Справа №504/759/24
Провадження №1-кп/504/389/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представників потерпілого -адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тирасполь Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, освіта вища, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.09.2022р. близько 17:40 год, більш точний час не встановлений, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебували біля автомобіля марки «Тойота Каріна Е» 1996 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був розташований на узбіччі дороги поряд з входом до подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними виникла сварка.

У ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, наніс правою рукою не менше двох ударів в область нижньої щелепи та голови ОСОБА_9 , які призвели до забою м`яких тканей та перелому щелепи зліва, які потребують для одужання строк більше 21-го дня та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що ОСОБА_9 є колишнім чоловіком його співмешканки ОСОБА_11 . У нього раніше з ОСОБА_9 , були нормальні відносини, він допомагав у врегулюванні питання у відносинах з його донькою ОСОБА_12 . ОСОБА_9 був волонтером, він надавав йому свій бус для перевезення вантажу. Так, за день до події ОСОБА_9 телефонував йому та ОСОБА_11 із погрозами, що стосувалися прийнятих рішень в їх родині. Наступного дня ОСОБА_9 , приїхав за їх місцем мешкання, сидів в автомобілі та попросив, щоб до нього вийшла ОСОБА_11 поспілкуватися. ОСОБА_11 присіла до автомобіля на заднє сидіння та вони розмовляли, потім вона розповіла, що перед розмовою ОСОБА_9 обшукав її на наявність прослуховуючих пристроїв. ОСОБА_11 довго не поверталася та він почав хвилюватися. Тоді він пішов до них і перебуваючи на відстані приблизно 2 м., сказав ОСОБА_11 , щоб вона виходила. Після цього пішов в сторону двору. ОСОБА_11 , зайшла до двору, а він був на території домоволодіння. Хвіртка закривається у двір і коли він хотів її зачинити, в цей час ОСОБА_9 раптово вискочив з автомобіля, наблизився до нього та вдарив з голови, від чого він отримав ушкодження в нього боліло перенісся. Що викликало таку агресію невідомо. Він в свою чергу штовхнув ОСОБА_9 двома руками, він «вилетів» вправо у палісадник, там де поряд був його автомобіль. Куди точно впав ОСОБА_9 він не знає. Він зачинив хвіртку та став заспокоювати дружину. Потім через деякий час до їх будинку приїхали невідомі чоловіки (напевно друзі ОСОБА_9 ), вони не назвалися, він запитав чого вони хочуть, але вони не відповіли нічого, розмовляли з ОСОБА_9 . Він особисто поліцію не викликав, однак викликав ОСОБА_9 . По приїзду співробітники поліції спитали в нього що сталося, однак він відповів, щоб усі питання ставили ОСОБА_9 . Потім стало відомо, що ОСОБА_9 найняв адвокатів, надавав багато скарг. Він підтверджує, що штовхнув ОСОБА_9 , однак вважає, що можливо після падіння він отримав тілесні ушкодження, позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що потерпілий просить до відшкодування завищену суму за подряпини.

Незважаючи на вищевказану позицію ОСОБА_10 , його винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується доказами, дослідженими судом, а саме:

-показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 24.09.2022р. біля 11 год. йому зателефонувала донька ОСОБА_13 та сказала, що хоче поспілкуватися. Він якраз збирався до своїх батьків, заїхав забрав доньку і вони разом поїхали до них. Аня розповіла, що співмешканець матері ОСОБА_10 не дає їй поспілкуватися з мамою наодинці. Ввечері, коли він віз доньку додому вона попросила, щоб він поговорив з її мамою на цю тему. Він пообіцяв, що зробить це. Він зателефонував колишній дружині ОСОБА_11 і попросив поговорити про доньку, сказав, що ОСОБА_13 скаржиться на те, що не може із нею спілкуватися. Коли вони під`їхали до будинку, близько 17:30 год., він попросив ОСОБА_11 вийти, вона запропонувала зайти додому, однак він відмовився. ОСОБА_11 надала згоду. ОСОБА_10 також запропонував зайти, але він хотів поспілкуватися з колишньою дружиною наодинці з питань, пов`язаних із донькою. Він запропонував ОСОБА_11 присісти до його автомобіля, вона сумнівалася, але все ж таки присіла на заднє сидіння. Він її не обшукував, а поцікавився, що в неї в руках, вона показала брилок від воріт. Далі він розповів їй, що донька жалілася, колишня дружина вислухала. Вони розмовляли приблизно 10 хвилин. В цей час з калитки вискочив ОСОБА_10 , відкрив передні двері пасажирського сидіння і почав виражатися нецензурною лайкою, бахкаючи дверима автомобіля. Він вийшов з автомобіля, ОСОБА_10 підійшов в притул до нього, та штовхнув його. Він своєю вагою закрив двері свого автомобіля. Далі, ОСОБА_10 поставив ь широко розставлені руки і прижав до автомобіля, почав погрожувати. Він спитав чого ОСОБА_10 хоче. Він зробив шаг для того, щоб віддалити ОСОБА_10 від себе і сталося так, що вони торкнулися головами. ОСОБА_10 став говорити, що він його вдарив. Перед цим ОСОБА_11 , виходить із машини та починає кричати: « ОСОБА_14 не потрібно». ОСОБА_10 продовжив погрожувати, він не встиг нічого пояснити. ОСОБА_10 , лівою рукою взявся за його футболку, почав підтягувати до себе, а правою рукою став наносити удари в ліву сторону його голови. Він почав упиратися і його наклонило до низу, тому футболка налізла на голову. Напевно під час третього удару, він точно не рахував, він впав на праву сторону, розбивши лікоть, та втратив свідомість. Після того як прийшов до тями, встав, однак був дезорієнтований, підійшов до автомобіля, взяв серветки ти витер лікоть від крові. На обличчі в нього були чіткі смужки від уларів, які наносяться металевим предметом. Далі він викликав поліцію, після чого подзвонив товаришу, щоб він приїхав та проконтролював його, бо в такому стані він не міг керувати автомобілем. Приїхав його друг зі своїм товаришем, щоб в разі необхідності забрати його машину. Співробітники поліції прибули через 10 хвилин, він надав пояснення, йому запропонували написати заяву та викликати швидку. Він не міг нормально писати, бо з ліктя текла кров. Він відмовився від виклику швидкої допомоги, бо став потрохи приходити до себе. Вийшла донька ОСОБА_13 , побачивши його розгубилася, повідомила про обставини. Потім вони роз`їхалися, товариш їхав попереду, він попросив контролювати його, і поїхав позаду, а поліція їхала за ними. При під`їзді додому він відчув сильні головні болі. Коли дружина ОСОБА_15 побачила його стан, була шокована та викликала швидку допомогу. По приїзду швидкої допомоги його забрали в лікарню. Спочатку приїхали до однієї лікарні, звідти їх відправили у Єврейську лікарню. Після проведення МРТ виявили, що в нього зламана щелепа. Далі направили до лікарні на Слободку, сказали, що треба накладати шини, але вже розпочалась комендантська година, вони не встигали, тому поїхали туди наступного ранку. Йому зробили операцію та він ще тиждень знаходився в лікарні. Зауважив, що спочатку у них із ОСОБА_10 були нормальні відносини, однак потім він почав повчати його, казав, що доньку треба помістити до психіатричної лікарні, чи до дитячого будинку, дитина йому заважала.

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що ОСОБА_9 є її колишнім зятем, а ОСОБА_10 співмешканцем її доньки. ОСОБА_17 проживає зараз із нею. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спочатку були у нормальних відносинах. ОСОБА_9 нерегулярно сплачував аліменти на утримання доньки, були часи, що він не працював, але потім коли з`являлась робота сплачував усе, привозив продукти для доньки. ОСОБА_10 часто провокував сімейні скандали, потім вибачався та казав, що це все через горілку. ОСОБА_17 постійно жалілася на поведінку ОСОБА_10 . Якось ОСОБА_13 зачепила його, а він почав бігти за нею. Вона і ОСОБА_13 , тікаючи, закрилися у кімнаті, а ОСОБА_10 вирвав ручку. Також ОСОБА_10 вдарив її саму у перенісся, в неї пішла кров, опух ніс, вона викликала поліцію, писала заяву, їй запропонували самостійно зняти побої, однак вона відмовилась. Так, 23 чи 24.09.2022р. їй зателефонував ОСОБА_9 просив вийти до автомобіля. Вони поспілкувалися стосовно Ані, він хотів, щоб вона поговорила з ОСОБА_12 щодо її поведінки, на що вона відповіла, що сама боїться ОСОБА_10 . Коли вона вийшла з автомобілю, на дворі була її донька ОСОБА_18 ( ОСОБА_11 ), ОСОБА_9 покликав її до автомобіля на розмову. Вона ж пішла в будинок та була на третьому поверсі, коли почула крики доньки: « ОСОБА_14 не потрібно». Самої сутички їй видно не було. Потім через вікно побачила співробітників поліції. Через деякий час після інциденту вона зустріла ОСОБА_9 , він не міг розмовляти, в нього були синці на обличчі. Після усіх цих подій вона зрозуміла, що більше не зможе жити під одним дахом із ОСОБА_10 і переїхала з онукою до племінника, про що поставила до відома орган опіки та піклування, оскільки її донька ОСОБА_18 перебувала у морському рейсі.

-показаннями допитаної в судовому засіданні в присутності законного представника н/л свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що ОСОБА_9 є її батьком. 24.09.2022р. приблизно до 17 год. вони із татом були в гостях у його батьків, та вона поросила батька, щоб він поговорив з мамою з приводу того, що її співмешканець ОСОБА_10 забороняє їй вільно спілкуватися із нею. Коли батько привіз її додому, то не хотів заходити всередину, він на вулиці спочатку поспілкувався з бабусею ОСОБА_16 , поговоривши, бабуся пішла в будинок, а вона покликала маму. Вона була на дворі і бачила, що до воріт побіг ОСОБА_10 . Через деякий час вона почула крик мами: « ОСОБА_14 не потрібно». Їй подзвонив тато і попросив вийти до співробітників поліції, як виявилося ОСОБА_10 розбив йому обличчя та лікоть. Вона побачила на обличчі та лікті батька кров, на його щоці були якісь смуги. Вона надала пояснення поліції. Зараз вона з мамою не мешкає, проживає разом із бабусею. ОСОБА_10 постійно морально давив на неї, налаштовував родину проти, якось викручував їй руки.

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що є дружиною потерпілого ОСОБА_9 . Напередодні конфлікту його дочка ОСОБА_13 зателефонувала йому та розповіла, що вітчим ОСОБА_10 кричав на неї, кидався, хватав за руки, зламав дверну ручку. Чоловік її заспокоював. Потім ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_10 , чоловік зробив голосний дзвінок та вона чула, що ОСОБА_10 казав, що якщо буде телефонувати ОСОБА_13 , щоб він її не слухав, стверджував, що її треба показати психологу і необхідно лікувати. Їй в свою чергу відомо, що у ОСОБА_10 вже тривалий час конфлікт із ОСОБА_12 , він ставив умови стосовно того, коли та при яких обставинах вона буде бачитись із батьком. Почувши це ОСОБА_9 вирішив зателефонувати своїй колишній дружині матері Ані і запропонував поспілкуватися разом щодо дитини. 24.09.2022р. ОСОБА_9 поїхав за місцем мешкання доньки ( АДРЕСА_2 ). Свідком бійки вона не була. Зі слів чоловіка їй стало відомо, що приїхавши за адресою дитини, до ОСОБА_9 вийшла його колишня дружина та присіла до автомобілю. ОСОБА_10 це не сподобалося, він вискочив з будинку, почав кричати. ОСОБА_9 просив його відійти, тоді ОСОБА_10 , схопив його за футболку, накинув її на обличчя та почав бити. ОСОБА_9 падав від ударів і втрачав свідомість. Прийшовши до тями, він побачив, що рука в крові та відчув дискомфорт на обличчі, після чого викликав поліцію. ОСОБА_9 повернувся додому з розірваною футболкою, розсіченим ліктем, вуха опухли, на обличчі були смужки від ударів. Вона почала обробляти йому рани, викликала швидку допомогу, чоловікові сказали їхати на лікарні та накладати шви. Спочатку його привезли до обласної лікарні, однак там відмовили його прийняти, бо потрібно було знімати побої. Тому вони поїхали до Єврейської лікарні, там ОСОБА_9 надали допомогу, зробили МРТ та виписали направлення на встановлення шини. Починалася комендантська година, тому вони повернулися додому. Протягом ночі їм телефонували співробітники поліції та з`ясовували наслідки, який висновок дали лікарі. Вранці вони поїхали з направленням, зробили знімки, потім зробили операцію, встановили шину та прописали подальше лікування. ОСОБА_10 жодного разу не цікавився станом ОСОБА_9 ;

