Справа № 638/6587/25
Провадження № 1-кп/638/1551/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню № 0006778 від 02 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

встановив:

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ОСОБА_4 09.05.2023 в добровільному порядку уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, за яким він був зобов?язаний протягом дії контракту а в разі настання особливого періоду - понад установлений строк контракту, проходити військову службу у Збройних Силах України відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», інших нормативно-правових актів, що визначають порядок проходження військової служби та цим контрактом.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2023 військовослужбовця військової служби за контрактом ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 № 76 молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», зобов?язують молодшого сержанта ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов?язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов?язків він зобов?язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків, зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 N? 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 N? 551-XIV, які зобов?язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби за контрактом, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, 11.04.2024 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Так, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді номера обслуги 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов?язки військової служби та з метою незаконно, тимчасово ухилитися від неї, маючи об?єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11.04.2024 самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу в районі АДРЕСА_1 та до 01.04.2025 проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі молодший сержант ОСОБА_4 обов?язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд до 01 квітня 2025 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню № 0006778 від 02 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на підставі приписів ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження закрити.

У підготовчому судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 який приймає участь у підготовчому судовому засіданні у дистанційному режимі відео конференції, підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

При цьому, судом ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення-злочин, а також наслідки закриття відносно нього кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, які ОСОБА_4 були зрозумілі.

Суд заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 2, ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.

Приписами ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Аналогічну норму містять також приписи п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, якими передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Аналогічні норми викладені у п. 12 Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, відповідно до якого суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності спеціальних обставин, передбачених конкретною нормою закону, якою, у даному випадку, є норма ч. 5 ст. 401 КК України.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 285 та ч. 3 ст. 288 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 24.02.2022 Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено ЗУ 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 був призваний на військову службу за контрактом, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28 липня 2023 року.

Згідно з письмовою згодою командира військової частини НОМЕР_4 останній надає згоду на продовження військової служби ОСОБА_4 у військовій частині НОМЕР_4 .

Враховуючи, що ОСОБА_4 під час дії воєнного стану, вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, а також те, що він за ст. 408 КК України раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, добровільно повернувся для подальшого проходження служби, наявність письмової згоди його військового керівника (командира) з місця проходження служби, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на підставі приписів ч. 5 ст. 401 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, а кримінальне провадження відносно нього, підлягає закриттю.

Згідно до приписів ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій ч. 5 ст. 401 КК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284-286, 288, 314, 369-372, 376, 395 КПК України, ст.ст. 44, 401 КК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню № 0006778 від 02 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на підставі приписів ч. 5 ст. 401 КК України - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а кримінальне провадження № 0006778 від 02 вересня 2024 року щодо нього закрити на підставі приписів ч. 5 ст. 401 КК України.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили прибути до військової частини НОМЕР_4 для продовження проходження військової служби.

Поновити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовій службі.

На підставі ст. 288 КПК України зобов`язати командира військової частини НОМЕР_4 невідкладно після набрання ухвалою суду законної сили забезпечити продовження проходження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової служби.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1