печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000297 від 01.02.2024,

В С Т А Н О В И В:

12.05.2025 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000297 від 01.02.2024.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна до суду надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, одночасно просила відмовити у задоволенні клопотання, надавши письмові заперечення.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0000297 від 01.02.2024, зокрема, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції від 06.11.2023, із змінами внесеними Законом України №2690-ІХ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції від 06.11.2023, із змінами внесеними Законом України №2690-ІХ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції від 06.11.2023, із змінами внесеними Законом України №2690-ІХ).

12.05.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, про те, що він підозрюється:

- в організації та керуванні шахрайством, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України;

- в організації та керуванні шахрайством, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене повторно, вчинене в великих та особливо великих розмірах, вчинене організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції від 06.11.2023, із змінами внесеними Законом України №2690-ІХ).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 29.03.2025 власником транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ E 400 номер та серія знака НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Водночас, всупереч вимогам ч. 1 ст. 171 КПК України прокурор не обґрунтував у чому полягає необхідність арешту та використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, які наявні ризики, передбачені абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, а також не вказано конкретні факти і докази, що свідчать про користування чи розпорядження підозрюваним ОСОБА_4 таким майном, як і не наведено обґрунтування протиправності набуття права власності на таке майно ОСОБА_9 .

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України в ідмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається з прохальної частини клопотання, прокурор просить накласти арешт на рухоме майно особи, яка є не підозрюваною у кримінальному провадженні, а є третьою особою, при цьому клопотання не містить обґрунтування якому саме критерію, що притаманний речовим доказам, вказаний транспортний засіб відповідає, як відсутнє і обґрунтування підстав вважати що вказане майно набуто протиправним шляхом.

Проте, як вбачається з наданих стороною захисту документів, транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ E 400 номер та серія знака НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 , з 29.03.2025 належить на праві власності ОСОБА_9 .

При цьому, слідчий суддя враховує, що рухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_9 29.03.2025, тобто до повідомлення 12.05.2025 ОСОБА_4 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України, що свідчить про відсутність намірів приховування рухомого майна.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що оскільки вказане рухоме майно належить третій особі, а не підозрюваному, то вказане майно не може бути джерелом для забезпечення можливої конфіскації майна.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить висновку, що прокурор не довели необхідність такого арешту та цілі такого заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1