УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року

м. Київ

справа № 766/251/23

провадження № 51-890 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2024 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року щодо неї.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 5 ст. 111-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і місцевого самоврядування та займатися діяльністю, які пов`язані із виборчим процесом та процесом референдуму на строк 10 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій не погоджувалася з ухваленими щодо неї судовими рішеннями та порушувала питання про їх перегляд у касаційному порядку.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17 березня 2025 року касаційну скаргу засудженої було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 4 ч. 2 та ч. 5 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

Зокрема, засуджена ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не наводила конкретних порушень закону, допущених судами при постановленні оскаржених судових рішень, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для їх скасування.

Обґрунтування касаційної скарги зводилось до того, що засуджена надавала свою оцінку доказам, заперечувала правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилалася на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім цього, засуджена оскаржувала ухвалу апеляційного суду, однак не вказувала у чому конкретно полягає її незаконність чи необґрунтованість з огляду на положення статей 412 - 414 КПК України.

Також до касаційної скарги на виконання вимог ч. 5 ст. 427 КПК України не було додано копій оскаржених судових рішень.

Вказані обставини у своїй сукупності перешкодили суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

При цьому особа, яка подала касаційну скаргу, повідомлялась про те, що у разі невиконання вимог суду, скаргу їй буде повернуто.

Мотиви Суду

Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, Суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Як убачається з розписки, яка надійшла на адресу Верховного Суду, копію ухвали від 17 березня 2025 року засуджена ОСОБА_4 отримала 27 березня 2025 року.

Проте засудженою не усунуто недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. Нової касаційної скарги від неї до Суду не надходило.

Зважаючи на наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Положеннями ч. 4 ст. 429 КПК України визначено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.

З цих підстав Суд постановив:

Повернути засудженій ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2024 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року щодо неї з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3