печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000586 від 07.08.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Созонівка, Кропивницького району, Кіровоградської області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ; захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; підозрюваний ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 погоджене із заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 з урахуванням зміни, про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, із зобов`язанням останнього прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати кілька обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоцільністю обрання щодо підозрюваного інших запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо проти задоволення клопотання заперечували, зазначаючи, що клопотання подано з порушенням правил підсудності, а наведені у клопотанні слідчого ризики не мають достатнього підґрунтя. За такого, захисники просили у задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисників.

Вислухавши позиції учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши документи якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов висновку, що подане клопотання підлягає до задоволення з огляду на таке.

Другим слідчим відділом територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва прокурорів Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000586, у якому 21.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_4 допустив порушення вимог пункту 1.5, підпункту «б» пункту 2.3, а також пунктів 10.1 та 16.2 ПДР, чим вчинив кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, яке виразилося в тому, що 07 серпня 2023 року приблизно в 11 годин 20 хвилин, він виконуючи свої службові обов`язки, керував технічно-справним службовим автомобілем MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись проїзною частиною вулиці Лабораторної в місті Києві, зі сторони вулиці Антоновича, зупинився на червоний сигнал світлофора перед перехрестям з вулицею Великою Васильківською. В цей же час, на тротуарі вказаного перехрестя, ліворуч від ОСОБА_4 перебувала пішохід ОСОБА_9 , яка мала намір перейти проїзну частину вулиці Великої Васильківської та очікувала увімкнення зеленого сигналу світлофора.

Коли на світлофорі для пішоходів увімкнувся зелений сигнал, який дозволяв ОСОБА_9 перетин проїзної частини вулиці Великої Васильківської, вона почала свій рух в темпі кроку. В цей же час, по напрямку руху ОСОБА_4 також увімкнувся зелений сигнал світлофору і він розпочав рух керованого автомобіля на перехрестя, маючи об`єктивну можливість спостерігати пішоходів, які перетинали проїзну частину вулиці Великої Васильківської.

Діючи необережно, проявляючи кримінально протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_4 був недостатньо уважним, та всупереч вимогам пунктів 10.1 та 16.2 ПДР, перед виконанням на перехресті лівого повороту з виїздом на проїзну частину вулиці Великої Васильківської не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_9 , яка рухалася регульованим пішохідним переходом зліва направо відносно руху автомобіля, внаслідок чого допустив на неї наїзд.

В результаті наїзду керованим ОСОБА_4 автомобілем на ОСОБА_9 , остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота: переломів лонної кістки зліва, бокової маси крижі справа та внутрішньої пластинки лобкової кістки ліворуч, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В описаній дорожній обстановці, яка передувала вчиненню дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом надання їй переваги в русі, переконавшись у безпечності свого маневру повороту ліворуч перед початком його виконання, тобто шляхом дотримання вимог пунктів 10.1 та 16.2 ПДР.

Ураховуючи викладене, порушення ОСОБА_4 вимог підпункту «б» пункту 2.3 ПДР в частині обов`язку бути уважним та стежити за дорожньою обстановко, а також вимог пунктів 10.1 та 16.2 ПДР в частині обов`язку переконатися в безпечності маневру перед будь-якою зміною напрямку руху та обов`язку при повороті на перехресті дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_9 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Викладені обставини кримінальних правопорушень підозрюваним ОСОБА_4 не визнаються.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, а клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Виходячи з аналізу норм КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а тому, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, зазначене правило застосовується й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Як убачається, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000586, здійснюється Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Враховуючи те, що юридична адреса Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві - 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, яке територіально знаходяться у Печерському районі м. Києва, тому всупереч твердження сторони захисту, клопотання слідчим подано до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягають встановленню та врахуванню обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 цього Кодексу.

Зокрема, при вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчим суддею має бути встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування документами, зокрема: протоколом огляд місця ДТП від 07.08.2023 з додатками до нього; протоколом огляду носія інформації (відеозапис з місця ДТП) від 21.08.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 19.08.2023; висновками судових інженерно-транспортних експертиз від 04.09.2023, від 31.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 ; висновком судово-медичної експертизи від 22.12.2023.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за санкцією якого передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, слідчий суддя вважає, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний може вживати заходів щодо створення перешкод для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Водночас, враховуючи фактичні обставини за яких підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, щодо здійснення ним можливого незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, які можуть своїми показаннями викривати його у вчиненні злочину, змінити показання на його користьз метою уникнення відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, чим також перешкоджатиме встановленню істини по справі.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує передбачену ст.ст. 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, існування попереднього ризику в сукупності із усвідомленням підозрюваним ОСОБА_4 невідворотності покарання, за наявності стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та достатніх матеріальних ресурсів, безумовно може спонукати підозрюваного до вчинення ним дій з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду, тому зазначений ризик беззаперечно є реальним та вагомим.

На підставі вище викладеного, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має вищу освіту, неодружений, обіймає посаду старшого оперативного працівника відділу управління Національного антикорупційного бюро України, має місце реєстрації та проживання, а також з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, фактичні обставини за яких підозрюваному інкримінується його вчинення, його характер та суспільний інтерес щодо особи підозрюваного та інкримінованого йому правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. В той же час вірогідність настання вказаних ризиків є досить високою.

Водночас, встановивши доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя враховує, що у розумінні ч. 3 ст. 176 цього Кодексу особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Таким чином, з урахуванням наявності встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначених даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає можливим застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із зобов`язанням прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати кілька обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 5, 8 ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, необхідність покладення яких була доведена прокурором, що буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання названих вище ризиків.

Слідчий суддя, роз`яснює підозрюваному, що у відповідності до ч. 2 ст. 179 КПК України, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, строк покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 179, 194, 199, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на строк до 21.09.2025 виконувати наступні обов`язки:

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії ухвали визначити до 21.09.2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10