Справа №463/8710/25
Провадження №1-кс/463/8360/25
У Х В А Л А

15 вересня 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо нерозгляду заяви (клопотання) військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2025 року, поданої у кримінальних провадженнях №0000090 від 31.08.2022 р. та №0000106 від 19.04.2024 р, -

в с т а н о в и в :

15.09.2025 року скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо нерозгляду заяви (клопотання) військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2025 року, поданої у кримінальних провадженнях №0000090 від 31.08.2022 р. та №0000106 від 19.04.2024 р, відповідно до якої просить:

- визнати поважними причини пропуску звернення до суду для подання скарги на бездіяльність слідчого, щодо неприйняття рішення про визнання потерпілим військову частину НОМЕР_1 ;

- визнати бездіяльність слідчого Територіального управління державного бюро розслідувань у м. Львові, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 31.08.2022 р. та №0000106 від 19.04.2024 р., протиправною, оскільки вона полягає у неприйнятті рішення про визнання військової частини НОМЕР_1 потерпілою стороною;

- зобов`язати слідчого прийняти процесуальне рішення визнати військову частину НОМЕР_1 потерпілою у відповідних кримінальних провадженнях.

Скаргу мотивує тим, що у кримінальному провадженні № 0000090, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2022 та кримінальному провадженні № 0000106, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2024 є держава в особі військової частини НОМЕР_1 , якій завдано матеріальної шкоди злочином, у зв`язку з чим має правові підстави бути визнаною потерпілою стороною у цих провадженнях відповідно до вимог ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України. Заяву вих.№1480/1/3/2201 від 01.08.2025 р. про залучення військової частини НОМЕР_1 як потерпілої в кримінальному провадженні направлено 02.08.2025 на адресу Територіального управління ДБР у місті Львові (79008, м. Львів, вул. Максима Кривоноса, 6) рекомендованим листом з повідомленням про вручення №224. Під час відстеження на офіційному сайті Укрпошти даного листа трекінг №224 встановлено, що він вручений адресату 11.08.2025 р. Однак, всупереч вимогам Кримінального процесуального кодексу України, станом на 06.09.2025 року по даній заяві жодного процесуального рішення про визнання чи відмову у визнанні потерпілим не прийнято, що порушує права військової частини як юридичної особи, якій злочином завдано шкоди.

Крім того, просить поновити строк на подачу такої скарги, пропущений з поважних причин. Просячи поновити, пропущений з поважних причин строк на звернення до суду із скаргою, скаржник зазначив про те, що загальновідомою та такою, що не потребує доведення є обставина, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Після введення Президентом України воєнного стану, військову частину НОМЕР_1 було переведено в найвищу ступінь бойової готовності та фактично змінено місце знаходження військової частини, тобто з 2022 року по теперішній час військова частина НОМЕР_1 та всі їй підпорядковані підрозділи знаходяться в зоні ведення бойових дій, та здійснюють виконання завдань з відсічі і стримування збройної агресії з боку російської федерації, де постійно тривають активні бойові дії. Це підтверджується відповідними наказами, розпорядженнями та довідками командування, оскільки дана інформація є засекреченою та має гриф обмеженого доступу, тому розголошення якої може завдати шкоди національній безпеці України, у зв`язку з цим не маємо можливим надати відповідні накази чи розпорядження до суду. Крім цього, просять врахувати той факт, що на даний час всі їй підпорядковані підрозділи знаходяться в районі виконання бойових завдань для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Сумській області. Відтак з урахуванням загостреної ситуації на лінії розмежування військ, специфіки поставлених завдань підрозділи військової частини перебувають в регіонах де не завжди є стабільний зв`язок чи справна електромережа. В зв`язку з вище переліченим всі ці чинники впливають та ускладнюють роботу всіх підрозділів військової частини НОМЕР_1 , тому доступ до підсистеми Електронний Суд у юридичної служби військової частини НОМЕР_1 не завжди існує. Тому, враховуючи вище наведені обставини та перераховані чинники, складну оперативну обстановку, яка негативно впливала на якісне та вчасне виконання завдань і обов`язків, покладених на юридичну службу військової частини НОМЕР_1 у визначенні чинним законодавством терміни, командування військової частини НОМЕР_1 звертається до Личаківського районного суду м. Львова з приводу поновлення строку звернення до суду, оскільки були об`єктивні та поважні підстави, які унеможливлювали належним чином організувати і в подальшому забезпечити процес здійснення підготовки та подання апеляційної скарги у встановлений строк..

Оглянувши матеріали скарги вважаю, що такі слід повернути скаржнику з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Відповідно до положень ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

З огляду на те, що заяву (клопотання) військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2025 року про визнання потерпілим у кримінальних провадженнях №0000090 від 31.08.2022 р. та №0000106 від 19.04.2024, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, отримано 11.08.2025 року, що зазначається самим скаржником у скарзі та таке не оспорюється, то 3- денний строк на її розгляд закінчився 14.08.2025 року, а тому зі скаргою скаржник мав право звернутись уже починаючи з 15.08.2025 року до 24.08.2025 року включно, а звернувся лише 15.09.2025 року (скаргу сформовано в електронному суді 13.09.2025).

Поряд з цим скаржник просить поновити строк на подачу скарги, оскільки такий пропущено з поважних причин.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявленого скаржником клопотання про поновлення строку на звернення до суду із скаргу суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням наведеного слід зазначити, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню.

Також суд звертає увагу, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Оцінюючи наведені скаржником в заяві про поновлення строку причини пропуску строку на звернення до суду із скаргою на предмет їх поважності суд вважає, що вказані скаржником обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку.

Стверджуючи проте, що неможливість своєчасної подачі скарги пов`язана із введенням в Україні воєнного стану та перебування підрозділів в районі виконання бойових завдань, а також частою відсутністю світла та мобільного зв`язку, розосередженням особового складу військової частини на певній території, що унеможливило своєчасне подання скарги, як підстава на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою, скаржник не представив суду доказів про те, що саме особи, які зверталися до ТУ ДБР із заявою про визнання потерпілим, а потім зі скаргою до суду у визначений період були залучені до здійснення відповідних заходів, що унеможливило своєчасне звернення до суду.

Більше того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про те, що труднощі в організації належного виконання цивільних обов`язків військовослужбовцями військової частини не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають звернутися до суду із скаргою в межах встановленого законодавством строку на звернення до суду із скаргою. Таким чином, неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб військової частини є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

А також слідчий суддя враховує те, що скаржником не надано до суду доказів того, що всі особи військової частини відповідальні за претензійно-позовну роботу, без покладення обов`язків, залучені по даний час до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в різних областях України, що фізично унеможливило здійснення діяльності претензійно-позовної роботи та звернення з цією скаргою до суду.

А відтак суддя приходить до висновку, що заявлене у даній справі скаржником клопотання про поновлення строку є необґрунтованим та безпідставним. А тому таке, на думку суду, до задоволення не підлягає.

З урахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку, що скаргу слід повернути скаржнику.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Крім цього, слід роз`яснити скаржнику, що вимога зобов`язати слідчого прийняти процесуальне рішення визнати військову частину НОМЕР_1 потерпілою у відповідних кримінальних провадженнях, не підлягає розгляду слідчим суддею, оскільки не передбачена ч.1 ст. 303 КПК України. Слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, у тому числі і функцію процесуального керівництва досудового розслідування, а також втручатись у закріплену ст. 40 КПК України процесуальну самостійність слідчого.

Керуючись ст.ст. 220,303,304 КПК України, суд, -

постановив:

В заяві про поновлення строку на подання скарги відмовити.

Скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо нерозгляду заяви (клопотання) військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2025 року, поданої у кримінальних провадженнях №0000090 від 31.08.2022 р. та №0000106 від 19.04.2024 р - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє його права повторно звернутися до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені статтею 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_2