Справа № 487/3283/25
Провадження № 1-кс/487/3308/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001830 від 10.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна

встановив:

11.07.2025 прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001830 від 10.12.2024, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, яке вилучене у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «realme 10 Pro+» з сім-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (imei1: НОМЕР_3 ; imei2: НОМЕР_4 ), який упаковано до сейф-пакету № ICR0076347. Місцем зберігання вилученого майна, визначити кімнату речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Біла 44.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що зазначене вище майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ст. 170 КПК України на вилучене майно необхідно накласти арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001830 від 10.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені військовослужбовці на території Миколаївської області збувають вогнепальну зброю, боєприпаси та вибухові речовини.

В ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження в порядку ст. 40 КПК України було надано доручення співробітникам 4 відділу 7 управління ДВКР СБ України з метою: встановлення свідків та очевидців кримінального правопорушення, осіб причетних до вчинення злочину та місць, де можуть зберігатися речі вилучені з законного обороту.

В результаті виконання вищевказаного доручення співробітники 4 відділу 7 управління ДВКР СБ України надали рапорт відповідно до якого було встановлено, що один із організаторів незаконної схеми продажу зброї та боєприпасів є громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АДРЕСА_2 . При цьому в ході перевірки також було встановлено, що ОСОБА_4 проходить військову службу у НОМЕР_5 батальйоні територіальної оборони (в/ч НОМЕР_6 , ппд АДРЕСА_3 ) НОМЕР_7 окремої бригади територіальної оборони (в/ч НОМЕР_8 , ппд АДРЕСА_2 ) та на теперішній час перебуває в статусі «СЗЧ».

Крім цього, в ході досудового розслідування було надано доручення співробітникам УКР ГУНП в Миколаївській області в порядку ст. 40 КПК України при виділення грошових коштів спеціального призначення у розмірі 5000 гривень для проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

02.01.2025 супровідним листом співробітники 4 відділу 7 управління ДВКР СБ України надіслали придбані речі під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій в кримінальному провадженні № 0001830, а саме: предмет схожий на гранату РГД-5 з УЗРГМ, та 31 предмет схожий на патрон калібру 5,45, які було упаковано до сейф-пакетів.

Відповідно до висновку експерта від 22.01.2025 предмети, які містились в сейф-пакетах при конструктивному поєднані наданого на дослідження корпусу наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та уніфікованого запалу дистанційної дії типу УРГМ-2, вони утворюють вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення наступальну осколкову гранату РГД-5, яка відноситься до бойових припасів основного призначення.

Відповідно до висновку експерту від 09.01.2025 предмети зовні схожі на патрони у кількості 31 шт., які надано на експертизу в сейф-пакеті належать до військових боєприпасів стрілецької вогнепальної зброї.

11.07.2025 старшим слідчим слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївської області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено санкціонований обшук у ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «realme 10 Pro+» з сім-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (imei1: НОМЕР_3 ; imei2: НОМЕР_4 ), який упаковано до сейф-пакету № ICR0076347.

Постановою слідчого від 11.07.2025 вилучене в ході обшуку майно було визнано речовим доказом.

У зв`язку з викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вилученого майна, яке є речовим доказам та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що майно, вилучене під час огляду місця події, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «realme 10 Pro+» з сім-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (imei1: НОМЕР_3 ; imei2: НОМЕР_4 ), який упаковано до сейф-пакету № ICR0076347.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1