Справа № 372/4179/25
Провадження 1-кс-961/25
ухвала

Іменем України

23 липня 2025 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання Старшого слідчого СВ Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001417 від 22 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 21.07.2025, о 22:56 год., до ЧЧ ВП №1 (м. Васильків) Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я про отримання вогнепального поранення ОСОБА_4 1985 р.н. Встановлено, що 21.07.2025, приблизно о 22:20 год., ОСОБА_4 , керівник ТОВ «Агрохолдінгбуд» (основний вид діяльності - вирощування зернових культур), ФОП (діяльність у сфері права), керівник ГО «Молода Васильківщина», перебуваючи за кермом автомобіля марки «Ренж Ровер» н.з. НОМЕР_1 на подвір`ї будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де невстановлена особа, достовірно знаючи, що за кермом вище вказаного автомобіля знаходиться ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом на вбивство останнього, здійснила не менше 9 пострілів з вогнепальної зброї невстановленого типу по автомобілю, внаслідок чого спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді: вогнепального кульового поранення черевної порожнини, лівого бедра. (ЄО №11034).

22.07.2025 старшим слідчим слідчого відділення ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 в період часу з 12 год. 26 хв. по 12 год. 36 хв. було проведено огляд місця події за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Тракторна, навпроти будинку 95, на відстані близько 42 метрів по піщано-щебеневій дорозі з лівої сторони на узбіччі у траві виявлено один предмет зовні схожий на гільзу «5,45 мм» з маркуванням «270 96», яка упакована до паперового конверту.

22.07.2025 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні один предмет зовні схожий на гільзу «5,45 мм» з маркуванням «270 96», яка упакована до паперового конверту, оскільки він є засобом та знаряддям вчинення злочину та зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто на підставі ч. 1 ст. 98 КПК України мають значення як речовий доказ у кримінальному провадженні №0001417 від 22.07.2025.

Вищеперераховані предмети було вилучено до ВП № 1 Обухівського РУП, за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Покровська, 1.

Попередня правова кваліфікація ч. 2, ст. 15, ч. 1, ст. 115 КК України, закінчений замах на умисне вбивство, тобто замах на протиправне заподіяння смерті особі.

Вищеперерахований предмет вилучено до ВП № 1 Обухівського РУП, за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Покровська, 1, про що було складено відповідний протокол огляду місця події від 22.07.2025.

Речові докази є матеріальними об`єктами, які зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, були набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Належне забезпечення збереження вказаного речового доказу можливе лише за умови накладення на нього арешту із забороною у користуванні та розпорядженні ним власником або іншою особою, яка має на те, передбачені діючим законодавством права, що може призвести до їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Мобільні телефони та інші речі можуть містити на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, для проведення комп`ютерно-технічної експертизи, експертизи матеріалів речовин та виробів, експертизи вогнепальної зброї та боєприпасів, у зв`язку з чим постановою слідчого були визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

4) Підстави і мета відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна: Збереження речових доказів, а саме об`єктів, які вилучені в ході проведення огляду та які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

5) Перелік і види майна, що належить арештувати: один предмет зовні схожий на гільзу «5,45 мм» з маркуванням «270 96», яка упакована до паперового конверту.

Вищезазначене майно вилучено під час проведення огляду від 22.07.2025 та зберігається у камері зберігання речових доказів відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Покровська 1.

Речові докази є матеріальними об`єктами, які зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, були набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Належне забезпечення збереження вказаного речового доказу можливе лише за умови накладення на нього арешту із забороною у користуванні та розпорядженні ним власником або іншою особою, яка має на те, передбачені діючим законодавством права, що може призвести до їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Мобільні телефони та інші речі можуть містити на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, для проведення комп`ютерно-технічної експертизи, експертизи матеріалів речовин та виробів, експертизи вогнепальної зброї та боєприпасів, у зв`язку з чим постановою слідчого були визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

3) Підстави і мета відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна: Збереження речових доказів, а саме об`єктів, які вилучені в ході проведення огляду та які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

4) Перелік і види майна, що належить арештувати: Один предмет зовні схожий на гільзу «5,45 мм» з маркуванням «270 96», яка упакована до паперового конверту.

Вищезазначене майно вилучено під час проведення огляду від 22.07.2025 та зберігається у камері зберігання речових доказів відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Покровська 1.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметами кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.

У відповідності до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду та обшуку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна провинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше таке майно має бути негайно повернуто особі, в якої було його вилучено.

А тому з метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є безпосередньо предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення, а також для встановлення відомостей, що міститься у вищевказаному вилученому предметі, шляхом проведення ряду судових експертиз, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.) (далі Конвенція) учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В зв`язку із вище викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У ході досудового розслідування необхідно з`ясувати усі обставини кримінального правопорушення, провести ряд слідчих дій та судових експертиз, для чого необхідно збереження майна, в тому стані в якому вони знаходилися на момент виявлення, що може вплинути на об`єктивність проведених досліджень, для цього необхідно накласти арешт на зазначене майна та зберігати його в матеріалах кримінального провадження.

З метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, збереження доказів щодо вчинення особою кримінального правопорушення, необхідно накласти арешт на вилучені в ході обшуку речові докази, тому слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі (особам), у якої його було вилучено.

Слідчий СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути його без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Власник майна в судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив, заяв, клопотань чи заперечень до суду не надав.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначила мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Відповідно до ст. 175 КПК України Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання майна як речового доказу у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, клопотання слідчого про накладення арешту, слід задовольнити.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Старшого слідчого СВ Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна- задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 22.07.2025 під час проведення огляду місця події за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Тракторна, навпроти будинку 95, а саме: один предмет зовні схожий на гільзу «5,45 мм» з маркуванням «270 96», яка упакована до паперового конверту - із забороною користування, відчуження та розпорядження даним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя: ОСОБА_1