Справа № 404/3564/25
Номер провадження 1-кс/404/1108/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000540,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з вище вказаним клопотанням, відповідно до якого просила:

накласти арешт на майно, а саме на автомобіль RENAULT, моделі KANGOO, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , держ. номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вищезазначений автомобіль серія та номер: НОМЕР_3 та ключі від автомобіля - власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, гр. України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права останнього на відчуження та розпорядження вказаним майном, для подальшого забезпечення збереження речових доказів, які могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ в даному кримінальному провадженні.

На обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000540 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2025 до чергової частини Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області надійшли матеріали перевірки, про те, що в ході розгляду матеріалів ІПНП № 2609 від 17.01.2025, за фактом звернення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено що відносно останньої здійснені шахрайські дії, пов`язані із об`єктом нерухомості, а саме квартирою заявниці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході досудового розслідування ОСОБА_7 , пояснила, що протягом року до її місця проживання приходить невідомий громадянин, який представляється як ОСОБА_8 , та вимагає у заявниці, щоб вона залишила квартиру, в якій проживає, оскільки вказана квартира з його слів належить йому, але будь-яких документів про право власності не надавав. Також чоловік по імені ОСОБА_8 пропонував заявниці придбати їй дачу за містом, але остання відмовилась. Також заявниця повідомила, що на даний час відбувається процес вступу її в спадщину на право власності щодо вищевказаного нерухомого майна.

Крім цього, 04.04.2025 в якості потерпілого до кримінального провадження залучено гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , який повідомив, що за розповідями батькі вони в?їхали в цей будинок приблизно в 70-х роках минулого століття (1970-ті роки). Це підтверджується, зокрема, ордером на зайняття квартири - кімнати від 09.04.1971 року, яке видавалося на ім?я дідуся з боку батька, що додається. З моменту, як його батьки поселилися в цьому будинку він, його батько, його мама та його бабуся з боку батька - ОСОБА_10 проживали в квартирі АДРЕСА_3 . При цьому, його мама формально була прописана в квартирі N?20, яка належала ОСОБА_11 (його бабуся з боку матері). Вони (батько, він та бабуся з боку батька) були прописані в квартирі N?12.

В 1990-х роках його бабусею з боку батька - ОСОБА_10 розпочато приватизацію квартири, в якій вони проживали, N?12. Приватизацію квартири здійснено на бабусю ( ОСОБА_10 ) та на нього - ОСОБА_9 , про що додатково свідчить свідоцтво про право власності від 04.04.1995 року, що додається. Вказане свідоцтво зареєстровано в КОБТІ 05.04.1995 року. До цього часу квартира не була приватизована та перебувала у власності ВТО «Червона Зірка», та очевидно мало статус службового житла. З того часу, по даний момент, він особисто проживає за вказаною адресою безперервно. Разом з ним, з того часу також проживає його мама - ОСОБА_7 , його бабуся - ОСОБА_10 померла - ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті бабусі ОСОБА_10 її право власності на частину квартири перейшло до його батька - ОСОБА_12 , який хоча і не подавав заяву нотаріусу, але фактично прийняв спадщину, оскільки проживав та був прописаний зі своєю матір?ю. Його батько, ОСОБА_12 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після смерті батька він, ОСОБА_9 , також фактично прийняв спадщину після батька, оскільки проживав та був прописаний разом з ним весь час. Таким чином, він наразі є єдиним власником квартири АДРЕСА_3 .

Починаючи приблизно з осені 2024 року до нього та його родичів почали приходити незнайомі люди та пропонувати поміняти квартиру на кімнату в якомусь невідомому йому місці. Розповідали, що наче б то є якась справа, яку вони програли і мають віддати квартиру.

В подальшому ці люди стали більш наполеглево вимагати, щоб вони віддали цю квартиру, бо наче б то вони її нові власники. При цьому, будь-яких документів, що посвідчують право власності на квартиру вони не надавали. Представилися то братом, то уповноваженим представником якогось ОСОБА_13 (типу нового власника). Намагалися виламати двері до квартири, погрожували та псували особисті речі. Він повідомив про цю ситуацію його тітку - ОСОБА_14 , яка порадила звернутися з цього питання до правоохоронних органів, що в подальшому і було зроблено. Також вони звернулися до адвоката, яка з?ясувала, що наче б то 12.12.2023 року невідомий громадянин ОСОБА_15 продав їхню квартиру ОСОБА_16 , а той в свою чергу перепродав цю квартиру ОСОБА_17 . При цьому вони посилаються наче б то на те, що вказану квартиру було отримано по договору дарування в 1994 році.

Квартиру №12 в 1994 році ніхто нікому не міг подарувати, бо вона ще була службовим житлом, вони в ній проживали та були прописані, і тим більше такий договір ніде не посвідчувався та не реєструвався. Про це свідчить архівна довідка БТІ, яку було ними додатково отримано.

Відповідно до наданої інформації КООБТІ №61-17/20 право власності станом на 01.01.2013 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.04.1995 №1016.

Відповідно до договору купівлі продажу, складеного в м. Олександрія, Олександрійського району, Кіровоградської області 12.12.2023, зареєстрованого в реєстрі №1470 гр. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт № НОМЕР_5 від 02.11.2023 дійсний до 02.11.2033, орган, що видав 3511, запис N?537, місце проживання згідно Витягу з реєстру Новопразької територіальної громади. номер витягу: 2023/009121913 від 08.11.2023, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , продав квартиру АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_7 . виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 24.07.2001, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до договору купівлі продажу квартира, що відчужується, належить ОСОБА_15 на праві особистої приватної власності, на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори 22.09.1994 за реєстровим N?1-3058, зареєстровано Кіровоградським обласним об`єднанням бюро технічної інвентаризації 29.09.1994.

Так, в ході досудового розслідування до державного нотаріального архіву в Кіровоградській області було скеровано запит щодо надання інформації з приводу нотаріальної дії, а саме: договору дарування квартири АДРЕСА_3 , посвідченого державним нотаріусом «Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори» від 22.09.1994 року за номером №1-3058 (зареєстрованого Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації від 29.09.1994 року)

Відповідно до інформації, наданої Південним міжрегіональним управлінням Міністерства Юстиції (м. Одеса) Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області № 51/01-21, встановлено, що ході пошукових робіт Фонду № 7 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора) та відповідно до реєстру реєстрації нотаріальних дій Том № 1-4 за 1994 рік, договір дарування від 22.09.1994 року за № 1-3058, не посвідчувався.

Крім цього, в ході досудового розслідування, встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу, складеного в м. Кропивницькому 23.11.2024, зареєстрованого в реєстрі за №2877 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_7 . виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 24.07.2001, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 продав квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що приватний нотаріус Олександрійського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_18 , зловживаючи своїми повноваженнями, провів державну реєстрацію щодо права власності на квартиру АДРЕСА_3 , відповідно до договору купівлі продажу від 12.12.2023 року, зареєстрованого в реєстрі № 1470 за відсутності документу, який підтверджував право власності на квартиру.

Крім цього, є обґрунтовані підстави вважати, що приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_19 , також зловживаючи своїми повноваженнями, провів державну реєстрацію щодо права власності на квартиру АДРЕСА_3 , відповідно до договору купівлі продажу від 23.11.2024 року зареєстрованого в реєстрі № 2877 за відсутності документу, який підтверджував право власності на квартиру.

Слідчий вимоги клопотання підтримав, вказав на наявність підстав для його задоволення.

На підтвердження своїх доводів між інших документів, також долучив заяву ОСОБА_9 , відповідно до якої він не заперечує проти накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 .

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000540 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом вчинення відносно ОСОБА_7 , шахрайських дій пов`язаних із об`єктом нерухомості, а саме квартирою заявниці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Інформаційним листом ОКП «КОБТІ» повідомила, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Відповідно до договору купівлі продажу, укладеному в м. Кропивницькому 23.11.2024 зареєстрованого в реєстрі за №2877 ОСОБА_16 , продав квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_17 .

Згідно з договором купівлі - продажу, укладеного в м. Олександрія, Олександрійського району, Кіровоградської області 12.12.2023 зареєстрованого в реєстрі №1470 ОСОБА_15 , продав квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_16 .

Відповідно до договору купівлі - продажу квартира, що відчужується, належить ОСОБА_15 на праві особистої приватної власності, на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори 22.09.1994 за реєстровим N?1-3058, зареєстровано Кіровоградським обласним об`єднанням бюро технічної інвентаризації 29.09.1994.

Згідно інформації державного нотаріального архіву в Кіровоградській області договір дарування від 22.09.1994 року за р.№1-3058 не посвідчувався.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 409178142 від 22.01.2025, нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 43.7 (кв.м.) розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на праві власності належить ОСОБА_17 , РНОКПП: НОМЕР_8 .

ОСОБА_9 надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти накладення арешту на зазначену у прохальній частині клопотанні квартиру.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (абз.2 ч. 10 ст. 170 КПК України).

Згідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеної в прохальній частині клопотання квартири..

Слідчий надала достатні данні, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для накладення арешту на майно (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, ризик можливого незаконного переходу права власності на майно, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя вважає, що матеріали клопотання доводять наявність достатніх підстав вважати, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, і, що квартира АДРЕСА_3 , право власності на яку на даний час зареєстровано за ОСОБА_17 , могла бути об`єктом кримінально-протиправних дій, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами досудового розслідування.

Тобто вказане нерухоме майно відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, та є речовим доказом.

Слідчий суддя також вважає, що існує загроза відчуження цього нерухомого майна, оскільки новий власник може в будь-який час його відчужити чи іншим чином ним розпорядитися, що негативно вплине на досягнення завдань кримінального провадження та може зашкодити досудовому розслідуванню.

Водночас, слідчий суддя не вбачає правових підстав для заборони користування означеним нерухомим майно, оскільки, слідчим не доведено існування обставин, які підтверджують, що не застосування заборони користування майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також, при прийнятті рішення, слідчий суддя приймає до уваги, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпоряджатися майном та відчужувати його (тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього, а лише є тимчасовим обмеженням права власності).

За таких обставин, клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000540, підлягає задоволенню частково.

Слідчий суддя вважає за доцільне роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 , власником якої є ОСОБА_17 , а фактичним володільцем є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з забороною відчуження та розпорядження нею.

В задоволені решти вимог - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда