Справа № 669/373/25
Провадження № 1-кп/669/47/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в с-щі Білогір`я об`єднані кримінальні провадження № 0000201 та № 0000264 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лепесівка Білогірського району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого:

- 30 квітня 2025 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік із застосуванням обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк два місяці,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 умисно не виконав обмежувальний припис, будучи особою, щодо якої такий захід застосований судом, за наступних обставин.

Так, Білогірським районним судом Хмельницької області від 20 березня 2025 року в справі № 669/206/25 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису строком на шість місяців, згідно з яким ОСОБА_4 заборонено: спілкуватися з ОСОБА_5 та неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ; приходити у господарство ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , де остання проживає разом з неповнолітніми дітьми; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 та неповнолітніми синами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; наближатися на визначену відстань до місця навчання неповнолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в Ямпільському ліцеї (вул. Центральна, 59 с-ще Ямпіль Шепетівського району Хмельницької області); особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 та синів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з вищевказаним судовим рішенням та покладеними на нього обмеженнями, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, діючи умисно, 30 березня 2025 року біля 16 год 30 хв, в порушення встановлених судом заборон, прийшов до місця проживання колишньої співмешканки ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 , та розпочав з нею словесний конфлікт, під час якого виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим умисно не виконав обмежувальний припис у виді заборони приходити у господарство ОСОБА_5 та заборони у будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження, чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду та органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Крім цього, ОСОБА_4 вдруге умисно не виконав обмежувальний припис, будучи особою, щодо якої такий захід застосований судом, за наступних обставин.

Так, Білогірським районним судом Хмельницької області від 20 березня 2025 року в справі № 669/206/25 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису строком на шість місяців, згідно з яким ОСОБА_4 заборонено: спілкуватися з ОСОБА_5 та неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ; приходити у господарство ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , де остання проживає разом з неповнолітніми дітьми; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 та неповнолітніми синами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; наближатися на визначену відстань до місця навчання неповнолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в Ямпільському ліцеї (вул. Центральна, 59 с-ще Ямпіль Шепетівського району Хмельницької області); особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 та синів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з вищевказаним судовим рішенням та покладеними на нього обмеженнями, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, діючи умисно, 26 квітня 2025 року біля 13 год 30 хв, в порушення встановлених судом заборон, прийшов до місця проживання колишньої співмешканки ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 , та розпочав з нею словесний конфлікт, під час якого виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим умисно не виконав обмежувальний припис у виді заборони приходити у господарство ОСОБА_5 та заборони у будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження, чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду та органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

13 червня 2025 року між потерпілою та обвинуваченим укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 390-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш сурового покарання за вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року у виді одного року пробаційного нагляду більш суворим за даним вироком у виді двох років пробаційного нагляду із застосуванням обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк два місяці, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди та погодився з мірою покарання, що передбачено в угоді, пояснення та думку потерпілої, яка просила затвердити угоду, а також самого обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину та надав згоду на призначення узгодженого покарання і заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди і вважає, що вона підлягає затвердженню, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, що у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікуються як кримінальні проступки (за двома епізодами кримінальних правопорушень, що охоплюються єдиною кваліфікацією за ст. 390-1 КК України).

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена в межах санкції ст. 390-1 КК України (за двома епізодами кримінальних правопорушень, що охоплюються єдиною кваліфікацією за ст. 390-1 КК України), умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, а тому підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і вважає, що виправленню та перевихованню останнього може сприяти узгоджене сторонами покарання.

Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений вчинив кримінальні проступки по даному кримінальному провадженню до постановлення попереднього вироку Білогірського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року у виді одного року пробаційного нагляду із застосуванням обмежувального заходу у виді проходження програми для кривдників на строк два місяці, то йому слід призначити покарання відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 13 червня 2025 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в об`єднаних кримінальних провадженнях № 0000201 та № 0000264, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання за вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року більш суворим за даним вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк два місяці.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- два DVD-R диски марки «Verbatim» із серійними номерами «ZE6253-DVR-J47F4» з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, що не надавалися суду для їх дослідження, залишити в сторони обвинувачення в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7