ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/355/25 Справа № 703/4289/25 Категорія: ст. 181 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

16 липня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.07.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище

Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на

утриманні дітей не має, працюючого ПАТ «Укрзалізниця», зареєстрованого за

адресою: АДРЕСА_1 , фактично

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту тривалістю два місяці по 04.09.2025, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.07.2025 частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГНП в Черкаській області, погоджене з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту тривалістю два місяці по 04.09.2025, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним злочину, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, даних про особу підозрюваного, при цьому, на думку слідчого судді органом досудового розслідування не доведено наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати вказану ухвалу з підстав невідповідності висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує на те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі послався на загальні бланкетні норми, а власну позицію із спростуванням доказів сторони обвинувачення ніяким чином не обґрунтовує. Натомість стороною обвинувачення обрана законна та чітка позиція мотивована доказами, що доводять вагомість обставин і підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому невідворотність такого покарання може спонукати підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, яких він знає протягом тривалого часу, проживає з ними в одному населеному пункті, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, характер скоєного злочину, свідчить про легковажну та безвідповідальну поведінку підозрюваного. Попри надання пояснень слідчому судді нібито самозахисту ОСОБА_7 був нещирий, адже протиправні дії вчинив на території домоволодіння потерпілого та, на думку сторони обвинувачення, надав сумнівні показання щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, що свідчить про можливість скоєння ним аналогічних злочинів у подальшому.

На переконання прокурора, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту нівелює можливість зібрання чи в певній мірі ускладнення отримання доказів, оскільки підозрюваний може безперешкодно цьому заважати, зокрема, шляхом впливу на свідків.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано лише за наявності ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частинами 1, 2, 6 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000432 від 03.07.2025 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

03.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортом ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за підписом ОСОБА_9 про виявлене правопорушення від 01.07.2025; рапортом ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за підписом ОСОБА_9 про виявлене правопорушення від 03.07.2025; протоколом огляду місця події від 03.07.2025 та таблицею зображень до протоколу огляду місця події від 03.07.2025; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 №211 від 03.07.2025; протоколом огляду місця події від 03.07.2025; дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України; протоколом допиту свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 03.07.2025; письмовим поясненням ОСОБА_7 від 03.07.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 03.07.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дослідив клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 разом з матеріалами, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, приведених у клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах.

Отже вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, як підстави для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею виконано належним чином.

На переконання суду апеляційної інстанції, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування або суду та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні реальні, однак слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, зважаючи на практику ЄСПЛ, що тримання під вартою не може бути виправданим виключно через тяжкість злочину.

При цьому апеляційний суд бере до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, працює.

Отже, доводи прокурора щодо унеможливлення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та вчинення спроб, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, у разі не застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу були предметом вивчення слідчого судді та їм надана належна обґрунтована оцінка, з якою погоджується апеляційний суд.

На думку апеляційного суду запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до ОСОБА_7 обраного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які є достатніми запобіганню ризиків про які вказує сторона обвинувачення.

Доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до незгоди з прийнятим процесуальним рішенням, оскільки слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту в сукупності з даними про його особу й підтверджують на даному етапі кримінального провадження обґрунтованість застосованого запобіжного заходу та висновків слідчого судді не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора має бути відхилена, а ухвала слідчого судді від 04.07.2025 залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 193, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора відхилити.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.07.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту тривалістю два місяці по 04.09.2025, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді