ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2966/23 Номер провадження 11-кп/814/1310/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем

судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 25 березня 2025 року у кримінальному провадженні №0000570, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 23 травня 2025 року включно.Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу.

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці відносно обвинуваченої:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Полтави, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої.

Відмовлено в задовленні клопотання захисника ОСОБА_9 про скасування запобіжного заходу.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про осіб обвинувачених та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, задовольнити клопотання про скасування щодо обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контрою; у задоволенні клопотання прокурора в частині продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 відмовити.

Вказує, що стороною обвинувачення протягом 1 року 6 місяців кожні 60 днів надаються стандартні та аналогічні за змістом клопотання про продовження щодо ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, мотивами яких твердження щодо наявності ризиків, які не зникли, однак доводи прокурора не обгрунтовані належними доказами та побудовані виключно на припущеннях і не відповідають фактичним обставинам справи.

Стверджує, що обвинувачена ОСОБА_8 виявила бажання проходити військову службу у ЗСУ, пройшла медичне обстеження та отримала довідку ВЛК про придатність до військової служби, а військовою частиною НОМЕР_1 попередньо узгоджено кандидатуру ОСОБА_8 для проходження військової служби на посаді солдата.

Зауважує, що ОСОБА_8 зверталася до прокурора в порядку ст.616 КПК України, однак отримала невмотивовану відмову.

З вказаним рішенням також не погодиласс захисник ОСОБА_10 та в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Зазначає, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Заслухавши доповідача, пояснення захисників та обвинувачених, levre прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді Ленінського районного суду м.Полтави перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000570 від 14.12.2022, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 306 КК України.

Тобто, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, особливо небезпечних психотропних речовин та психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах, вчинених за попередньою змовою групою осіб; у використанні коштів здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин з метою продовження незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження в Ленінському районному суді м.Полтави прокурором ОСОБА_6 було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів та про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , які ухвалою суду від 25.03.2025 задоволено.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на інших часників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом не виконання покладених на нього обов`язків.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, як про це зазначає захисник в поданій апеляційній скарзі, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Колегія суддів враховує молодий вік ОСОБА_7 та співмірність мети тримання під вартою і наявний негативний вплив на останнього утримання в умовах СІЗО, на які просить звернути увагу захисник, однак вважає, що вони не мають істотного впливу на правильність рішення суду першої інстанції з огляду на викладене вище.

Враховуючи наведене, апеляційні вимоги захисника ОСОБА_10 не підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , поданої в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту для прийняття законного й обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та умови, за яких таке продовження можливе.

Оскаржуваною ухвалою продовжено застосований до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, проте, з таким рішенням слідчого судді колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя з`ясував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 та ч.2 ст.306 КК України, ризиків, передбачених п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення та вказав на відсутність підстав для зміни застосованого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Та при цьому, задовольняючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею не враховано, що обвинуваченій неодноразово судом першої інстанції продовжувався вказаний запобіжний захід, що прямо порушує вимоги ч.6 ст.181 КПК України, тобто сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування перевищує шість місяців.

Враховуючи наведе, колегія суддів вважає за необхідне, з метою дотримання прав обвинуваченої, застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді особистого зобов`язання.

За положеннями ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Враховуючи усе вище викладене, а також тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , наявність постійного місця проживання, ту обставину, що остання раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та є особою молодого віку, дотримувалася умов застосованого раніше запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також враховуючи, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який, як вважає колегія суддів, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку останньої та передбачить запобігання передбачених ч. 1 ст.177 КПК України ризиків.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 -задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 25 березня 2025 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 23 травня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 -відмовити.

Обрати стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 23 травня 2025 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де вона зареєстрована чи проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_8 , що у разі не виконання вказаних обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4