Справа № 203/3330/25
Провадження № 1-кс/0203/2056/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

27 травня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 12 лютого 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному проваджені № 0000423, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2025 року ОСОБА_3 подав слідчому судді скаргу в порядку ст. 303 КПК України у кримінальному провадженні № 0000423 з вимогами:

- визнати постанову процесуального керівника у провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 12 лютого 2025 року про відмову в його заяві про визнання потерпілим у вказаному кримінальному провадженні протиправною і такою, що не відповідає вимогам КПК України;

- скасувати постанову процесуального керівника прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 12 лютого 2025 року про відмову в заяві про визнання потерпілим в кримінальному провадженні № 0000423 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України;

- зобов`язати процесуального керівника прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 29 листопада 2024 року відповідно до вимог ст. 55 КПК України про визнання потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 20 травня 2025 року скарга передана слідчому судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 22 травня 2025 року та призначена до розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі, наполягаючи на її задоволенні з наведених у ній підстав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скарги тим, що спричинення шкоди, про яку зазначає ОСОБА_3 у своєму клопотанні про залучення його потерпілим, не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями службових осіб правоохоронного органу, та в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про факт завдання ОСОБА_3 шкоди діями службових осіб правоохоронних органів. Таким чином, з урахуванням викладеного, прокурор просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши заявника, думку прокурора, перевіривши доводи скарги та дослідивши додані до них докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, під процесуальним керівництвом Дніпропетровської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України з часу внесення відомостей 18 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000423 за заявою ОСОБА_3 , що внесені на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року у справі № 201/10941/24 (провадження № 1-кс/201/3803/2024), за фактом можливих неправомірних дій з боку слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , зокрема, невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 10 серпня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 399, ст. 366-1, ч. 1 ст. 367, ч. 4 ст. 190 КК України.

29 листопада 2024 року ОСОБА_3 подав заяву про залучення його до провадження в якості потерпілого, посилаючись на те, що слідчим Третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 допущено службову недбалість, що виразилася в умисному, систематичному, неодноразовому невиконанні слідчим законних вказівок прокурора, наданих ним письмово в установленому КПК України порядку, внаслідок чого досудове розслідування після чергового скасування постанови про закриття кримінального провадження триває і винні не притягнуті до кримінальної відповідальності, а йому не відшкодовано завдану шкоду. Натомість, ефективне розслідування у розумні строки цього кримінального провадження мало особливе значення для скаржника, оскільки йдеться про притягнення до відповідальності осіб, які свідомо порушили права ОСОБА_3 , незаконно затримали, залякували та вчиняли тиск та незаконно забрали майно ОСОБА_3 , а саме 1/2 частину будівлі магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому збитки не відшкодовані, і вказані особи не понесли за це відповідальності, а службові особи правоохоронного органу покривають такі дії наведених осіб. За вказаних обставин ОСОБА_6 діями слідчого ОСОБА_7 за неналежного службового розслідування спричинено матеріальну та істотну моральну шкоду.

12 лютого 2025 року прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 прийнято постанову, якою ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000423 від 18 вересня 2024 року.

Постанова прокурора мотивована тим, що із доводів ОСОБА_3 вбачається, що останній посилається на спричинення йому шкоди фактично іншим злочином в іншому кримінальному провадженні, а не протиправними діями слідчого Третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , тому спричинення шкоди, про яку стверджує ОСОБА_3 , не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями службових осіб правоохоронного органу і наразі не підтверджений факт спричинення діями слідчого ОСОБА_5 істотної матеріальної шкоди охоронюваним законом права, свободам та інтересам ОСОБА_3 ..

Дійсно, кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 367 КК України передбачена за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Згідно пункту 3 примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Поняття «потерпілий», яке використано у ст. 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у свій постанові від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, (провадження № 13-66кс18), що є обов`язковими для застосування в силу ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідні висновки також викладені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Так, в заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 вказує на обставини вчинення кримінального правопорушення не взагалі, а конкретно відносно нього та обґрунтовує спричинену йому такими діяннями шкоду, зокрема, моральну, тоді як розмір такої шкоди або обставини її відсутності має встановлюватися під час досудового розслідування, проте прокурором не проведено слідчих дій, спрямованих на встановлення саме цих обставин, обов`язковість доказування яких визначена п.3 ч.1 ст. 91 КПК України, а тому висновки прокурора в оскаржуваній постанові про відсутність причинно-наслідкового зв`язку розслідуваного факту та шкоди (в тому числі моральної), а також про те, що у заяві не наведено доказів спричинення ОСОБА_3 , як заявнику будь-якої шкоди є передчасними.

Таким чином викладені обставини свідчать про недодержання прокурором вимог ст. 55 КПК України щодо підстав відмови, а тому така постанова підлягає скасуванню із зобов`язанням прокурора у відповідності до п.3 ч.2 ст. 307 КПК України повторно розглянути подану заяву про залучення потерпілим у кримінальному провадженні від 29 листопада 2024 року.

Керуючись ст. ст. 206, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 12 лютого 2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2024 року під № 0000423 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 367 КК України скасувати та зобов`язати прокурора повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 29 листопада 2024 року про визнання його потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 30 травня 2025 року о 16:20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1