-даними рапорту, зареєстрованого СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області №4293 від 24.09.2022р., про надходження повідомлення ОСОБА_9 про нанесення йому з боку ОСОБА_10 тілесних ушкоджень в область голови;

-даними рапорту, зареєстрованого СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області №4296 від 24.09.2022р., про надходження на лінію 102 повідомлення по побиття потерпілого ОСОБА_9 , політравма, ЗЧМТ, СГМ, забій правого ліктя, забій правого стегна, доставлений МЛК №11;

-висновком судово-медичної експертизи №19 від 24.02.2023р., згідно якого на день обстеження 21.02.2023р. у гр-на ОСОБА_9 було виявлено рубець по задній поверхні правого ліктьового суглоба, який є слідом рани, яка загоїлася. У наданій медичній документації зазначено, що у грн-на ОСОБА_9 малися: забійна рана правого ліктя, забій м`яких тканин голови та перелом нижньої щелепи зліва на рівні кута. Дані ушкодження могли утворитися: забійна рана правого ліктя від контакту з тупим предметом, індивідуальні особливості якого у пошкодженні не відобразилися, можливо в строк та при обставинах, вказаних ОСОБА_9 , тобто 24.09.2022р., внаслідок падіння на правий ліктьовий суглоб, та яка потребує для одужання строк не більш ніж 6 діб, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.1.5, п.1.5.2, п.2.3, п.2.3.2б, п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р.; забій м`яких тканин та перелом нижньої щелепи зліва від контакту з тупим предметом (предметами), індивідуальні особливості якого (яких) у пошкодженні не відобразилися, можливо в строк та при обставинах, вказаних ОСОБА_9 , тобто 24.09.2022р., внаслідок нанесення удару (ударів) рукою в область нижньої щелепи зліва, та які потребують для одужання строк більше 21-го дня, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (згідно п.1.5, п.2.2.1, п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р.;

-медичною документацією ОСОБА_9 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.06.2023р., проведеного за участю ОСОБА_9 з відеозаписом до нього;

-протоколом огляду від 01.08.2023р. з фототаблицею до нього, об`єктом огляду є футболка потерпілого ОСОБА_9 зі слідом пошкодження-розрива лівого рукаву;

-постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 01.08.2023р., згідно якої футболку чорного кольору з білими фігурними малюнками, на комірці під назвою «BERBERRY» розмір XXL, яка була запакована у сейф-пакет EXP0306059 передано на зберігання до кімнати речових доказів ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області;

-висновком експерта №1709 від 29.12.2023р., згідно якого відповідно до висновку експерта №19 від 21.02.2023р. у гр-на ОСОБА_9 малися: забійна рана правого ліктя, забій м`яких тканин голови та перелом нижньої щелепи зліва на рівні кута. Вказані ушкодження могли утворитися 24.09.2022р. від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари. Не виключається, що забій м`яких тканин голови та перелом нижньої щелепи зліва на рівні кута могли бути нанесені у результаті удару (ударів) рукою, забійна рана правого ліктя могла бути спричинена від удару об тупий предмет при падінні з висоти власного зросту. Таким чином, не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень при механізмах указаних та показаних в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 від 30.06.2023 р. та в протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 30.06.2023 р. з якого відомо (дані наводяться у витягу): «... праву руку склавши в кулак, стрімко наніс мені не менше 3-х хаотичних ударів в область голови, де я впав на землю і втратив свідомість на декілька секунд...».

-фотознімками, долученими представником потерпілого.

Стосовно показань свідка ОСОБА_11 суд зазначає наступне.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , пояснила, що ОСОБА_9 є її колишнім чоловіком, вони розлучилися в 2008 році, вони живуть окремим життям, родинами не дружать, однак спілкуються по питанням, що стосуються їх спільної дочки Ані. З ОСОБА_10 вона знайома з 2018 року, вони стали мешкати разом без реєстрації шлюбу з 2021р. 24.09.2022р. їй подзвонив її колишній чоловік ОСОБА_9 та попросив зустрітися, щоб поспілкуватися. Коли він під`їхав до будинку, зателефонував їй, щоб вона вийшла. Вона вийшла на вулицю разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 , в цей час від автомобіля ОСОБА_9 відходила її матір ОСОБА_16 . Вони запропонували пройти поговорити до них, однак ОСОБА_9 попросив присісти до автомобіля, щоб поспілкуватися без ОСОБА_10 . Коли вона присіла до автомобіля, ОСОБА_9 спитав що в неї в руках (тим самим перевіривши на предмет прослуховування), розмова була повчальна, потім він ставив питання щодо грошей. Через 20 хв. підійшов ОСОБА_10 та запитав чи все нормально, вона відповіла, що все гаразд і вийшла з автомобіля. ОСОБА_9 також вийшов з автомобіля і на підвищених тонах сказав, що ОСОБА_10 не втручався. ОСОБА_9 підійшов близько до ОСОБА_10 та вдарив головою в перенісся. Вона крикнула ОСОБА_9 , щоб він цього не робив. ОСОБА_9 підійшов до калитки, а вона зайшла у двір. ОСОБА_10 , перебуваючи біля хвіртки виштовхнув ОСОБА_9 та зачинив її. Конфлікт тривав швидко, десь 1-2 хв. Потім на білому бусі приїхали друзі ОСОБА_9 та трохи пізніше поліція.

Таким чином, свідок ОСОБА_11 підтверджує виникнення конфліктної розмови та деякої потасовки між чоловіками , разом із тим чітко не надає свідчення стосовно того чи наносив ОСОБА_10 тілесні ушкодження ОСОБА_9 , пояснивши, що перебуваючи у дворі бачила як ОСОБА_10 виштовхнув ОСОБА_9 з хвіртки. Тобто покази ОСОБА_11 в цілому не спростовують версію потерпілого, однак і не підтверджують її. Так саме протокол проведення слідчого експерименту від 23.01.2024р. за участю ОСОБА_11 не дає можливості відтворити обставини події. Суд зауважує на тому, що у стороннього спостерігача може виникнути враження, що свідок ОСОБА_11 , будучи співмешканкою обвинуваченого, тобто зацікавленою особою, та являючись безпосереднім учасником події, дає неповні показання щодо кримінального правопорушення. Судом було задоволено клопотання представника потерпілого про повторний допит свідка ОСОБА_11 , разом із тим, у зв`язку з неодноразовою неявною останньої, представник потерпілого відмовився від даного клопотання і така відмова була прийнята судом.

Суд приходить до висновку, що сукупність письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, повністю узгоджується із показаннями потерпілого ОСОБА_9 , відтак і відповідає версії обвинувачення. Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 хоча і не були безпосередніми очевидцями бійки, однак підтверджують обставини конфлікту, який стався напередодні між обвинуваченим та потерпілим, а також наслідки, які настали у виді отримання потерпілим тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Суд враховує, що ОСОБА_16 , ОСОБА_19 чули, як ОСОБА_11 (колишня дружина потерпілого та співмешканка обвинуваченого) під час конфлікту кричала: « ОСОБА_14 не потрібно!», після чого свідок ОСОБА_19 вийшовши до співробітників поліції, побачила у свого батька потерпілого ОСОБА_9 кров та смуги на обличчі.

Досліджений судом висновок судово-медичної експертизи не виключає можливість утворення тілесних ушкоджень при механізмі, указаному потерпілим ОСОБА_9 , тобто не виключається, що забій м`яких тканин голови та перелом нижньої щелепи зліва на рівні кута могли бути нанесені у результаті удару (ударів) рукою, а забійна рана правого ліктя могла бути спричинена від удару об тупий предмет при падінні з висоти власного зросту, що в свою чергу узгоджується зі показаннями потерпілого ОСОБА_9 .

Водночас обвинуваченим ОСОБА_10 не було надано жодних доказів, на підтвердження своєї версії подій, а саме того, як він пояснив, що такі тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_9 отримав від падіння у палісадник, а він лише штовхнув його, не наносячи жодних ударів.

