Справа № 515/431/25
Провадження № 1-кп/515/665/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000140 від 24 січня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трапівка Татарбунарського району Одеської області, українця,громадянина України, працюючого за наймом, не депутата, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні продовжувався, востаннє, Указом Президента України від 28.10.2024 за № 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 10 листопада 2024 року по 10 лютого 2025 року. Законом України від 29 жовтня 2024 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Встановлено, що під час дії воєнного стану на території України, 21 січня 2025 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , увійшов до приміщення будинку, де і одній із кімнат виявив електропилку, в ході раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, впевнившись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, з корисливих мотивів викрав електропилку марки «Zenit» моделі «ЦПЛ-4026 А Профі» вартістю 3 189,60 грн, яка належить потерпілій ОСОБА_6 .

Після вчинення злочину ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши збиток потерпілій у розмірі 3 189,60 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Оцінка доказів

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. ОСОБА_4 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що визнає вину в інкримінованих йому діях, повністю підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті.

Зокрема, пояснив, що 21 січня 2025 року приблизно о 14 годині 00 хвилин він, перебуваючи за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , впевнившись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно увійшов до приміщення будинку, де і одній із кімнат виявив електропилку марки «Zenit» моделі «ЦПЛ-4026 А Профі», яка належить потерпілій ОСОБА_6 , яку викрав з метою продажу.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено обставини, що обтяжують покарання.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

Кримінальним правопорушенням завдано майнову шкоду потерпілій у розмірі 3 189,60 грн, яка повністю відшкодована.

Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими відсутні.

Розмір витрат на залучення експерта: витрати на залучення експерта складають 8 481,60 грн.

Цивільний позов не заявлявся.

Мотиви призначення покарання.

Частиною четвертою статті 185 КК України визначено, що крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені частиною першою статті 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, вину у вчиненому визнав, дійсно щиро розкаявся, заподіяну шкоду повністю відшкодував, позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого та яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, те, що обвинувачений відповідно до характеристики, наданої Виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради, зарекомендував себе посередньо, громадський порядок не порушував, скарги від сусідів відсутні, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, вважає, що для досягнення мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_4 йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ст. 185 КК України.

Разом з тим суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, відтак суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання, призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування суд сприймає як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації та обставинах, при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Метою притягнення до кримінальної відповідальності є не тільки покарання, а й виправлення особи, розуміння ним своїх негативних наслідків та виправлення останніх. На думку суду, застосування до обвинуваченого саме такого покарання є найбільш доречним та є тим стримуючим фактором, який буде достатнім для виховання ОСОБА_4 , з урахуванням іспитового строку та певних обмежень, встановлених судом.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Витрати на залучення експерта у розмірі 8 481,60 грн слід стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати немає необхідності.

Речові докази по справі:

- три сліди папілярних візерунків пальців рук, які вилучено за допомогою одного відрізку клейкої стрічки скоч, який поміщено до сейф-пакету №7197946 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНІ в Одеській області знищити;

- електропилку марки «Zenit» моделі «ЦПЛ-4026 А Профі», яку скріплено биркою з маркуванням «Пакет №1» та передано під розписку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати повернутою користувачу ОСОБА_6 .

Арешт (заходи забезпечення кримінального провадження), накладений відповідно до ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 січня 2025 року (справа № 495/535/25; провадження № 1-кс/495/230/2025) скасувати.

Керуючись ст. ст.368-371,373-374, 381, 382, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні по проведенню експертизи у розмірі 8 481 (вісім тисяч чотириста вісімдесят одну) гривню 60 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: арешт, застосований ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 січня 2025 року (справа № 495/535/25; провадження № 1-кс/495/230/2025) скасувати.

Речові докази по справі:

- три сліди папілярних візерунків пальців рук, які вилучено за допомогою одного відрізку клейкої стрічки скоч, який поміщено до сейф-пакету №7197946 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНІ в Одеській області знищити;

- електропилку марки «Zenit» моделі «ЦПЛ-4026 А Профі», яку скріплено биркою з маркуванням «Пакет №1» та передано під розписку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати повернутою користувачу ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1