Справа №212/6097/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000503 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не судимого, неодруженого, який має на утриманні сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 382 ч. 1, 345 ч. 2 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно службового посвідчення Головного Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено на посаду поліцейського взводу №1 роти №І батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП. Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» згідно своїх посадових обов`язків, а також відповідно затвердженої командиром ППП у м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП від 13.04.2025 розстановки сил та засобів взводу № 1 роти №1 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг Управління Патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_6 перебував на чергуванні разом із поліцейським ППП у м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП рядовим поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в авто патрулі у складі екіпажу «Буран 102» на службовому автомобілі.

Так 13 квітня 2025 року близько 19:47 години в ході авто патрулювання вказаними працівниками поліції неподалік зупинки громадського транспорту «Автотехнікум» по вул. Едуарда Фукса 27 в Покровському районі м. Кривого Рогу відповідно до п. 3, 7 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено автомобіль марки «Мазда 626» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався без ввімкненого ближнього світла у темну пору доби в напрямку житлового масиву «Піонер» по вул. Едуарда Фукса м. Кривого Рогу. Під час перевірки документів відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поведінка ОСОБА_3 викликала у поліцейських підозру щодо стану сп`яніння останнього та ОСОБА_3 запропоновано пройти освідування у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_3 відмовився. При спробі скласти відносно ОСОБА_3 адміністративний протокол щодо вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2, 126 ч. 5, 130 КУпАП ОСОБА_3 вийшов з салону вказаного авто та порушуючи законну вимогу поліцейських не покидати місце правопорушення, з метою уникнути відповідальності, почав провокувати конфлікт.

В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння поліцейському ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, при цьому достовірно знаючи що останній є працівником правоохоронного органу та знаходиться при виконанні покладених на нього державою службових обов`язків, того ж дня біля 19-56 год. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на умисне заподіяння поліцейському ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, перебуваючи на проїжджій частині зупинки громадського транспорту «Автотехнікум» по вул. Едуарда Фукса, став проявляти агресію відносно поліцейського ОСОБА_6 , виражаючись нецензурною лайкою в його бік та здійснюючи активний супротив законним діям поліцейського ОСОБА_6 , що виразилось в умисному нанесенні одного удару головою в область носу поліцейського ОСОБА_6 та двох ударів кулаком правої руки в область носу поліцейському ОСОБА_6 , в результаті чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садно спинки носа, перелом кісток носа, які на підставі висновку експерта №497 від 17.04.2025 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести діб, але не більше як три тижні (21 день).

Крім цього, згідно із ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Так, ОСОБА_3 , будучи особою, яку позбавленою права керування транспортними засобами на підставі постанови Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2023 року у справі № 216/3675/23 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 126 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.11.2023 року у справі № 210/4411/23 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на сім років, постановою Довгінцевського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2024 року у справі №211/1863/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.10.2024 року у справі № 216/6060/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, будучи обізнаним про вказанні постанови судів, продовжив керувати транспортним засобом на території Покровського району м. Кривого Рогу, умисно не виконуючи постанови суду.

Так 13.04.2025 року об 19:47 год. ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність зазначених постанов суду, з метою невиконання зазначених постанов суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, керував транспортним засобом «Mazda 626» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по автомобільній дорозі неподалік буд. 27 по вул. Едуарда Фукса в Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП НПУ, якими при перевірці встановлено, що ОСОБА_3 здійснював керування транспортним засобом, будучи неодноразово позбавленим права керування.

Під час розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні до суду надійшла угода про визнання винуватості, яку укладено 24 червня 2025 року між обвинуваченим за участі захисника та прокурором, відповідно до якої ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі, а сторони узгодили покарання обвинуваченому.

ОСОБА_3 у присутності свого захисника пояснив суду, що цілком розуміє характер пред`явленого обвинувачення за ст. 345 ч. 2, 382 ч. 1 КК України, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, при цьому ОСОБА_3 повністю визнає себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Крім того, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК, згоден із узгодженим видом покарання, яке буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди судом.

Прокурор вважав, що при укладенні угоди дотримані всі вимоги діючого законодавства, тому просив суд угоду затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник наполягав на затвердженні угоди, умови якої відповідають інтересам підзахисного.

Потерпілий надав письмову згоду на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості по даній справі.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження, виходячи з наступного обґрунтування.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихст. 345 ч. 2, 382 ч. 1 КК України, які згідно із ст. 12 КК є нетяжкими злочинами.

Суд зауважує, що обвинувачений цілком розуміє, що наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку за ст. 394, 424 КПК, а для обвинуваченого також відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК.

Також обвинувачений розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру та тяжкості обвинувачення, за відсутності претензій до винної особи з боку потерпілого ОСОБА_6 , з урахуванням даних винної особи, який офіційно не працевлаштований, однак раніше не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина, а також обставину, що пом`якшує покарання, тобто щире каяття ОСОБА_3 , обставину, яка обтяжує покарання винного, тобто вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного спяніння.

За таких обставин суд вважає доведеним провину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 345 ч. 2, 382 ч. 1 КК, тобто в умисному завданні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків; а також в умисному не виконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Внаслідок наведеного судом вмотивування, угоду про визнання винуватості слід затвердити та визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 345 ч. 2, 382 ч. 1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням положень ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки, а на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробувальним строком на два роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_3 був на досудовому розслідуванні обраний 15 квітня 2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави до 10 червня 2025 року, яка була внесена заставодавцем ОСОБА_8 , ІПН: НОМЕР_3 , у сумі 60560 грн. 22.04.2025 року за квитанцією № 9376-4364-9827-6177.

При цьому за ст. 182 ч. 11 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, оскільки запобіжний захід у виді застави, визначений ОСОБА_3 , припинив свою дію після 10 червня 2025 року, то внесена сума застави підлягає поверненню заставодавцю.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 червня 2025 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 зі згоди потерпілого ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 345 ч. 2, 382 ч. 1 КК України, та призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання:

за ст. 345 ч. 2 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ст. 382 ч. 1 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно із ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки щодо періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Заставу, внесену заставодавцем у сумі 60560 грн. 22.04.2025 року за квитанцією № 9376-4364-9827-6177 на депозитний рахунок суду за ОСОБА_3 , повернути ОСОБА_8 , ІПН: НОМЕР_3 .

Речові докази: ДВД-диск з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, долучений до матеріалів кримінального провадження, - зберігати при справі;

мобільний телефон марки «Infinix» з сім картою № НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 400 грн., два ключі від квартири, передані на зберігання обвинуваченому, як належне йому майно, - залишити ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1