Суд звертає увагу, що принцип змагальності передбачає таку побудову процесу, при якій функції обвинувачення, захисту чітко розмежовані між собою, відокремлені від функції вирішення провадження і виконуються суб`єктами (сторонами), що користуються рівними правами для відстоювання своїх інтересів (сторона захисту, сторона обвинувачення). Суд при цьому займає керівне становище у процесі, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи і вирішує її по суті. Суд не може перебирати на себе ні функцію захисту, ні функцію обвинувачення.

З врахуванням викладеного, суд розцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_10 як спосіб захисту, обумовлений прагненням уникнути від відповідальності.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середніми.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_10 , те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів: нарколога, психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання та позитивно, згідно відомостей Федерації регбі Одеської області, скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до положень ст.66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 в судових дебатах просила призначити ОСОБА_10 покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Потерпілий ОСОБА_9 участі в судових дебатах не брав, однак надав заяву в якій просив призначити ОСОБА_10 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Представник потерпілого ОСОБА_7 також просив призначити ОСОБА_10 покарання у виді 3 років позбавлення волі, оскільки він не усвідомив протиправність своїх дій, не шкодуючи ставиться до вчиненого, не здійснював жодних спроб для примирення та відшкодування шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судових дебатах пояснив, що свою вину не визнає, суду не надано жодних доказів його вини.

Разом із тим, з урахуванням конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідків, що настали., відношення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, про необхідність обрання ОСОБА_10 міри покарання у виді позбавлення волі. Суд вважає, що така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Застосування покарання з іспитовим строком, на думку суду, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, за своїм видом буде явно несправедливим та таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні не обирався, але при винесенні вироку суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу, не встановлено.

Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_20 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Так, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Так, ОСОБА_9 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 94 225 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не повинен призводити до збагачення особи.

Потерпілий, заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди вказав на те, що внаслідок дій ОСОБА_10 , він зазнав значного фізичного болю, страждань та негативних явищ у вигляді погіршення нормальних життєвих зв`язків та порушення стосунків з оточуючими людьми, оскільки фактично був побитий під час того, коли приїхав в гості поспілкуватися зі своєю неповнолітньою донькою. Замість того, щоб мирно провести час зі своєю донькою, він був побитий ОСОБА_10 та протягом ще місяця змушений витрачати час на лікування, відвідування поліції, проходити реабілітацію від отриманих травм, не маючи можливості навіть нормально поїсти через зламану щелепу. Всі вказані обставини завдали ОСОБА_9 особистого морального приниження перед родиною та завдали шкоду нормальному устаткуванню його особистого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь вини обвинуваченого, наслідки, що настали, тривалість лікування, поведінку сторін конфлікту, понесені потерпілим моральні страждання, які полягали в порушенні нормальних життєвих умов, суть позовних вимог, характер діяння особи, що заподіяла шкоду та місце заподіяння шкоди, суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 100 000 гривень. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд керується наступними положеннями закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України , процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Оскільки матеріали справи містять докази підтвердження понесених витрат на правову допомогу у сумі 94225 гривень, що підтверджено копіями відповідних договорів, про надання правової допомоги, детальний опис робіт, виконаних АО «Прайм Юріс» та квитанціями про сплату грошових коштів, тому вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого, а отже позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Речові докази у справі, а саме чоловічу футболку чорного кольору з білими фігурними малюнками, на комірці під назвою «BERBERRY» розмір XXL, яка була запакована у сейф-пакет EXP0306059, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області необхідно повернути власнику ОСОБА_9 .

Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.100, 120, 124, 128, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання цього вироку.

До набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з обов`язком передбаченим ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на співробітників ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , суму моральної шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 94225 (дев`яносто чотири тисячі двісті двадцять п`ять) гривень, а всього стягнути 194 225 (сто дев`яносто чотири тисячі двісті двадцять п`ять) грн.

Речові докази у справі, а саме чоловічу футболку чорного кольору з білими фігурними малюнками, на комірці під назвою «BERBERRY» розмір XXL, яка була запакована у сейф-пакет EXP0306059, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області повернути власнику ОСОБА_9 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1