Справа №303/6212/24
Провадження №1-кп/303/517/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року місто Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000539 від 27 грудня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Липча Хустського району Закарпатської області, громадянина України, українця, розлученого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , на посаді солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, маючого на утриманні 1 дитину, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.12.2021 Рахівським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 332 КК України до 5-ти років позбавлення волі, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим терміном на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, 07.11.2022 о 08 год 30 хв не з`явився вчасно, без поважних причин, до місця несення служби - розташування підрозділу військової частини, п`ятої запасної роти військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутній без поважних причин на військовій службі до 17.03.2023, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

Надалі, солдат ОСОБА_4 , не ставши на шлях виправлення, будучи військовослужбовцем військової служби військової частини НОМЕР_1 , призваний по мобілізації, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування частини, 09.05.2023 близько 18 год 00 хв не з`явився вчасно, без поважних причин, до місця несення служби - розташування підрозділу військової частини - п`ятої запасної роти військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутній без поважних причин на військовій службі до 10.08.2023, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що, дійсно, в періоди з 07.11.2022 до 17.03.2023 та з 09.05.2023 до 10.08.2023 він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , був відсутній за місцем несення військової служби, через необхідність проходження медичного огляду у зв`язку з отриманням ним 18.04.2022 поранення під час здійснення участі в зоні безпосереднього ведення бойових дій. Додатково зазначив, що у визначені вище періоди він декілька разів (не менше 4-5) був у розташуванні військової частини, при цьому він безпосередньо звертався до свого командування із відповідними проханнями про надання дозволу на проходження ним військово-лікарської комісії. За час відсутності на військовій службі він знаходився вдома та вирішував питання проходження ВЛК.

Захисник додатково зазначив про недоведеність стороною обвинувачення вчасного нез`явлення ОСОБА_4 саме без поважних причин до місця несення служби - розташування підрозділу військової частини в зазначені в обвинуваченні періоди, у зв`язку з чим просив виправдати обвинуваченого у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість знайшла повне підтвердження з досліджених судом доказів, зокрема:

- показів свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що він є інструктором групи інструкторів військової частини НОМЕР_1 . Він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_4 , який під час одного з вечірніх шикувань був відсутній в розташування військової частини. ОСОБА_7 повідомив, що на той час він був ТВО командира 4 взводу 5 запасної роти. У ОСОБА_4 не було офіційного звільнення, щоб мати можливість бути відсутнім під час вечірніх шикувань, а довідок чи рапортів щодо поважності причини відсутності ОСОБА_4 йому не надходило. ОСОБА_4 не був у його безпосередньому підпорядкуванні і звернень до нього з приводу звільнення ОСОБА_4 з військової служби не надходило. З 09.05.2023 ОСОБА_4 також був відсутнім на військовій службі.

- показів свідка ОСОБА_8 , командира запасної роти військової частини НОМЕР_1 , який повідомив, що з 01 листопада 2024 року він був командиром взводу запасної роти військової частини НОМЕР_1 . Усі військовослужбовці повинні були перебувати у розташуванні підрозділу. 09 травня 2023 року ОСОБА_4 не був на вечірньому чергуванні, про що ОСОБА_9 зробив відповідний запит щодо причини його відсутності. Крім того, ОСОБА_4 був відсутній на військовій службі з 07.11.2022 до 17.03.2023 та з 09.05.2023 до 10.08.2023. Заяв з приводу поважності відсутності обвинуваченого в розташуванні свідку не надходило, на військово-лікарську комісію обвинувачений не направлявся, оскільки він не звертався до нього з відповідним клопотанням, а самовільно залишати розташування військової частини ОСОБА_4 не мав права, для цього необхідно було подати заяву на звільнення на певний період;

- витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000539 від 27.12.2022 за ч.5 ст.407 КК України (а.п. 61-62);

- повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення із в/ч НОМЕР_1 від 22.12.2022 за №2199, відповідно до якого, ОСОБА_6 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив частину 07 листопада 2022 року (а.п. 63);

- матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_4 , проведеного командиром взводу 5 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_10 та помічником командира з правової роботи начальником служби військової частини НОМЕР_1 лейтенантом юстиції ОСОБА_11 , відповідно до якого встановлено, що солдат резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 з 07.11. 2022 до 17.03.2023, у порушення вимог статей 65,68 Конституції України, статті 17 ЗУ «Про оборону України», без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, самовільно залишив місце служби та був відсутнім на службі без поважних причин (а.п. 64-88);

- повідомлення тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (а.п. 89);

- матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_4 09 травня 2023 року пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , проведеного командиром запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_12 та офіцером юридичної служби військової частини НОМЕР_1 капітаном юстиції ОСОБА_13 , яким встановлено факт відсутності ОСОБА_4 у розташуванні військової частини без дозволу командування та начальників, яким останній підпорядкований за службою, та самовільне залишення без поважних причин місця служби з 09.05.2023 до 10.08.2023 (а.с. 90-119);

- направленням слідчим шостого слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ТБР розташованого у місті Львові ОСОБА_6 для проходження військово-лікарської комісії (а.п. 142);

