Справа № 496/1234/25
Провадження № 1-кп/496/447/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , відеоконференція,

потерпілої ОСОБА_4 ,

цивільного позивача ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ольгополь, Чечельницького району, Вінницької області, українця, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину 2023 р.н., громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді рульового моториста відділення десантно- висаджувальних засобів взводу забезпечення батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», раніше судимого:

-14.12.2016 року Кодимським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч.3, 289 ч.2, 69 ч.1, 70, ст.71 ч.1, 4 КК України призначено покарання у вигляді 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29.09.2019 року умовно-достроково, невідбутий термін 1 місяць 5 днів.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2024 року ОСОБА_6 знаходячись поблизу будівлі, що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, село Дачне, вулиця Польова, 56, побачив легковий автомобіль марки "ВАЗ 2102", червоного кольору, 1980 року виготовлення, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 та який на зазначений час перебував у фактичному володінні та користуванні дружини останнього - ОСОБА_4 . За зовнішніми ознаками автомобіля, ОСОБА_6 вирішив, що вказаний автомобіль покинутий власником або його власник відсутній, у зв`язку з чим, у останнього виник корисливий умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, тобто з метою подальшого самостійного використання даного автомобіля за власним розсудом. Так, 24.12.2024 року приблизно об 18:00 години, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння легковим автомобілем "ВАЗ 2102", червоного кольору, 1980 року виготовлення, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , звернувся про допомогу до раніше знайомого йому ОСОБА_7 (дядька) та використовуючи дружні та довірчі стосунки, запевнив останнього в тому, що придбав собі технічно несправний автомобіль марки "ВАЗ 2102", червоного кольору, який необхідно відбуксирувати від будинку АДРЕСА_3 до місця мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 , чим ввів ОСОБА_8 в оману. 24.12.2024 року близько 20.00 год., ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_8 згоду йому допомогти, на своєму автомобілі, приїхав разом з останнім за адресою: АДРЕСА_3 , де стояв автомобіль "ВАЗ 2102", червоного кольору, 1980 року виготовлення, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , який ОСОБА_5 припаркував на дорозі 01.10.2023 року. Після чого, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за допомогою буксирувального тросу, перевіз автомобіль марки "ВАЗ 2102", червоного кольору, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 до місця мешкання за адресою АДРЕСА_4 , чим незаконно заволодів вказаним легковим автомобілем. В подальшому, ОСОБА_6 розпорядився ними за власним розсудом, чим спричинив своїми умисними та протиправними діями потерпілій ОСОБА_4 , майнову шкоду на загальну суму - 25 329 гривень 72 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування, при цьому зазначив, що займається скупкою автомобілів, які переобладнує та відправляє на фронт, так 24 грудня 2024 року, знаходячись поблизу будівлі, що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, село Дачне, вулиця Польова, 56, побачив легковий автомобіль марки "ВАЗ 2102", червоного кольору, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , він був зруйнований пробити колеса, пошкоджені двері, за зовнішніми ознаками автомобіля, він вирішив, що вказаний автомобіль покинутий власником або його власник відсутній, тому він вирішив його забрати, сусіді казали, що власник покинув даний автомобіль. Він звернувся про допомогу до його дядька ОСОБА_7 та вони відбуксирували автомобіль марки "ВАЗ 2102", до місця мешкання за адресою АДРЕСА_4 , потім він повністю його відновив та відремонтував, через деякий час його набрали працівники поліції та він віддав їм автомобіль. У вчиненому розкаявся. Цивільний позов визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні відмовилася надавити покази на підставі ст. 63 Конституції України.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_5 наполягав на задоволені позову, зазначив, що він є також військовослужбовцем, транспортний засіб був у справному стані та їм користувалася його дружина ОСОБА_4 ..

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, те, що він раніше судимий, у тому числі за корисливий злочин, судимість за який не знята та не погашена, офіційно не працевлаштований, разом з тим, суд звертає увагу на його відношення до вчиненого - визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, враховує його позитивну характеристику за місцем проходження служби, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дочку 2023 року народження, приймає до уваги позицію потерпілої та цивільного позивача у судових дебатах, які просили не позбавляти його волі, а також звертає увагу на пом`якшуючі та обтяжуючи обставини, зазначені вище, тому суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, якщо він у період іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

По справі потерпілою ОСОБА_4 та цивільним позивачем ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 , згідно якого останні просять стягнути на їх користь суму матеріальної шкоди у розмірі 25329,72 грн. та моральної шкоди у розмірі 25 000 грн., який обвинувачений визнав повністю.

Дослідивши вказаний цивільний позов позивачів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає доведеним вимогу потерпілої та цивільного позивача про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 25329,72 грн., оскільки докази, які надані на підтвердження даної шкоди, а саме висновок експерта №512 судової транспортно-товарознавчої експертизи, підтверджує завдану матеріальну шкоду безпосередньо потерпілому.

Завдану моральну шкоду потерпіла та цивільний позивач оцінюють у розмірі 25000 грн., яку вони обґрунтовують тим, що через протиправні дії обвинуваченого зазнали моральних страждань та переживань, що виникли внаслідок викрадення належного їм майна, вжиття заходів щодо його розшуку, втрати можливості користуватися автомобілем, необхідності відмовитись від звичного життя, внаслідок чого зазнали моральної шкоди.

За роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров"я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Тому враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями ОСОБА_6 і шкодою, заподіяною позивачам та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових втрат, яких вони понесли, а також враховуючи, що потерпілій та цивільному позивачу дійсно була заподіяна моральна шкода, через протиправні дії обвинуваченого, зазнали моральних страждань та переживань, що виникли внаслідок викрадення належного їм майна, а також з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача підлягають задоволенню.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а саме, речові докази: транспортний засіб «ВАЗ 2102», червоного кольору, 1980 року виготовлення, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_5 від 13.02.2014 року є ОСОБА_5 , який фактично перебуває у володінні ОСОБА_4 повернути законному власнику, при цьому скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 з випробувальним строком, обчислювати з моменту проголошення вироку суду 10.07.2025 р.

Цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити, стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ) матеріальну шкоду у розмірі 25329,72 грн., моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Арешт на: транспортний засіб «ВАЗ 2102», червоного кольору, 1980 року виготовлення, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_5 від 13.02.2014 року є ОСОБА_5 , який фактично перебуває у володінні ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року скасувати.

Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, а саме: транспортний засіб «ВАЗ 2102», червоного кольору, 1980 року виготовлення, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_5 від 13.02.2014 року ОСОБА_5 , який фактично перебуває у володінні ОСОБА_4 повернути законному власнику.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.