печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання сторони кримінального провадження № 0004668 від 21.10.2022 - старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0004668 від 21.10.2022 - старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи клопотання посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004668 від 21.10.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує наступне.

Під час досудового розслідування встановлені обставини, які вказують на те, що 26.08.2022 близько 18:45 год. на території селища Велика Олександрівка, Бериславського району, Херсонської області, військовослужбовець Збройних Сил Російської Федерації ОСОБА_6 , діючи у зв`язку з міжнародним збройним конфліктом, у порушення вимог ст. ст. 27 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, а також ст. 75(2) b, е (а, а.1), ст. 76 (1) Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), зґвалтував ОСОБА_7 , а саме здійснив вагінальне проникнення із використанням своїх геніталій в тіло потерпілої, внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив фізичний біль і моральні страждання, тобто вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Зокрема, за результатами досудового розслідування встановлено, що з серпня 2022 року (точну дату під час досудового розслідування не встановлено) громадянин РФ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем НОМЕР_1 стрілецького полку НОМЕР_2 , перебував у тимчасово зайнятому АДРЕСА_1 , тобто брав участь у вторгненні на територію України у складі російських окупаційних військ та усвідомлював свою участь у збройному конфлікті.

ОСОБА_6 відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовослужбовцям ЗС РФ, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 ДП І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Так, 26.08.2022 близько 18:45 год., військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 , разом з невстановленим в ході досудового розслідування військовослужбовцем РФ, діючи умисно, будучи одягнутим у військову форму, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відкрито демонструючи вогнепальну зброю, прибув до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 перебувала громадянка України ОСОБА_7 , яка на момент події у складі Збройних Сил України чи інших військових формувань України не перебувала, жодної зброї не мала, участі у бойових діях не брала та була одягнена у цивільний одяг.

У подальшому, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є цивільною особою та буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок погроз та обстановки, що склалася та заздалегідь знаючи, що у потерпілої є ключі від приватного будинку, де на той час ніхто не мешкав і за яким вона наглядала, наказав їй проїхати разом з ним до вказаного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Після чого, потерпіла ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та здоров`я була вимушена підкоритись вимогам ОСОБА_6 та прослідувала до вищевказаного житлового будинку.

Надалі, знаходячись в будинку разом з потерпілою, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу стосовно ОСОБА_7 , діючи умисно, порушуючи ст. 27 (2) ЖК(IV), п.п. е (а, а.1), b, ст. 75 (2), ст. 76 (1), ДП І, з метою її залякування та подолання опору почав здійснювати погрози вбивством. Після чого, ОСОБА_6 штовхнув потерпілу на ліжко, застосовуючи фізичну силу повністю її роздягнув, та маючи на меті вчинити насильницькі дії сексуального характеру, а саме оральне проникнення в тіло потерпілої, висловив ОСОБА_7 свій злочинний намір.

Отримавши відмову від ОСОБА_7 виконати вказані дії, ОСОБА_6 , вчинив зґвалтування, а саме вагінальне проникнення із використанням своїх геніталій в тіло потерпілої ОСОБА_7 , внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив фізичний біль і моральні страждання, тобто вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Отже, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 , діючи в умовах міжнародного збройного конфлікту та у зв`язку з ним, вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням, а саме погрозу вбивством та сексуальне насильство у формі зґвалтування, чим порушив вимоги ст. 27 (2) Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, а також ст. 75(2) b, е (а, а.1), ст. 76 (1) Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року.

02.07.2025 в газеті «Урядовий кур`єр», а також 30.06.2025 на сайті Офісу Генерального прокурора розміщена повістка про виклик ОСОБА_6 , до слідчого для отримання, у разі погодження прокурором, письмового повідомлення про підозру на 07.07.2025.

За вказаними обставинами 07.07.2025 у кримінальному провадженні № 0004668 від 21.10.2022 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_6 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 07.07.2025 у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України вручено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень. Зокрема, згідно з положеннями ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_6 09.07.2022 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також в газеті «Урядовий кур`єр».

Відповідно до листа Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 21.04.2025 № 37924-2025 вбачається, що ОСОБА_6 на даний час може перебувати на тимчасово окупованій території України, де бере участь у збройній агресії ЗС РФ проти України, або на території держави агресора.

23.07.2025 під час досудового розслідування кримінального провадження підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 281 КПК України оголошено у розшук, в тому числі міжнародний, про що зазначено у відповідній постанові слідчого. Здійснення розшуку доручено співробітникам Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, з підстав викладених в ньому.

Захисник в судовому засіданні щодо задоволення клопотання поклалась на розсуд суду.

Дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного.

Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Також слідчий суддя вважає доведеним наявність одного з таких ризиків, як можливість з боку підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки встановлено, що останній протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та перебуває у розшуку.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за інкриміноване діяння, у зв`язку з чим був оголошений у розшук та вважає наявними підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відтак клопотання підлягає задоволенню.

Таким чином слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурорами в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, та наявність ризиків, а саме, що останній буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у розшуку.

Таким чином, клопотання сторони кримінального провадження № 0004668 від 21.10.2022 - старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 309, 194, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1