Справа № 573/1026/25
Номер провадження 1-кп/573/164/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 24 травня 2025 року за №0000205, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, зі спеціальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-за ч. 3 ст. 246 КК України,

УСТАНОВИВ:

24 травня 2025 року близько 10:00 год ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев на території та об`єкті природо-заповідного фонду Загальнозоологічний заказник місцевого значення «Вирівський», прибув на територію вказаного заказнику, який знаходиться поблизу с. Горобівка Річківської ОТГ Сумського району Сумської області на березі р. Вир,

Діючи умисно, достовірно знаючи, що вказана територія відноситься до природо-заповідного фонду України, всупереч вимогам ст. ст. 67, 69 Лісового кодексу України, ч. 3 ст. 7, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд», без передбачуваного законом дозволу, не маючи лісорубного квитка (ордера), з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою власної сокири ОСОБА_4 здійснив незаконну порубку одного сироростучого дерева породи клен діаметром у місці зрубу 6,5х5 см, тобто повністю відокремив від кореня до ступеню припинення росту дерев, чим спричинив навколишньому природному середовищу шкоду на суму 2542,49 гривень.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що приблизно о 10:00 год 25 травня 2025 року взяв з дому сокиру та поїхав у заказник поблизу річки Вир, що поряд із с. Горобівка, де спиляв один клен. Потім розрубав його на частини. Під час цього заняття був виявлений працівниками поліції. Шкодує про вчинене.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 3 ст. 246 КК України, оскільки він вчинив незаконну порубку дерев на території та об`єкті природно-заповідного фонду.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує таке.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно, не інвалід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він повністю визнав свою винуватість, критично оцінив вчинений ним злочин; активне сприяння розкриттю злочину, бо він правдиво повідомив про обставини його вчинення; вперше притягується до кримінальної відповідальності; добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для обвинуваченого суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, з урахуванням того, що відсутні обставини, які обтяжують покарання, та практики Європейського суду з прав людини про призначення покарання про те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу, але нижче від найнижчої межі, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 246 КК України, на підставі ст. 69 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з чим з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 6785,28 грн.

27 травня 2025 року слідчим суддею Білопільського районного суду накладений арешт на речові докази, який слід скасувати, бо відпала в ньому потреба.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався і для його застосування на теперішній час підстав не вбачається.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, та призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу в доход держави в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 6785 гривень 28 копійок процесуальних витрат.

Скасувати арешт, що накладений на дерев`яну палицю «У» подібної форми дерева породи клен з діаметром у місці зрубу 6,5х5 см; відрубану частину гілки від дерев`яної палиці з великою кількістю розгалужень, листя та бокових гілок, загальною довжиною 2,5 м; відрубану частину гілки від дерев`яної палиці з великою кількістю розгалужень, листя та бокових гілок, загальною довжиною 2,6 м; сокиру з дерев`яним руків`ям та металевим топорищем.

Речові докази дерев`яну палицю «У» подібної форми дерева породи клен з діаметром у місці зрубу 6,5х5 см; відрубану частину гілки від дерев`яної палиці з великою кількістю розгалужень, листя та бокових гілок, загальною довжиною 2,5 м; відрубану частину гілки від дерев`яної палиці з великою кількістю розгалужень, листя та бокових гілок, загальною довжиною 2,6 м, які зберігаються в Річківській сільській раді Сумського району Сумської області, залишити останній; сокиру з дерев`яним руків`ям та металевим топорищем, яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя