Справа № 463/490/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1234/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.04.2025, якою у кримінальному провадженні № 0000179 від 05.08.2024 продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній за ч. 1 ст. 361-2 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановила:

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з визначенням часу підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосованого ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000179 від 05.08.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України.

Продовжено підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати житло за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21.00 год. до 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покладено на підозрювану ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить: починаючи з моменту проголошення ухвали 28.04.2025 року до 28.05.2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження підозрюваній ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог стверджує, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки слідчий суддя допустив невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі фактичним обставинам кримінального провадження, має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Покликається на відсутність обґрунтованої підозри. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено сам факт несанкціонованого розповсюдження відповідної інформації, підозра ґрунтується на очевидних припущеннях, а викладені в ній обставини заперечуються підозрюваною. Передача інформації відбувалася між особами, які мають законне право доступу до неї, у межах їхніх посадових обов`язків і не порушувала встановленого режиму захисту такої інформації. Для оцінки дій ОСОБА_6 необхідно врахувати її статус, права доступу, а також статус осіб, яким вона нібито повідомила інформацію.

Стверджує, що має місце порушення правил предметної підслідності, оскільки ОСОБА_6 , посада якої належить до категорії «Б», не є особою, досудове розслідування щодо якої уповноважені здійснювати слідчі ДБР. Прокурор, всупереч вимог КПК України не доручив здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу Національної поліції України. Відтак підозру ОСОБА_6 28 лютого 2025 року було здійснено неповноважним суб`єктом.

Звертає увагу на те, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України відсутні, а доказів на наявність таких стороною обвинувачення не надано. Заявляє, що незважаючи на ту обставину, що домашній арешт є запобіжним заходом, що обмежує особисту свободу ОСОБА_6 у клопотанні та в ухвалі не наводяться будь-які мотиви неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, раніше не судима, дотримувалася умов раніше застосованого запобіжного заходу, відсутні ризики продовження чи повторення протиправної поведінки, відсутня майнова шкода чи доходи, отримані внаслідок злочину.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

У відповідності до положень ч.ч.1-2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч.6 ст.181 КПК України, строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, за обставин не зменшення заявлених ризиків та обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташований у місті Львові, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000179 від 05.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 361-2 КК України.

В межах кримінального провадження № 0000179, 28.02.2025 повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, а саме в несанкціонованому розповсюдженні інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04.03.2025 року, до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням часу та покладено у зв`язку цим обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_6 , слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність продовження такого строком у межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Крім цього, продовжуючи строк дії до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що їй загрожує, даних про особу ОСОБА_6 , а також продовження існування визначених ст. 177 КПК України ризиків.

З огляду на наведене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження до підозрюваній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України і колегія судді погоджуюється з ним, оскільки такий запобіжний захід в повній мірі відповідає вказаним вище нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, встановлено, що з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту для закінчення досудового розслідування кримінального провадження не допитано усіх свідків, не отримані результати еспертиз, не проведено інші слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення обставин вчинення цього кримінального правопорушення. Вказані обставини у своїй сукупності об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваної ОСОБА_6 під домашнім арештом, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту є найбільш прийнятним за наявних умов.

Колегія суддів вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту співмірний з особою підозрюваної та обставинами пред`явленої їй підозри, і забезпечить як право підозрюваної на свободу, так і повністю буде запобігати ризикам, доведеним прокурором.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Щодо апеляційних доводів у частині необґрунтованості підозри, то колегія суддів звертає увагу на те, що захисник у своїх апеляційних доводах по суті просить надати оцінку пред`явленій підозрі та висловитися по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті, прийнявши законне та обґрунтоване рішення, встановивши вину або невинуватість підозрюваної ОСОБА_6 у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях.

Аналогічним чином, не можуть бути взяті до уваги і доводи про те, що обставини, описані в повідомленні про підозру, не відповідають об`єктивній стороні злочину, передбаченого ст. 361-2 КК України, оскільки не мали характеру несанкціонованого «збуту» чи «розповсюдження», що, на думку апелянта мало бути враховано при вирішенні питання про продовження строку відсторонення від посади, оскільки вказана обставина підлягає оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, а не на стадії досудового розслідування.

Також, під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження доводи захисника про порушення правил предметної підслідності.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, продовження обраного судом запобіжного заходу щодо підозрюваної відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 199, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2025 року, якою продовжено підозрюваній ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: