостовірність наданої стороною обвинувачення довіреності.

Таким чином, оскільки реквізити довіреності відсутні на сайті федеральної нотаріальної палати рф, в ній містяться помилки у по - батькові нотаріуса, всупереч законів рф на ній відсутній будь-який QR-код або штрих-код, який би підтверджував її захист від підробки, та її реєстраційний номер зазначено з порушенням вимог законодавства рф, то є всі підстави стверджувати про недостовірність наданої стороною обвинувачення довіреності.

Це опосередковано підтверджується і тим, що стороною обвинувачення не додано інформації з Державної прикордонної служби України про перетин ОСОБА_7 державного кордону України, а також про перебування ОСОБА_7 на території України 20.09.2022 року.

Недостовірність довіреності, на копію якої посилається в своєму клопотанні сторона обвинувачення, спростовує будь-яку фактичну причетність підозрюваного до інкримінованих діянь.

Отже, в матеріалах справи відсутній жодний належний та достовірний доказ причетності ОСОБА_13 до інкримінованого правопорушення. Доказова база заснована виключно на фотографіях та EXEL- табличках з електронної пошти, а також на огляді веб - сторінок російського сегменту інтернет мережі.

Крім того, слідчим суддею не було враховано того факту, що у поданому клопотанні сторона обвинувачення не навела жодного реального ризику, який підтверджував би необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Усі вказані ризики є суто гіпотетичними, ефемерними та не мають жодного реального підтвердження.

Захисник вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наміри підозрюваного переховуватися, впливати на свідків або іншим чином перешкоджати слідству.

Зазначає про те, що слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва під час постановлення ухвали не було враховано, що сторона обвинувачення не довела жодного реального ризику, передбаченого статтею 177 КПК України.

Всі викладені ризики є гіпотетичними, надуманими та не мають жодного підтвердження. Відтак, відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і суд має відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Апелянт звертає увагу, що стан здоров`я ОСОБА_7 є несумісним із застосованим до нього запобіжним заходом.

У даному випадку тримання під вартою підозрюваного є непропорційним та несумісним з його фізичним станом, оскільки: підозрюваному майже 75 років, що саме по собі є фактором підвищеного ризику для перебування в умовах слідчого ізолятора, де відсутній належний рівень медичної допомоги; він нещодавно пережив клінічну смерть, що свідчить про наявність тяжких серцево-судинних захворювань та потребу у спеціалізованому лікуванні; йому нещодавно видалили наднирник, що вимагає постійного лікарського контролю та специфічної гормональної терапії, неможливої в умовах слідчого ізолятора.

З огляду на поважний вік, критичний стан здоров`я підозрюваного та відсутність можливості отримання необхідного медичного лікування у слідчому ізоляторі, тримання під вартою без права внесення застави є непропорційним та становить загрозу для життя підозрюваного.

Відповідно до національного законодавства та стандартів ЄСПЛ, суд має відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та обрати більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із позбавленням волі.

В доповненнях, до апеляційної скарги, що подані адвокатом ОСОБА_6 05.05.2025 року, останній посилається на необгрунтованість підозри ОСОБА_7 та зазначає про помилкову попередню кваліфікацію дій підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями і просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001292, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно з березня 2022 року громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює фактичну організацію та контроль за діяльністю російських суб`єктів господарювання на тимчасово окупованій території з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

З метою реалізації злочинного умислу, переслідуючи корисливі мотиви, громадянин України ОСОБА_7 розпочав забезпечення господарської діяльності, зареєстрованих на тимчасово окупованій території, підконтрольних суб`єктів господарювання з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Зокрема, встановлено, що 31.03.2015 року на тимчасово окупованій території АР Крим зареєстровано суб`єкт господарювання - «ОБЩЕСТВО С ОГРАНИЧЕННОЙ ОТВЕТСТВЕННОСТЬЮ «ІНФОРМАЦІЯ_4» (далі - ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4»), ОГРН НОМЕР_7, а саме за адресою: «АДРЕСА_4». Статутний капітал становить 4 267 716 російських рублів. Засновником та учасником вказаного російського суб`єкта господарювання зазначений ОСОБА_11 (ИНН НОМЕР_4), з часткою статутного капіталу 4 267 716 російських рублів (100% статутного капіталу). Директором вказаного суб`єкту підприємницької діяльності з 04.01.2022 є громадянка рф ОСОБА_10 (ИНН НОМЕР_2).

Крім того, встановлено, що 15.02.2018 року ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, в органах влади російської федерації, зокрема в «Межрайонной инспекции Федеральной налоговой службы №9 по республике Крым», адрес регистрирующего органа: АДРЕСА_5, зареєструвався як суб`єкт господарювання - «Индивидуальный предприниматель « ОСОБА_11 » (далі - ИП «ОСОБА_11 ОГРНИП НОМЕР_5, ИНН НОМЕР_4, з основним видом діяльності: оренда та управління приватним або орендованим нежилим нерухомим майном.

Так, в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , здійснюючи повний та всебічний контроль над господарською діяльністю російських суб`єктів господарювання «ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 » на тимчасово окупованій території АР Крим у м. Феодосія у період з березня 2022 року по теперішній час здійснює господарську діяльність та взаєморозрахунки з суб`єктами господарювання російської федерації та органами влади держави-агресора.

При цьому, встановлено, що у період з 2022 по 2024 роки контрагентами у господарській діяльності російських суб`єктів господарювання ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 » серед інших виступали російські компанії (здійснюючи відповідні платежі та взаєморозрахунки за поставлені товари та послуги, а також передачі відповідних матеріальних ресурсів та інших активів). Так, згідно договору від 15.05.2018 року № 16, укладеного з адміністрацією м. Феодосія, «ИП ОСОБА_7 » орендує 6 055 кв. м. (протяжність берегової лінії 283 м.) за адресою: АДРЕСА_3 у адміністрації м. Феодосія терміном до 14.05.2025, на підставі заяви «ИП ОСОБА_7 », яка була подана громадянкою російської федерації ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженка м. Корсунь - Шевченківський Черкаської області; РНОКПП РФ НОМЕР_2 , паспорт рф « НОМЕР_3 » від 10.10.2015, СНИЛС НОМЕР_6) за дорученням ОСОБА_7 .

Водночас, у вказаний період часу російські суб`єкти господарювання «ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 » здійснювали передачу активів представникам держави-агресора (державному сектору), зокрема податкові платежі до «Межрайонной инспекции Федеральной налоговой службы № 9 по республике Крым та Межрайонной инспекции Федеральной налоговой службы № 4 по республики Крым».

При цьому, у вказаний період часу, російські суб`єкти господарювання «ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 », здійснюючи свою господарську діяльність на тимчасово окупованій території, надавали послуги приватному та державному секторам економіки російської федерації, зі сплатою відповідних платежів в бюджетну систему держави-агресора.

Разом з тим, в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 у вказаний період часу (зокрема у 2024 році), перебуваючи на території України, за допомогою додатків та месенджерів на мобільних та комп`ютерних пристроях, здійснював організаційно-розпорядчі, адміністративно-фінансові функції та заходи щодо діяльності підконтрольних йому російських суб`єктів господарювання «ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 » на тимчасово окупованій території.

Так, в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що у вказаний період часу, з метою реалізації злочинного умислу, громадянин України ОСОБА_7 , за допомогою додатків та месенджерів на мобільних та комп`ютерних пристроях, надавав вказівки, в яких зазначалися поставлені задачі, їх виконання, строки виконання громадянці рф ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

22 лютого 2022 року президент російської федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних формувань російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

Приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних формувань рф про вторгнення на територію суверенної України.

Так, 24.02.2022 року, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці зф рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.

