Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/4083/25
номер провадження 1-кс/695/1047/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416 від 04.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду надійшло клопотаннядізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416 від 04.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 03.09.2025 року до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали СКП Золотоніського РВП з приводу можливого самозахоплення земельної ділянки з кадастровим номером: :14:003:0559 площею 48,5244 га в адміністративних межах с. Бубнівська Слобідка, Золотоніського району, Черкаської області.

На місце події була відразу направлена слідчо-оперативна група Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області з метою невідкладного фіксування місця вчинення кримінального проступку та вилучення речових доказів.

В ході проведення огляду місця події 04.09.2025 в період часу з 11 год. 05 хв., по 11 год. 40 хв., в адміністративних межах села Бубнівська Слобідка, Золотоніського району, Черкаської області, було виявлено земельну ділянку з кадастровим номером :14:003:0559 площею 48,5244 га. Частина земельної ділянки самовільно засіяна сільськогосподарською культурою кукурудзою та соняшником..

По даному факту розпочато досудове розслідування за № 0000416 від 04.09.2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Виїздом за місцем розташування даної ділянки проведено огляд місця події, яким було встановлено, що вказана земельна ділянка по маршруту огляду була умовно поділена на 3 ділянки огляду.

Так, 1-а ділянка має розмір близько 8 га та не використовується для ведення товарного с/г виробництва (ймовірно виділена під пасовище). 2-га ділянка має площу близько 23 га та використовується для ведення товарного с/г виробництва, оскільки засіяна с/г культурою кукурудза. 3 ділянка має площу близько 17 га та використовується для ведення товарного с/г виробництва, оскільки засіяна с/г культурою соняшник.

В ході виконання доручення було встановлено, що відповідно до рішення сесії Піщанської сільської ради від 01.11.2024 № 60-59/VIII затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 48,5244 га з кадастровим номером :14:003:0559 комунальної власності Піщанської сільської ради та визнано за Піщанською сільською радою право комунальної власності на земельні ділянки:

площею 10,000 га кадастровий номер :14:003:0622;

площею 6,000 га кадастровий номер :14:003:0623;

площею 15,000 га кадастровий номер :14:003:0624;

площею 17,5244 га кадастровий номер :14:003:0625.

В подальшому встановлено, що право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :14:003:0622 площею 10,000 га, :14:003:0623 площею 6,000 га, :14:003:0624 площею 15,000 га та кадастровий номер :14:003:0625 площею 17,5244 га, належить Піщанській сільській раді Золотоніського району, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 04.09.2025 за № 442241569, № 442241636, № 442241690 та № 442241783. Записи про передачу вказаних земельних ділянок в оренду відсутні.

Крім того встановлено, що 28.07.2025 Піщанською сільською радою Золотоніського району через Прозорро. Продажі (державна електронна торгова система для продажу та оренди майна, що належить державі та комунальним підприємствам), оголошено аукціон з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення, площею15,0000 га, кадастровий номер :14:003:0624 в адміністративних межах Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами с. Бубнівська Слобідка (https://prozorro.sale/auction/LRE001-UA-126).

Даний аукціон мав відбутися 29.08.2025, але був відмінений (торги скасовано) Піщанської сільською радою, в особі сільського голови ОСОБА_5 , за день до торгів 28.08.2025, за надуманими підставами (виявлення фактів, що підтверджують необхідність внесення змін до землевпорядної та землеоціночної документації на земельну ділянку).

Аналогічна ситуація відбулася із земельною ділянкою площею 17,5244 га кадастровий номер :14:003:0625.

Так, 24.07.2025 Піщанською сільською радою Золотоніського району через Прозорро.Продажі (державна електронна торгова система для продажу та оренди майна, що належить державі та комунальним підприємствам), оголошено аукціон з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення, площею 17,5244 га, кадастровий номер :14:003:0625 в адміністративних межах Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами с. Бубнівська Слобідка (https://prozorro.sale/auction/LRE001-UA-680).

Поряд з цим встановлено, що відповідно до протоколу про результати земельних торгів №LRE001-UA-680 від 03.09.2025 земельні торги не відбулись. Причина не вказана.

При ознайомленні із документами до земельних торгів, а саме з фотографічним зображенням земельної ділянки та ілюстрації до земельної ділянки площею 15,0000 га, кадастровий номер :14:003:0624 було встановлено, що вона є частиною земельної ділянки, яка встановлена в ході огляду місця події від 03.09.2025 та має умовний номер 2 (загальна площа близько 23 га). Інша частина земельної ділянки номер 2, є земельною ділянкою кадастровим номером :14:003:0623 площею 6,000 га.

Тобто встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :14:003:0623 площею 6,000 га та :14:003:0624 площею 15,000 га засіяні сільськогосподарською культурою кукурудзи.

При ознайомленні із документами до земельних торгів, а саме з фотографічним зображенням земельної ділянки та ілюстрації до земельної ділянки площею 17,5244 га кадастровий номер :14:003:0625 було встановлено, що вона є земельною ділянкою, яка встановлена в ході огляду місця події від 03.09.2025 та має умовний номер 3 (загальна площа близько 17 га).

