МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Справа №370/2914/21

Провадження № 1-кп/370/132/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в селищі Макарові Київської області кримінальне провадження № 0001134 від 16 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимий Макарівським районним судом Київської області вироком від 27.10.2020 за частиною третьою статті 185, частиною першою статті 185, частиною другою статті 185, статтею 70 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки, у вчиненні кримінального правопорушень, визначених частиною першою статті 162, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 засуджений вироком Макарівським районним судом Київської області від 27 жовтня 2020 року за частиною третьою статті 185, частиною першою статті 185, частиною другою статті 185, за статтею 70 Кримінального кодексу України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та під час іспитового строку вчинив нові умисні кримінальні правопорушення.

Так, 22 серпня 2021 року, ОСОБА_4 , знаходився у терапевтичному відділенні КНП «Макарівська БЛІЛ» МСР, що розташована за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 62-А, смт Макарів Бучанського району Київської області, де у нього виник умисел на вчинення крадіжки будь-якого мобільного телефону в осіб, які перебували на лікуванні у медичному закладі, щоб продати та використати отримані грошові кошти на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 22 серпня 2021 року, близько 10 години 40 хвилин, перебував в палаті № 3 терапевтичного відділення КНП «Макарівська БЛІЛ» МСР, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав з-під подушки мобільний телефон марки «Nokia», модель 1280 вартістю 240 гривень, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 57 гривень, який належав ОСОБА_5 .

Викрадений мобільний телефон ОСОБА_4 поклав до лівої кишені своїх шортів та з викраденим залишив приміщення лікарні, тобто розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 297 гривень.

У судовому засіданні прокурор просила кримінальне провадження за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_4 за епізодом крадіжки майна ОСОБА_5 закрити на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Так, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ (далі Закон № 3886-1Х), яким було внесено зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом п`ятим підрозділу першого розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»

з 1 січня 2021 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі

2270 грн.

Для кваліфікації адміністративні або кримінальні правопорушення у 2021 році використовується сума одного неоподатковуваного мінімуму, який у цьому році встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, тобто 1135 грн.

Отже, сума викраденого майна, у цьому випадку, складає менше ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння злочинів, тобто менше ніж 2270 грн, а тому відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ такі протиправні діяння не є кримінально-караними на теперішній час. Вартість майна, яким заволодів ОСОБА_4 складає 297 грн, і ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (частина третя статті 3, частини другої статті 4 Кримінального кодексу України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (частина перша статті 5 Кримінального кодексу України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений не заперечує проти закриття за цією підставою.

Згідно із пунктом 4-1 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до частини третьої статті 479-2 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на викладене та ураховуючи, що вчинене ОСОБА_4 діяння не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною Кримінального кодексу України, а також, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави передбаченої пункту 4-1 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження відносно нього слід закрити у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Керуючись статтею 78 Кримінального кодексу України, статтями 372, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України щодо обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом крадіжки майна ОСОБА_5 на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння задовольнити.

Кримінальне провадження № 0001134 від 16 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, визначеного частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України за епізодом крадіжки майна ОСОБА_5 закрити на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ у справі мобільний телефон марки «Nokia», модель 1280, що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити власнику ОСОБА_5 .

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1