У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новий Буг Баштанського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000087.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19.08.2025 р., з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., за умови внесення якої покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання.

Узагальнені доводи апелянтів.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та необґрунтованим без дослідження фактичних обставин справи.

Захисник наголошує, що слідчий суддя не довів наявності конкретних ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, і суд, фактично повторив формальні обставини без посилання на докази й не врахував особисті дані підозрюваного ОСОБА_5 , який має постійне житло, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, не переховується та готовий співпрацювати зі слідством.

Заисник просить врахувати, що на утриманні підозрюваного перебуває малолітня дитина, а утримання під вартою обмежує його можливість виконувати батьківські обов`язки, чим порушує принцип пріоритету інтересів дитини, закріплений як у національному законодавстві, так і в міжнародних конвенціях.

Захисник вважає, що принцип пропорційності (ст. 178 КПК України) та практика Європейського суду з прав людини зобов`язують суд розглянути менш обтяжливі альтернативи та замість ізоляції достатнім буде застосувати цілодобовий домашній арешт, який одночасно забезпечить процесуальну доступність підозрюваного й дозволить йому опікуватися дитиною.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим слідчого відділення Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000087, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи протиправний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, перебуваючи у невстановленому місці у невстановлений час, але не пізніше 30.05.2025 р., придбав у невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP масою не менше 3,1559 гр., яку почав зберігати у невстановленому місці.

30.05.2025 р. о 10.46 год. ОСОБА_5 у телефонній розмові домовився з ОСОБА_8 про місце та час зустрічі для здійснення продажу останньому особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP, а також повідомив реквізити банківської картки, на яку слід переказати грошові кошти за продаж вказаної речовини.

30.05.2025 р. близько 15.34 год., зберігаючи при собі вказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, ОСОБА_5 перевіз її на власному автомобілі до заздалегідь обумовленого місця по вул. Грушевського в м. Баштанка Миколаївської області з метою збуту ОСОБА_9 .

Після цього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, за попередньою змовою з ОСОБА_10 30.05.2025 р. о 15.34 год., ОСОБА_5 , перебуваючи з ОСОБА_8 по вул. Грушевського в м. Баштанка Миколаївської області, попередньо отримавши від нього грошові кошти в сумі 5 000 грн. шляхом їх переказу на банківську картку № НОМЕР_1 , передав ОСОБА_8 полімерний пакетик з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою 3,1559 гр., тим самим незаконно здійснив її незаконний збут.

Крім того, за невстановлених обставин та у невстановлений час, але не пізніше 21.06.2025 р., у ОСОБА_5 повторно виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин. З цією метою ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому місці у невстановлений час, але не пізніше 21.06.2025 р., придбав у невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, яку почав зберігати у невстановленому місці.

При цьому ОСОБА_5 мав на меті здійснити подальший збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, ОСОБА_8 шляхом її негайної передачі з рук в руки.

21.06.2025 р. об 11.46 год. ОСОБА_5 у телефонній розмові домовився з ОСОБА_8 про місце та час зустрічі для здійснення продажу останньому особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP, а також повідомив реквізити банківської картки, на яку слід переказати грошові кошти за продаж вказаної речовини.

21.06.2025 р. близько 16.39 год., зберігаючи при собі вказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, ОСОБА_5 перевіз її на власному автомобілі до заздалегідь обумовленого місця по вул. Грушевського в м. Баштанка Миколаївської області з метою збуту ОСОБА_8 .

Після цього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, за попередньою змовою з ОСОБА_10 21.06.2025 р. о 16.39 год., ОСОБА_5 , перебуваючи з ОСОБА_8 в кінці вул. Грушевського зі сторони пустиря у м. Баштанка, Миколаївської області, попередньо отримавши від нього грошові кошти в сумі 5 000 грн., шляхом їх переказу на банківську картку № НОМЕР_2 , передав ОСОБА_8 полімерний пакетик з кристалічною речовиною білого кольору, масою близько 5 гр., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, тим самим незаконно здійснив її незаконний збут.

21.06.2025 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 22.06.2025 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, групою осіб за попередньою змовою.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, характер та обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який не працює, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, його майнового стану, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції, тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норми міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07.04.2025 р. та 07.06.2025 р., допиту свідка ОСОБА_8 , обшуків від 21.06.2024 р., висновку експерта від 12.06.2025 р., та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_11 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій направлених на переховування від слідства або суду.

Ризик впливу підозрюваного на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_10 , підтверджується тим, що ОСОБА_5 обізнаний із суттєвими деталями провадження, має можливість впливати на показання цих осіб, зокрема шляхом узгодження позицій, схиляння до дачі неправдивих свідчень або відмови від показань, що здатне перешкодити встановленню істини у справі. Такі дії можуть бути вчинені як особисто, так і через третіх осіб у разі перебування підозрюваного на свободі.

Крім того, апеляційний суд вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, з урахуванням зафіксованих органом досудового розслідування кількості епізодів неправомірної діяльності.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що наявні ризики не можуть бути усунуті шляхом застосування альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу, що пов`язано як із тяжкістю інкримінованого злочину, так і з особливостями поведінки підозрюваного.

Відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 судимостей, наявність позитивної характеристики та міцних соціальних зв`язків, в даному випадку, не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків слідчого судді про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, рішення слідчого судді, станом на день розгляду клопотання слідчого, є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про зміну застосованого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3