Справа № 645/4240/24
Провадження № 1-кс/645/455/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні суду у м.Харкові клопотання слідчого СВ ВП Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001044 від 18.07.2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, українцю, громадянину України, із повною середньо-спеціальною освітою, не одруженому, який малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

10 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001044 від 18.07.2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 18.07.2024 року близько 12:00 години за адресою: м. Харків, біля буд. 25-А по вул.Амосова невстановлений чоловік та жінка із застосуванням фізичної сили, відкрито заволоділи рюкзаком з майном ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІТС ІПНП 9612 від 18.07.2024).

За даним фактом СВ ВП № 2 ХРУП № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001044 від 18.07.2024, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

19.07.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа.

В умовах воєнного стану 18.07.2024 у період часу з 11 год. 30 хв. по 11 год. 45 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував біля торгівельних кіосків поблизу будинку № 25 по вулиці Амосова у місті Харкові разом із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Біля одного з кіосків ОСОБА_5 побачив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого був при собі рюкзак, у якому він зберігав свої особисті документи та мобільні телефони.

Припустивши, що в рюкзаку ОСОБА_8 може бути цінне майно, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_8 , поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, групою осіб із ОСОБА_9 .

У подальшому, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, групою осіб, в умовах воєнного стану, та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, виражених у порушенні суспільних відносин у сфері власності, бажаючи їх настання, оцінивши обстановку, що склалася сприятливо для вчинення правопорушення, підійшов разом з ОСОБА_9 до потерпілого ОСОБА_8 та із-за спини здійснив поштовх у спину останнього. Внаслідок поштовху, ОСОБА_8 впав на землю обличчям до низу. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 наніс не менше 10 ударів в область обличчя та спини ОСОБА_8 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя чи здоров`я на момент спричинення.

Надалі, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_9 відкрито викрали майно потерпілого, а саме рюкзак, що зняли з плеча останнього, в якому знаходились: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідка (замінник військового квитка) на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гаманець в якому знаходилося 310 гривень купюрами номіналом 1 купюра 200 гривень, 1 купюра 100 гривень та 1 купюра 10 гривень, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон ТМ «Huawei P8 Lite 2017» моделі «PRA-LA1» в чохлі чорного кольору, без сім карти, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон ТМ «Redmi А6» біло-золотистого кольору, без чохла, всередині з сім картою Київстар НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , після чого залишили місце вчинення злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому групою осіб, в умовах воєнного стану.

Слідчий вказує, що 18.07.2024 року було затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.07.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яка обґрунтовано підтверджується зібраними наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 18.07.2024, у ході якого оглянуто рюкзак потерпілого ОСОБА_8 , який ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 відкрито викрали у останнього, в якому знаходились: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідка (замінник військового квитка) на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 18.07.2024, який пояснив, що 18.07.2024, у період часу з 11 год. 30 хв. по 11 год. 45 хв., поблизу будинку № 25 по вулиці Амосова у місті Харкові, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 нанесли потерпілому ОСОБА_8 не менше 10 ударів в область обличчя та спини, спричинивши останньому тілесні ушкодження, після чого відкрито викрали майно потерпілого, а саме рюкзак, який зняли з плеча останнього, в якому знаходились вищезазначені речі. У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 залишили місце події з викраденим майном;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2024 за участю потерпілого ОСОБА_8 , який в ході слідчої дії за загальними рисами обличчя, формою носа та губ впізнав ОСОБА_9 , яка вчинила щодо нього протиправні дії;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2024 за участю потерпілого ОСОБА_8 , який в ході слідчої дії за загальними рисами обличчя, формою носа та губ впізнав ОСОБА_5 , який вчинив щодо нього протиправні дії;

- протоколом затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину від 18.07.2024;

- протоколом затримання ОСОБА_9 , підозрюваної у вчиненні злочину від 18.07.2024;