- відповіді командира військової частини НОМЕР_2 №1194 від 28.05.2024 на запит від 14.05.2024 №12-61/20328, відповідно до якої повідомлено, що ОСОБА_4 військово-лікарською комісією не оглядався (а.п. 144);

- відповіді ТВО командира військової частини НОМЕР_2 №1754 від 18.07.2024, відповідно до якої повідомлено, що для завершення медичного огляду ОСОБА_4 , 15.07.2024 останнього госпіталізовано до травматологічного відділення, однак 18.07.2024 солдат ОСОБА_4 самовільно залишив лікувальний заклад та вибув у невідомому напрямку, не завершивши проходження медичного огляду ВЛК (а.п. 144);

- результати огляду травматолога військової частини НОМЕР_2 амбулаторно №1379 від 15.07.2024 відповідно до яких у ОСОБА_4 діагностовано вогнепальні осколкові поранення (18.04.2022) лівого стегна і гомілки з вогнепальними переломами стегнової кістки в нижній третині та великогомілкової кістки у верхній третині., операцій: 18.04.2022 ПХО вогнепальних ран, МОС переломів кісток лівої нижньої кінцівки АЗФ типу «стегно-гомілка», 24.04.2022 повторної ХО вогнепальних ран лівого стегна і гомілки з накладанням вторинних швів, корекція АЗФ, черезшкірної фіксації - відламків виростків лівої стегнової кістки шпицями Кіршнера, 10.05.2022, демонтажу АЗФ, відкритої репозиції та МОС уламків перелому проксимального відділу лівої великогомілкової кістки, дистального епіметафізу лівої стегнової кістки пластинами у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, консолідованих переломів лівої стегнової та великогомілкової кісток, посттравматичного (18.04,2022) деформуючого артрозу лівого колінного суглоба ІІІ (третьої) стадії з явищами фіброзного анкілозування. вкороченням довжини лівої нижньої кінцівки на 5 см, з больовим синдромом при фізичних навантаженнях, значним вкороченням функції лівої нижньої кінцівки (а.п. 147-148).

Суд критично ставиться до невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, виходячи з наступного.

З показів обвинуваченого встановлено, що ним фактично визнається відсутність в зазначені у обвинуваченні періоди в місцях несення ним військової служби, однак, ним фактично заперечувалася відсутність у нього поважних причин вказаних дій через необхідність проходження ним медичного обстеження у зв`язку з отриманим пораненням.

Суд зауважує, що з досліджених доказів встановлено саме відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 поважності не з`явлення вчасно до місця несення служби - розташування підрозділу військової частини, як в період з 07.11.2022 до 17.03.2023 так і з 09.05.2023 до 10.08.2023, оскільки матеріалами кримінального провадження, зокрема, матеріалами службових розслідувань встановлено факти самовільного залишення обвинуваченим військової частини за місцем несення служби, без поважних причин. Показами допитаних свідків встановлено, що ОСОБА_4 був відсутній на військовій службі з 07.11.2022 до 17.03.2023 та з 09.05.2023 до 10.08.2023. Заяв з приводу поважності відсутності обвинуваченого в розташування військової частини не надходило, на військово-лікарську комісії обвинувачений не направлявся, оскільки не звертався до безпосереднього командира з відповідним клопотанням, а самовільно залишати розташування військової частини ОСОБА_4 не мав права, для цього необхідно було подати заяву на звільнення на певний період.

Надані стороною захисту документи не спростовують встановлені судом обставини та є підтвердженням проходження ОСОБА_6 медичного огляду ВЛК вже після подій, обставини яких ставляться в провину обвинуваченому.

Знаходячи обвинувачення доведеним, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та кваліфікує його дії за ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

З вищевикладених підстав суд вважає, що версія захисту не знайшла свого підтвердження в суді та повністю спростовується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, а також дослідженими письмовими доказами та на кваліфікацію дій ОСОБА_4 не впливає. Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює, як спосіб його захисту та намагання уникнути відповідальності за злочин. Порушень під час досудового розслідування кримінального провадження, які б впливали на допустимість доказів, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, вчинив кримінальне правопорушення в період випробувального строку, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, має на утриманні дитину, вчинив умисне тяжке військове кримінальне правопорушення, за яке передбачені покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

Крім того, суд враховує конкретні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, зокрема, що цими діями ОСОБА_4 подав іншим військовослужбовцям негативний приклад нехтування вимогами військової дисципліни, що підриває не тільки боєготовність військових формувань, але й авторитет ЗСУ загалом.

З урахуванням викладеного, враховуючи попередню участь обвинуваченого в бойових діях, отримання ним поранення, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також мета покарання, визначена ч.2 ст. 50 КК України, буде досягнута при призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі покарання, визначеного санкцією ч.5 ст. 407 КК України.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо запобіжного заходу суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 374 КПК України, суд при ухваленні вироку, серед іншого, приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що в кримінальному провадженні ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, враховуючи особу обвинуваченого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, в межах здійснення досудового розслідування в якому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 01.05.2025 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, з метою забезпечення виконання призначеного покарання, запобігання ризику переховування, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судові витрати та речові докази в провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за вказаним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5-ти (п`яти) років 1-го (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 23 травня 2025 року.

До набрання вироком законної сили застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1