Справа № 134/2283/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в селищі Крижопіль матеріали кримінального провадження №0000147, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 листопада 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 25.05.2020 за ст. 395, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ч.ч.1,4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці. 23.05.2023 звільнений із ДУ «Стрижавська ВК (81)» умовно-достроково з невідбутою частиною 1 рік 7 місяці 3 дні;

- вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 21.08.2024 за ст. ч. 1 ст. 162, ст. 395, ч. 1 ст.70, ст.71 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців;

- вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 12.02.2025 за ст. ч. 1 ст. 162 ст.71 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07.11.2024 близько 08 години, ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , самовільно, шляхом відкриття хвіртки проник на територію огородженого домогосподарства АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_5

Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_4 , умисно, без дозволу власника, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо порушення недоторканості володіння особи, скориставшись відсутністю нагляду з боку власника та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом злому скоби навісного замка вхідних дверей, проник до житлового будинку, де пройшов до однієї із кімнат для підключення свого мобільного телефону до електромережі з метою його заряджання, де залишив мобільний телефон на ліжку до його виявлення власником будинку.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. ЗО Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи не інакше як за вмотивованим рішенням суду, порушив право потерпілого ОСОБА_5 на недоторканість його житла.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 162 ч. 1 КК України, а саме: незаконне проникнення до житла.

25 грудня 2024 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 за ініціативою потерпілого у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення на таких умовах: обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України; потерпілий підтвердив факт примирення з обвинуваченим; сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме: ст. 162 ч. 1 КК України;- сторони узгодили міру покарання ОСОБА_4 , а саме: за ст.162 ч. 1 КК України у виді одного року обмеження волі.

Під час підготовчого судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що, претензій до ОСОБА_4 не має, угоду про примирення просить затвердити, засудити ОСОБА_4 до узгодженого угодою покарання, пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримав угоду про примирення з потерпілим і просив її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він повністю розуміє права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор вважає за можливе затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Захисник обвинуваченого вважає за можливе затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, заслухавши пояснення сторін, доводи прокурора, суд виходить із наступного.

Статтею 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Можливість укладення угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим передбачена ст. 468 КПК України.

Така угода, згідно ст. 469 КПК України, може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 цього Кодексу є нетяжким злочином. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілому ОСОБА_5 зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Окрім того, у відповідності до вимог абзацу другого ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Дана обставина судом перевірена, угода про примирення укладена за ініціативою потерпілого.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди судом не встановлено.

Узгоджена потерпілим і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.

Зокрема, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку, що укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про примирення слід затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року за ч. 1 ст. 162 КК України, з урахуванням ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, яке він повністю не відбув, та відбуває покарання у ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)».

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а iншi після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК України, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не пред`явлено.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати за проведення судово-біологічної експертизи, що проведена у Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі Міністерства внутрішніх справ України (висновок експерта № СЕ-19/102-24/24299-БД від 13.12.2024) у розмірі 5618 грн. 34 коп.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368, 370, 374-376, 468, 469, 474, 475, 477 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 25 грудня 2024 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000147 від 08.11.2024.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 12.02.2025 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців обмеження волі

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання частково відбуте ним станом на день ухвалення вироку покарання за попереднім вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2024 року про накладення арешту на:

- чохол для мобільного телефону, який поміщено до спец.пакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ № ICR156614;

- мобільний телефон із зарядним пристроєм який поміщено до спец.пакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ № ICR 156613;

- ліхтарик який поміщено до спец.пакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ № WAR1962176, вилучені під час проведення ОМП 07.11.2024 за адресою АДРЕСА_2 - скасувати.

Речові докази, а саме: чохол для мобільного телефону, який поміщено до спец.пакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ № ICR156614; мобільний телефон із зарядним пристроєм який поміщено до спец.пакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ № ICR 156613; ліхтарик який поміщено до спец.пакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ № WAR1962176, вилучені під час проведення ОМП 07.11.2024 за адресою АДРЕСА_2 та які передані до камери зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_4 .

Речовий доказ зразок крові поміщений на фрагмент бинта, загорнутий в аркуш паперу та наданий на дослідження у первинній упаковці паперовий конверт і опечатано печатками «Для довідок» ВП № 1 Тульчинського РВП

ГУНП у Вінницькій області поміщений у сейф пакет 200258073 та переданий до камери зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 5618 (п`ять тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 34 копійок витрат на залучення експерта під час досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до ст.124 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, не роз`яснення їй наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: