В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000213, за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 червня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 червня 2025 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду.

Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертизи в сумі 1 372 грн 96 коп. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частини вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, а саме, незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Апелянт звертає увагу, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Реалізацію такого заходу примусу законодавцем визначено через застосування визначених ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків, які безальтернативно покладаються на особу, засуджену до пробаційного нагляду.

Звертає увагу, що зазначених вимог суд першої інстанції не дотримався та обов`язки на ОСОБА_6 , передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, не поклав і не обговорив у вироку доцільність покладення обов`язків, визначених ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

23 серпня 2021 року близько 08:47 год у ОСОБА_6 , який перебував у приміщенні торгівельного залу супермаркету «Копійка» ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД», розташованого за адресою: вул. Миру, 14-Б, м. Південноукраїнськ Миколаївської області, виник умисел на заволодіння пляшкою пива «Южанка».

Реалізовуючи свій умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 взяв з прилавку одну пляшку пива «Южанка» об`ємом 2 л, яку сховав під одягнену на ньому майку спереду та направився до виходу з приміщення супермаркету, однак був помічений охоронцем та, незважаючи на це, не реагуючи на зауваження останнього, діючи відкрито, продовжуючи реалізацію свого умислу до кінця, утримуючи викрадену пляшку пива при собі, покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД» майнову шкоду на суму 29,90 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник потерпілого ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, до суду не з`явився, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційні скарзі доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, а також кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 186 КК України, є правильними.

З огляду на межі вимог апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, апелянтом не оспорюються.

Тому вирок в цій частині, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядається.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, не працює, висновок органу пробації, а також врахував посткримінальну поведінку обвинуваченого та час, який сплинув з моменту вчинення ним кримінального правопорушення.

Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття та відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Однак, при призначенні покарання, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Призначивши обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді пробаційного нагляду, суд першої інстанції не врахував, що такий вид покарання полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Реалізацію такого заходу примусу законодавцем визначено через застосування обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, які безальтернативно покладаються на особу, засуджену до пробаційного нагляду.

Однак, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог та обов`язки на ОСОБА_6 , передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, не поклав і не обговорив у вироку доцільність покладення обов`язків, визначених ч. 3 ст. 59-1 КК України.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, оскільки вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового вироку, яким ОСОБА_6 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 424, 425, 532, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 червня 2025 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироку законної сили, тобто з 21 серпня 2025 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3