Так, з метою відсічі військовій агресії, Указом Президента України ОСОБА_15 № 64/2022 від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

ОСОБА_7 , являючись громадянином України, у невстановлений час, але не пізніше березня 2024 року, достеменно знаючи, що російська федерація здійснила збройну агресію проти України, а також той факт, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та Постанови Правління Національного банку України № 18 від 24.02.2022, з російською федерацією заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а в Україні діє правовий режим воєнного стану, розуміючи, що подальше ведення господарської діяльності російських суб`єктів господарювання «ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 » на тимчасово окупованій території з підприємствами-резидентами російської федерації являється протиправним, маючи на меті продовжити отримувати прибуток, прийняв добровільне рішення про надання допомоги (здійснювати пособництво) представникам держави-агресора шляхом організації процесу постачання (передачі) активів підприємством-резидентом держави-агресора, а саме «ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 », які в свою чергу мають фінансово-господарські відносини з підприємствами приватного сектору економіки російської федерації, а також сплачуючи платежі в бюджетну систему держави-агресора.

Встановлено, що у період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року під керівництвом громадянина України ОСОБА_7 , «ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» за результатами проведення господарської діяльності здійснено податкові платежі на суми: 22 068,08 руб. «земельный налог» на счет «Управления Федерального казначейства по Тульской области (Межрегиональная инспекция Федеральной налоговой службы по управлению долгом)», 943,56 руб. «перечисление средств по ИД N 82023/19/54840 от 15/05/2019, выданному ГУФССП России по Республике Крым и г. Севастополю, ОСП по г. Феодосии по делу N 45597/19/82023-ИП Взыскатель ОСП по г. Феодосия УФССП России по Республике Крым и г. Севастополю» на счет «УФК по Республике Крым (ОСП по г. Феодосии Главного управления Федеральной службы судебных приставов по Республике Крым и г. Севастополю л/с НОМЕР_8)».

В свою чергу встановлено, що з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року під керівництвом громадянина України ОСОБА_7 » ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» за результатами проведення господарської діяльності здійснено податкові платежі на суми: 330 310, 97 руб. «оплата за патенты, оплата за ндфл и страховые взносы за сотрудников, оплата за налоги» на счет «Казначейства России (ФНС России)», 281 121,61 руб. «ндфл, страховые взносы» на счет «Управления Федерального казначейства по Республике Крым (Межрайонная ИФНС России № 4 по Республике Крым)», 2 542 747,34 руб. «оплата за размещение НТО» (пляж) на счет «УФК по Республике Крым (Администрация города Феодосии Республики Крым)», 1 694,54 руб. «взносы на обязательное страхование от несчастных случаев» на счет «УФК по Республике Крым (ГУ-региональное отделение ФСС РФ по Республике Крым», 4 383,79 руб. «перечисление средств по ИД N 01-03-276/10 от 17/10/2022, выданному ГУФССП России по Республике Крым и г. Севастополю, ОСП по г. Феодосии по делуN 71767/22/82023-ИП Взыскатель Административная комиссия» на счет «УФК по Республике Крым (ОСП по г. Феодосии Главного управления Федеральной службы судебных приставов по Республике Крым и г. Севастополю)», 309 811,20 руб. «оплата за дезинсекцию и дератизацию, проведение лабораторных исследований» на счет «УФК по Республике Крым/ФБУЗ "ЦГиЭ в Республике Крым и городе федерального значения Севастополе"» (Роспотребнадзор), 2 585, 39 руб. «оплата страхового взноса от несчастных случаев» на счет «УФК по РК (Отделение Фонда пенсионного и социального страхования РФ по РК)».

Тим самим, громадянин України ОСОБА_7 передав матеріальні ресурси та активи державі-агресору, достеменно розуміючи, що з цих податків формується військовий бюджет країни агресора, який використовується у збройній агресії проти України.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні пособництва державі-агресору, а саме вчинення громадянами України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

03.04.2025 року громадянина ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

За встановленими під час досудового розслідування обставинами, 03.04.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

04.04.2025 року старший слідчий в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області майор юстиції ОСОБА_16 , за погодженням з прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, щонаявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, у якому зазначено, що ОСОБА_7 вчиняє пособництво державі-агресору, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі - агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та активів представнику держави - агресора у вигляді грошових коштів, сформованих з податкових зобов`язань та зборів до бюджету держави - агресора (російської федерації); протоколом НСРД № 51/28-262т від 14.02.2025 року. Отримано - рухи коштів щодо російських суб`єктів підприємницької діяльності ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 », а також довіреність, зареєстровану в реєстрі за № 127 від 20.09.2022 року, якою ОСОБА_7 уповноважив громадянку рф ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бути законним його представником як ИП «ОСОБА_11.»; протоколом огляду «ЕГРЮЛ» ООО « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та ИП « ОСОБА_7 », з якого вбачається, що власником вказаного суб`єкту підприємницької діяльності являється ОСОБА_7 ; протоколом огляду рухів коштів щодо російських суб`єктів підприємницької діяльності ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 »; іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших співучасників у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлені всі спільники ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали йому відомі в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб; може вчинити інший злочин, тим самим створивши умови для його переховування від органів досудового слідства та суду, що унеможливить здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи та альтернативні, застосовані до підозрюваного ОСОБА_7 , призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки - відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Визначено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14 години 20 хвилин 03 квітня 2025 року.

Визначено, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 14 годині 20 хвилин 01 червня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 .

З такими висновками колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, у якому зазначено, що ОСОБА_7 вчиняє пособництво державі-агресору, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі - агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та активів представнику держави - агресора у вигляді грошових коштів, сформованих з податкових зобов`язань та зборів до бюджету держави - агресора (російської федерації); протоколом НСРД № 51/28-262т від 14.02.2025 року. Отримано - рухи коштів щодо російських суб`єктів підприємницької діяльності ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 », а також довіреність зареєстровану в реєстрі за №127 від 20.09.2022 року, якою ОСОБА_7 уповноважив громадянку рф ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бути законним його представником як ИП «ОСОБА_11.»; протоколом огляду «ЕГРЮЛ» ООО « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та ИП « ОСОБА_7 », з якого вбачається, що власником вказаного суб`єкту підприємницької діяльності являється ОСОБА_7 ; протоколом огляду рухів коштів щодо російських суб`єктів підприємницької діяльності ООО «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ИП « ОСОБА_7 »; іншими матеріалами кримінального провадження.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Так слідчий суддя в ухвалі дійшов вірного висновку щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та обґрунтованості щодо їх існування, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших співучасників у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлені всі спільники ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб; може вчинити інший злочин, тим самим створивши умови для переховування від органів досудового слідства та суду, що унеможливить здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що стороною захисту не спростовано висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, у тому числі, у виді особистої поруки.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги наявність у провадженні реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи захисника про недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочину є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів не приймаються до уваги та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, ризик у кримінальному провадженні має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки докази наявності достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Посилання апелянта на характеристики особи підозрюваного не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Також, всупереч тверджень захисника, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував обставини, визначені ст. 178 КПК України, при цьому, належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що стан здоров`я підозрюваного не допускає тримання його під вартою, слідчому судді надано не було, а тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність перешкод для утримування ОСОБА_7 під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, слідчий суддя об`єктивно, враховуючи стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 та його вік, звернув увагу керівництва Державної установи «Київський слідчий ізолятор» на необхідність забезпечення підозрюваному ОСОБА_7 можливості отримання спеціалізованої медичної допомоги у закладах охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, включно із екстреною госпіталізацією у заклади охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, в т.ч. у тих закладах охорони здоров`я, які не входять до Орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та міжрегіональними управліннями з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Отже, судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Крім того, з врахуванням положення частини 4 статті 183 КПК України, з врахуванням злочину, вчинення якого інкримінується підозрюваному та дію запровадженого у Україні воєнного стану, слідчим суддею обґрунтовано не застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З огляду на викладене, безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про необґрунтованість мотивів слідчого судді щодо незастосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки згідно вимог кримінального процесуального закону слідчий суддя у даному випадку мав право не застосовувати до підозрюваного заставу, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано визначено судом, зважаючи на доведеність обґрунтованості підозри, доведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та зважаючи на доведеність слідчим у клопотанні та прокурором у суді недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги з доповненнями захисника.

Керуючись ст.ст. 176,177, 178, 182, 183, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4