Справа №705/4733/25
1-кс/705/1418/25 УХВАЛА
22 серпня 2025 року м.Умань
Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
старшого слідчого ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
користувача майна ОСОБА_5 ,
представника користувача майна ОСОБА_6 ,
Із клопотання вбачається, що 04.03.2025 від оперативного підрозділу ВКП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів по ОРС було отримано та перевірено інформацію стосовно того, що особа чоловічої статі на ім`я ОСОБА_8 спільно з особами чоловічої статі на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зберігають та в подальшому спільно здійснюють збут наркотичної та психотропної речовини, а саме "канабісу" та "амфетаміну" на території м. Умань, м. Жашків та селища Маньківка Уманського району.
В подальшому, 19.08.2025 під час обшуку легкового автомобіля марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 , який проводився на підставі ухвали слідчого судді Уманського міськрайонного суду, на підлозі заднього ряду виявлено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, який вилучено та поміщено до сейф-пакету, також поруч виявлено електронні ваги чорно-білого кольору.
19.08.2025 під час огляду місця події було вилучено вищевказаний автомобіль, який належить ОСОБА_4 та яким користується ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 надав покази, що до вчинення кримінальних правопорушень можуть бути причетні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які займаються продажем наркотиків. Останні провозять наркотичні засоби на власних автомобілях ОСОБА_15 . Також зберігають наркотичні засоби за місцями власного проживання та в с. Юрпіль Уманського району.
У даному випадку речовим доказом в кримінальному провадженні являється легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 , в якому ОСОБА_5 зберігав речовину рослинного походження, схожу на наркотичну.
Враховуючи, що легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 використовувався для зберігання речовини рослинного походження, схожої на наркотичну - виникає необхідність в накладенні арешту на вище зазначене майно.
Просив накласти арешт на легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, який є знаряддям вчинення злочину та яким користується ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судовому засіданні слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що автомобіль Mitsubishi Pajero об`єкт, в якому зберігалися речові докази - наркотичні речовини і використовувався для перевезення і зберігання наркотичних засобів. Власник або користувач можуть зокрема відчужити цей речовий доказ, внаслідок чого під час розгляду справи по суті суд не зможе оглянути його та надати відповідну оцінку.
Представник користувача майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що у кримінальному провадженні немає підозри, немає наркотиків. Цей автомобіль не має відношення до даного кримінального провадження. Слідчий у клопотанні про арешт не обґрунтував ст. 170 КПК України. Просив відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна. Але у разі якщо слідчий суддя дійде висновку, що треба арештувати автомобіль, то лише із забороною відчуження.
Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти накладення арешту на автомобіль. Вказав, що десь із півроку він користується цим транспортним засобом, син не користується.
Користувач майна ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що транспортним засобом він не користується близько 4-х місяців, бо позбавлений водійських прав. У транспортному засобі був обшук і знайшли якийсь пакет із речовиною зеленого кольору. Заперечував проти арешту автомобіля.
Вислухавши слідчого, власника, користувача майна та адвоката, перевіривши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також з`ясувавши інші обставини, які мають значення для вирішення питання про арешт, слідчий суддя встановив таке та дійшов таких висновків.
05.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що 04.03.2025 від оперативного підрозділу ВКП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів по ОРС було отримано та перевірено інформацію стосовно того, що особа чоловічої статі на ім`я ОСОБА_8 спільно з особами чоловічої статі на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зберігають та в подальшому спільно здійснюють збут наркотичної та психотропної речовини, а саме "канабісу" та "амфетаміну" на території м. Умань, м. Жашків та селища Маньківка Уманського району.
19.08.2025 під час обшуку легкового автомобіля марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 , який проводився на підставі ухвали слідчого судді Уманського міськрайонного суду, на підлозі заднього ряду виявлено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, який вилучено та поміщено до сейф-пакету, також поруч виявлено електронні ваги чорно-білого кольору.
19.08.2025 під час огляду місця події було вилучено вищевказаний автомобіль, який належить ОСОБА_4 та яким користується ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як визначено ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був упевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи правові підстави для накладення арешту на майно - автомобіль марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя доходить висновку, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки могло використовуватися як знаряддя вчинення злочину, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, а також те, що слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя вважає, що клопотання належить задовольнити, а на вказане вище тимчасово вилучене майно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.
Таке втручання у право власника майна на мирне володіння своїм майном є законним, переслідує суспільний інтерес, а також є пропорційним визначеним цілям. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (користувача) майна з метою забезпечення кримінального провадження.
При цьому арешт носить тимчасовий характер та може бути скасований з підстав, визначених у статті 174 КПК України.
На підставі наведеного вище, керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, яким користується ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та який належить ОСОБА_4 .
Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її оголошення і діє до скасування арешту в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1