Тобто встановлено, що земельна ділянка з кадастровим :14:003:0625 площею 17,5244 га засіяна сільськогосподарською культурою соняшника.

Дане порушення кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки та за його вчинення передбачена відповідальність згідно з частиною 1 статті 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі нанесення значної шкоди передбачено відповідальність згідно статті 197-1 Кримінального кодексу України.

Розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок проводиться у відповідності до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 (далі Методика) за наступною формулою:

Шс = Пс x Нп x Кф x Кі,

де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень;

Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів;

Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3 (4654 грн.);

Кф - коефіцієнт виду використання земель, визначений у додатку 4 (2,5);

Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 та наступні роки, що розраховуються Держгеокадастром відповідно до статті 289 Податкового кодексу України (1,12).

Тобто, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 1 га згідно розрахунку становить:

13 031,2 грн. = 1 x 4654 x 2,5 x 1,12

Згідно даного розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :14:003:0623 площею 6,000 га та :14:003:0624 площею 15,000 га, які засіяні сільськогосподарською культурою кукурудзи, в адміністративних межах Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами с. Бубнівська Слобідка, сума завданої шкоди станом на 05.09.2025 може становити 273 655,2 грн.

Згідно даного розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим :14:003:0625 площею 17,5244 га, яка засіяна сільськогосподарською культурою соняшника, в адміністративних межах Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами с. Бубнівська Слобідка, сума завданої шкоди станом на 05.09.2025 може становити 228 363,961 грн.

Загальна сума розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок комунальної власності може становити 502 019,161 грн. Таким чином встановлено, що невстановлені особи здійснили самовільне зайняття вищевказаних земельних ділянок комунальної власності і приступили до їх використання, без отримання правовстановлюючих документів, згідно з чинним законодавством, на яких здійснили посів культури кукурудзи та соняшника та мали намір отримати прибуток після збору врожаю.

При цьому, внаслідок зазначених дій невстановлені особи завдали шкоду інтересам Піщанської сільської ради на суму 502 019,161 грн.

На підставі викладеного, вказані земельні ділянки мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим дізнавач за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

У судовому засіданні прокурор повністю підтвердив доводи, наведені в обґрунтування внесеного клопотання, вимоги, викладені в ньому, підтримав, просив його задовольнити.

У судове засідання представник власника майна Піщанської сільської ради не з`явився з невідомих суду причин, про місце, день та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Вислухавши прокурора, ретельно вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частинами 3-6 ст. 132 КПК України передбачено:

3. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

4. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

5. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

6. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Частиною 1 статті 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Виходячи з норм частини 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що 04.09.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №20000416 внесені відомості про кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання 03 вересня 2025 року дізнавачем сектору дізнання Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 було проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки площею 48,5244 га з кадастровим номером :14:003:0559, яка перебуває в комунальній власності Піщанської сільської ради та має цільове призначення землі запасу, які не надані у власність чи користування.

Необхідність задоволення клопотання дізнавач обгрунтовує тим, що земельна ділянка площею 48,5244 га з кадастровим номером :14:003:0559, яка перебуває в комунальній власності Піщанської сільської ради, є доказом кримінального проступку та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 173 КПК України коментує вирішення питання про арешт майна. Так слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частина друга цієї ж статті встановлює, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно зі ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Правова підстава арешту майна дізнавачем зазначена лише формальним посиланням на положення ст.98 КПК України, що не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

З матеріалів клопотання не вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні, а саме земельна ділянка площею 48,5244 га з кадастровим номером :14:003:0559, яка перебуває в комунальній власності Піщанської сільської ради відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, судові матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відтак, слідчим суддею в ході розгляду клопотання встановлено, що клопотання дізнавача аргументовано припущенням без аргументації на чому воно ґрунтується, без посилання на будь-які фактичні дані, окрім припущень працівників Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області.

Відомості згідно ч.2 ст. 173 КПК України, що мали б бути враховані слідчим суддею клопотання взагалі не містить. За таких умов слідчий суддя вважає надані докази явно недостатніми для такого серйозного обмеження прав осіб як накладення арешту на майно.

Як вбачається з клопотання, стороною кримінального провадження ставиться питання про накладення арешту на земельну ділянку площею 48,5244 га з кадастровим номером :14:003:0559, яка перебуває в комунальній власності Піщанської сільської ради, оскільки є підстави вважати, що вона відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Відповідно до ч 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Однак, до клопотання про арешт майна не долучений позов про відшкодування шкоди та відсутні відомості про повідомлення підозри будь-якій особі.

У судовому засіданні прокурор пояснив, що цивільний позов не пред`явлений.

Крім того, суд зазначає, що прокурором не доведено та не обгрунтовано розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в клопотанні відсутня експертиза спеціаліста про розмір шкоди завданої Піщанській сільській раді.

Вважаючи, що прокурором не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя приходить до обгрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні зазначеного клопотання.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 170-174, 309, 370-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416 від 04.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали оголошено 16 вересня 2025 року о 08 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .?