Справа № 307/3021/25
Провадження № 1-кс/307/519/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

18 серпня 2025 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000523 від 15 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000523 від 15 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 і ч.1 ст. 115 КК України.

Вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15 серпня 2025 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_2 перебував в приміщенні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 , де спільно з останнім розпивав спиртні напої. В цей час, між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , на ґрунті особистих раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у останнього раптово виник умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , тобто на умисне вбивство останнього. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, правою рукою з кухонного стола кімнати будинку взяв кухонний ніж, який визначив для себе, як знаряддя вчинення вбивства та утримуючи його у правій руці, знаходячись в безпосередній близькості обличчям до потерпілого, діючи умисно, прагнучи спричинити смерть потерпілого шляхом ушкодження життєво важливих органів, наніс лезом вказаного ножа один прямий удар в область передньої поверхні грудної клітини посередині та один удар в область передньої частини шиї ОСОБА_8 , внаслідок яких потерпілий відчув різкий біль та маючи намір уникнути подальших неправомірних дій ОСОБА_5 спрямованих на спричинення смерті, вибіг з приміщення будинку та почав втікати від останнього. В подальшому, будучи обезсиленим, був виявлений сусідкою ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_1 , яка здійснила телефонний дзвінок на спец. лінію та викликала бригаду ЕМД, яка по приїзду надала першопочаткову медичну допомогу потерпілому ОСОБА_8 , після чого останнього було госпіталізовано до ВАІТ КНП «Тячівської РЛ», де йому діагностовано згідно довідки від 15 серпня 2025 року проникаюче поранення черевної порожнини, геморагічний шок І-го ступеню. Отже, ОСОБА_5 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, тобто виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення, яке не було закінчено з причин, які не залежали від нього, так як у зв`язку із своєчасним наданням медичної допомоги ОСОБА_8 смерті останнього вдалось запобігти.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 і ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в закінченому замаху на вбивство, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

15 серпня 2025 року о 19 годині 47 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

15 серпня 2025 року ОСОБА_5 належним чином повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України, чим самим останнім набуто статусу підозрюваного в рамках даного кримінального провадження.

Слідчий зазначив, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілого, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів.

Вказані ризики доведені тим, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_8 , з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів, усвідомлюючи караність вчиненого діяння може переховуватися від органу досудового розслідування та покинути територію України, так як не підпадає під категорію військовозобов`язаних осіб. Також в ході досудового розслідування встановлено, що постійного місця роботи ОСОБА_5 не має.

Просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 діб.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою підтримали та просять його задовольнити. Прокурор також зазначив, що є достатні підстави щодо підозри ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому злочину та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_5 вчинив насильство щодо потерпілого.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають за можливе обрати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. "С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000523 від 15 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 і ч.1 ст. 115 КК України, підслідність якого визначено за СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Також встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 і ч.1 ст. 115 КК України, санкція статті якого передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, і за матеріалами провадження підозра ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

ОСОБА_5 фактично затриманий в порядку ст. 208 КПК України в 19 годин 47 хвилин 15 серпня 2025 року.

Також досудовим слідством встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, адже усвідомлює, що йому загрожує реальна міра покарання, може незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, його стан здоров`я, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Беручи до уваги наведене, та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, та внаслідок якого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді ножових поранень, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_5 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати виключний запобіжний захід в виді тримання під вартою без визначенням розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 492 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 60 днів.

Строк дії ухвали до 24 години 00 хвилин 13 жовтня 2025 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 18 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1