Справа № 299/2447/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 11-кп/4806/396/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Виноградівського районного суду від 17 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Виноградівського районного суду від 17 липня 2025 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 17.07.2025 по 14.09.2025 включно.

ОСОБА_7 продовжено обов`язки прибувати до суду на першу вимогу, не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну та не спілкуватися з визначеними судом особами строком на 60 діб з 17.07.2025 року по 14.09.2025 року включно.

З матеріалів контрольного провадження слідує, що прокурор подав до Виноградівського районного суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 в частині покладених обов`язків у кримінальному провадженні №0000768 від 27.11.2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_7 ч. 4 ст. 296 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 27.11.2023 року близько 13 години 40 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку № 18 по вул. Партизанській в с. Підвиноградів Берегівського району, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з хуліганських мотивів, тобто грубо порушуючи встановлені норми суспільної поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, відкрито нехтуючи встановленим у суспільстві порядком, в ході конфлікту, що виник між мешканцями компактного ромського поселення вищевказаного населеного пункту, усвідомлюючи, що він знаходиться у громадському місці, в присутності інших осіб, прагнучи самоутвердитися способом демонстрації грубої фізичної сили, тримаючи в правій руці металеву лопату з дерев`яним руків`ям, використовуючи малозначний привід, а саме прохання ОСОБА_8 припинити з ним словесний конфлікт, підійшов ззаду до останнього та діючи з метою заподіяння смерті іншій людині, наніс вістрям вищезазначеної лопати один удар в область тім`яної частини голови ОСОБА_8 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді рвано-забійної рани на шкірних покривах тім`яної ділянки голови з крововиливом в м`які тканини внутрішньої поверхні м`яких покривів тім`яної ділянки голови та перелому склепіння черепа, внаслідок яких ОСОБА_8 помер у приймальному відділенні КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 218/в від 26.01.2024 вищевказані тілесні ушкодження відповідно до пункту 2.1.1.а) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вкладаються в час пригоди та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_8 .

Вищевказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів.

27.11.2023 року близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в громадському місці, а саме на вулиці неподалік будинку № 18 по вул. Партизанська в с. Підвиноградів, Берегівського району, діючи умисно, маючи умисел на вчинення хуліганства, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке проявилось у нахабному та зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, тримаючи у правій руці заздалегідь приготовлений предмет - дерев`яну биту, з метою нанесення тілесних ушкоджень, показуючи свою зверхність над оточуючими, в присутності сторонніх людей, під час конфлікту, який виник між місцевими жителями, спричинив тілесні ушкодження громадянам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Вищевказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Прокурор, враховуючи викладене та те, що ОСОБА_7 звільнено з під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі 514 760 гривень існують підстави для продовження строку дії даного запобіжного заходу у частині покладених на нього судом вищевказаних обов`язків.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з врахуванням того, що обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не з`являтись на виклики до суду, з метою переховування може виїхати за межі Закарпатської області, впливати на свідків в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із продовженням тримання під вартою.

У зв`язку з цим, прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою та ОСОБА_7 в частині покладених обов`язків.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що розгляд кримінального провадження триває. Обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час утримується під вартою. Однак з врахуванням обставин справи, тяжкості висунутих обвинувачень, розонансності справи, ризики, наведені у клопотання прокурора є обґрунтованими, що у свою чергу не дає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Також слідчий суддя вказав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_6 , та тяжкості пред`явленого обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу. Також слідчим суддею встановлено, що доводи прокурора щодо продовження обов`язків відносно ОСОБА_7 є належним чином мотивовані та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з судовим рішенням, адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій вказує на невідповідність оскаржуваного рішення фактичним обставинам справи та принципам правозастосування. Зазначає, що місцевим судом не враховано особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, є багатодітним батьком, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має сукупність серцево-судинних захворювань, яке неможливо забезпечити в умовах пенітенціарної установи. Крім того зауважує, що обґрунтованість підозри базується виключно на суперечливих показах свідків та проведеній з суттєвими порушеннями експертизі. Просить скасувати ухвалу та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників контрольного провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних учасників апеляційний суд бере до уваги, що останні належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв чи клопотань про відкладення розгляду учасники не подавали, також обвинувачений ОСОБА_7 не подав клопотання про його бажання брати участь у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає перегляду лише в межах апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , оскільки інші учасники контрольного провадження апеляційних скарг не подавали.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність оскаржуваного рішення фактичним обставинам справи та принципам правозастосування не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується, що ризики, передбачені положеннями 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, розгляд кримінального провадження триває, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час утримується під вартою.

Вищенаведене, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про обґрунтованість висновку, що з врахуванням обставин справи, тяжкості висунутих обвинувачень, розонансності справи, ризики, наведені у клопотання прокурора є обґрунтованими, що у свою чергу не дає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження апеляційної скарги про те, що місцевим судом не враховано особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, є багатодітним батьком, раніше не притягався до кримінальної відповідальності - апеляційний суд вважає такими, що не впливають на висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою і не дають підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що на підтвердження доводів про сукупність у ОСОБА_6 серцево-судинних захворювань, яке неможливо забезпечити в умовах пенітенціарної установи, захисник не надала будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо.

Разом з цим, колегія судів констатує, що вона не перевіряє посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що обґрунтованість підозри базується виключно на суперечливих показах свідків та проведеній з суттєвими порушеннями експертизі, оскільки суд апеляційної інстанції не повинен дублювати повноваження суду першої інстанції і може перевірити вищевказані доводи тільки під час оскарження остаточного рішення суду першої інстанції.

Постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у злочині, який спричинив загибель людини, а тому застава як альтернатива триманню під вартою не застосовується.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що слідчим суддею обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не посилалася сторона захисту під час її розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , відхилити.

Ухвалу Виноградівського районного суду від 17 липня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: