ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 689/196/25

Провадження № 11-кп/820/526/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2025 року за № 0000281 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця селища Ярмолинці, розлученого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, з середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , приватного підприємця, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки. Покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 591 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Застосовано до ОСОБА_6 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 911 КК України, та ухвалено направити його до Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці. Роз`яснено ОСОБА_6 , що за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність за ст. 3901 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За вироком суду, ОСОБА_6 , перебуваючи на обліку осіб в категорії «Кривдник» (особа, яка вчинила домашнє насильство), у відділенні поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, в період часу з 21.07.2024 р. по теперішній час, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання домашньому насильству», систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_9 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя.

Так, 20 липня 2024 року близько 23 год. 45 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у вираженні в її бік нецензурною лексикою, внаслідок чого завдано шкоду її психологічному здоров`ю. Таким чином ОСОБА_6 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Згідно з постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24.09.2024 року за вказаним фактом ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173? КУпАП.

Крім того, 31 жовтня 2024 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , повторно вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у вираженні в її бік нецензурною лексикою в присутності малолітнього сина ОСОБА_10 , 2019 року народження, внаслідок чого ОСОБА_9 , завдано шкоду психологічному здоров`ю. Таким чином ОСОБА_6 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173? КУпАП.

Згідно з постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29.11.2024 року за вказаним фактом ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173? КУпАП.

Також, 03 листопада 2024 року близько 19 год. 40 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , повторно вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у вираженню в її бік нецензурною лексикою та погрозою фізичною розправою в присутності двох малолітніх дітей, внаслідок чого ОСОБА_9 завдано шкоду психологічному здоров`ю. Таким чином, ОСОБА_6 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173? КУпАП.

Відповідно до постанови Ярмолинецького суду Хмельницької області від 29.11.2024 року за вказаним фактом ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 173? КУпАП.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 вже неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно потерпілої ОСОБА_9 , останній продовжив свої умисні систематичні дії, направленні на вчинення домашнього насильства психологічного характеру.

Так, 23 січня 2025 року, близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань потерпілій ОСОБА_9 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що виразилося у висловлюванні нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою та штовханині, яке в подальшому призвело до психологічних страждань потерпілої та погіршення якості її життя.

Внаслідок вчинення ОСОБА_6 щодо його дружини ОСОБА_9 систематичного домашнього насильства їй спричинено психологічні страждання, які полягають у внутрішній напруженості, зниженому настрої, пригніченості, фіксованості на емоційно-негативних сімейних хвилюваннях, що мали місце, підвищеному рівні тривоги та страху, порушеному почутті власної безпеки, почутті невпевненості, відчутті приниження та образи.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 1261 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань потерпілої.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор та захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі просив вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 1261 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки.

На підставі ч. 2 ст. 591 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Посилається на те, що суд під час призначення ОСОБА_6 покарання не поклав на нього обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 591 КК України, який є обов`язковим, зокрема не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, тобто, не застосував закон, який підлягав застосуванню, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Адвокат ОСОБА_7 у апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просив вирок змінити. Визнати ОСОБА_6 винним у пред`явленому обвинуваченні і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік. Цивільний позов потерпілої задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень.

Вважає, що суд під час обрання міри покарання не врахував таку пом`якшуючу покарання обставину як активне сприяння розкриттю злочину та призначив надто суворе покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим.

Що стосується морального відшкодування, то визначений судом розмір є завищеним, суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_6 погоджується сплатити потерпілій лише 10000 гривень. Саме така сума, на їх думку, буде достатньою сатисфакцією.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , в яких просила залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор та захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги, кожен свої зокрема, та заперечили проти апеляційних скарг процесуальних опонентів.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу свого захисника та заперечив проти апеляційної скарги прокурора.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечила проти апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційних скарг, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши дані, які характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 відхиленню з наступних підстав.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню (п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України).

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання (п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України).

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ст. 1261 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Варто зазначити, що відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Апеляційний суд зобов`язаний перевірити законність й обґрунтованість рішення місцевого суду.

Щодо правильності застосування норм КПК та справедливості призначеного місцевим судом обвинуваченому покарання

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, а саме таким, що відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його скоєння, а також особливостям обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1261 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ст. 1261 КК України, місцевий суд правильно врахував, що він вчинив нетяжкий злочин, по місцю проживання характеризується посередньо, на його утриманні одна неповнолітня дитина. Обставиною що пом`якшує покарання є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Враховуючи вищенаведене, місцевий суд прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції ст. 1261 КК України у виді пробаційного нагляду в середньому розмірі, визначеному у санкції статті.

Разом з тим, врахувавши систематичний характер домашнього насильства, а також вчинення кримінального правопорушення щодо дружини, суд правильно застосував до ОСОБА_6 обмежувальний захід та направив його для проходження програми кривдників.

Колегія суддів погоджується з видом та мірою призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання. Вважає, що саме така міра покарання буде справедливою, необхідною та достатньою для попередження вчинення кримінальних правопорушень у майбутньому як обвинуваченим, так і іншими особами.

Таке покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Що стосується твердження захисника про те, що судом безпідставно не враховано такої пом`якшуючої покарання обвинуваченого обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, то апеляційний суд виходить з наступного.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 7 квітня 2021 р. у справі № 263/15605/17 вказав, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Захисник, посилаючись у своїй апеляційній скарзі на активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину, не зазначив у чому саме полягала його активність та ініціативність у сприянні правоохоронним органам.

Не вбачається добровільної допомоги обвинуваченим слідству і з матеріалів кримінального провадження.

Визнання ним своєї вини та надання у суді правдивих показань не свідчать про активне сприяння розкриття злочину, що узгоджується із вищенаведеним висновком.

Оскільки в діях обвинуваченого не встановлено активного сприяння розкриттю злочину, тому дана обставина обґрунтовано і не була врахована місцевим судом під час призначення йому покарання.

Отже, з урахуванням наведеного, підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання, як того просить захисник в своїй апеляційній скарзі, немає.

Разом з тим, слушними є доводи прокурора про неправильне застосування вимог ч. 2 ст. 591 КК України під час покладення на ОСОБА_6 обов`язків.

Так, положеннями ч. 2 ст. 591 КК України визначено, що суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Наведені обов`язки, які покладаються на засудженого при призначенні пробаційного нагляду, є обов`язковими та нерозривними. Це означає, що особа, якій призначено пробаційний нагляд, повинна виконувати всі обов`язки, встановлені судом, одночасно і в повному обсязі. Невиконання одного або декількох обов`язків може бути підставою для застосування більш суворого покарання, наприклад, обмеження волі.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, суд, з урахуванням обставин справи, прийшов до висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що ОСОБА_6 слід обрати покарання у виді пробаційного нагляду.

Однак, покладаючи на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ст. 591 КК України, не застосував до нього один із обов`язкових, передбачений п. 3 ст. 591 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, на обвинуваченого не поклав.

Таким чином суд допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що є підставою для часткового скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку у цій частині.

Що стосується цивільного позову, то апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів провадження, потерпілою ОСОБА_9 заявлений цивільний позов про стягнення із ОСОБА_6 на її користь морального відшкодування в сумі 35 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Так, згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного Кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Місцевим судом правильно встановлено, що потерпілій спричинена значна моральна шкода, яка полягає у тому, що після вчинення відносно неї кримінального правопорушення вона перенесла психологічні страждання. Після цих подій порушився звичний спосіб її життя, погіршилося самопочуття. Вона пережила стрес, що дуже вплинуло на стан її психічного здоров`я. Негативно вплинула на її психічне здоров`я і та обставина, що обвинувачений вчиняв відносної неї протиправні дії в присутності її малолітнього сина.

Заподіяння потерпілій моральної шкоди підтверджується і даними висновку судово-психіатричної експертизи № 84 від 29 січня 2025 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 виявляє розлад адаптації, змішану тривожно-депресивну реакцію; ситуації, які склалися між потерпілою ОСОБА_9 та ОСОБА_6 20 липня 2024 року, 31 жовтня 2024 року, 3 листопада 2024 року та 23 січня 2025 року були психотравмувальними для неї Потерпілій ОСОБА_9 завдані психологічні страждання, які полягають у внутрішній напруженості, зниженому настрої, пригніченості, фіксованості на емоційно-негативних сімейних хвилюваннях, що мали місце, підвищеному рівня тривоги та страху, порушеного почуття власної безпеки, відчутті невпевненості, відчутті приниження та образи (Т. 1, а.к.п. 83-85).

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд правильно врахував глибину душевних страждань ОСОБА_9 , погіршення її здібностей, ступінь вини обвинуваченого. Керуючись вимогами розумності та справедливості, суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення із обвинуваченого на користь потерпілої 20 000 грн. моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із таким розміром морального відшкодування та вважає його справедливим.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги сторони захисту про завищений розмір моральної шкоди, яку суд стягнув із обвинуваченого на користь потерпілої, є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В іншій частині вирок є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 відхилити.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч. 2 ст. 591 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2