- постановою про визнання речовим доказом та передачу речового доказу на відповідальне зберігання від 19.07.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.07.2024, яка пояснила, що 18.07.2024, у обідній час, вона перебувала поблизу будинку № 25 по вулиці Амосова у місті Харкові. У цей час вона побачила як невідомий чоловік розкидував навколо себе певні документи з рюкзака, які, як виявилося у подальшому, були особистими документами потерпілого. Далі свідок показала потерпілому рюкзак з документами, який повідомив, що це речі належать йому;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.07.2024, яка пояснила, що вона 18.07.2024, у обідній час, поблизу будинку № 25 по вулиці Амосова у місті Харкові перебувала на своєму робочому місці. У цей час її колега ОСОБА_12 повідомив їй, що невідомий хлопець викинув рюкзак, в якому знаходились особисті речі потерпілого;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.07.2024, яка 18.07.2024, у обідній час, перебуваючи поблизу будинку № 25 по вулиці Амосова у місті Харкові, стала свідком протиправних дій збоку ОСОБА_5 та ОСОБА_9 стосовно потерпілого ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.07.2024, яка 18.07.2024, у обідній час, перебуваючи поблизу будинку № 25 по вулиці Амосова у місті Харкові, стала свідком протиправних дій з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_9 стосовно потерпілого ОСОБА_8

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 31.07.2024, який 18.07.2024, у обідній час, перебуваючи поблизу медичного комплексу на 602 мікрорайоні, по вул. Медичній в м. Харків став свідком протиправних дій збоку ОСОБА_5 та ОСОБА_9 стосовно потерпілого ОСОБА_8

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 04.09.2024, яка 18.07.2024, у обідній час, перебуваючи поблизу медичного комплексу на 602 мікрорайоні, по вул. Медичній в м. Харків стала свідком протиправних дій збоку ОСОБА_5 та ОСОБА_9 стосовно потерпілого ОСОБА_8

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 22.07.2024 про виправлення описки під час первинного допиту потерпілого.

Отже, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

19.07.2024 ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на шістдесят днів - до 15.09.2024. Також ухвалою встановлено заборону залишати житло за вказаною адресою без дозволу слідчого, прокурора, суду в період доби з 22:00 год до 06:00 год. на ОСОБА_5 покладалися наступні обов`язки: 1) Прибувати за кожним викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В подальшому в ході досудового розслідування у слідства виникла необхідність у проведенні слідчих дій за участю підозрюваного ОСОБА_5 , у звязку із чим здійснювався виклик останнього до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, шляхом надсилання поштою повістки за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, слідчим неодноразово здійснювались дзвінки на мобільний телефон підозрюваного. У призначений час ОСОБА_5 до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області не з`явився, повідомлень про неможливість явки на слідчу дію не надав.

Слідчим здійснювалися слідчі (розшукові) дії із встановлення місцезнаходження підозрюваного та його виклику до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області для проведення слідчих дій. По приїзду за місцем фактичного мешкання підозрюваного ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що останній за цією адресою протягом тривалого часу не мешкає.

Окрім цього, надійшли рапорти від ДОП СП ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, що 26.08.2024, 30.08.2024, 04.09.2024 та 06.09.2024 р. здійснювався контроль ОСОБА_5 щодо дотриманняпокладених на нього обов`язків не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22:00 до 06:00. В ході перевірки було встановлено, що за вказаною адресою двері ніхто не відчинив. Було відібрано пояснення від сусідів, які повідомили, що ОСОБА_5 не бачили з 20.08.2024 р.

Враховуючи викладене, у слідства виникло достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від правоохоронних органів, в порушення покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків, оскільки останній без повідомлення слідчого, прокурора, суду змінив своє місце проживання, не прибув за вимогою до слідчого, чим порушив вимоги ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий вважає, що відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання настанню ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме спробам:

- п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні злочину, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від органу досудового розслідування та/або суду. Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи факт притягнення його до кримінальної відповідальності, призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі та невідворотності покарання, може зникнути зі свого постійного місця проживання та переховуватися від слідства, суду, що призведе до тяганини по даному кримінальному провадженню, а також тяганини у прийнятті відносно ОСОБА_5 процесуальних рішень,

- п. 2 знищити, сховати або спотворювати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення:

- п. 3 незаконно впливати на свідків, яких знає підозрюваний, оскільки він обізнаний про їх анкетні дані, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження,

- п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може не з`являтися до органу досудового розслідування, прокурора, суду, тим самим умисно затягувати строки досудового розслідування;

- п. 5 обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 постійного джерела доходів не має, не одружений та може продовжити вчиняти злочини у якому підозрюється

На думку слідчого, на теперішній час вищевказані ризики мають місце.

Слідчий вказує, що з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків і його належну поведінку. Домашній арешт не забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного, який порушував покаладені на нього обов`язки.

Підставою для звернення до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підозр вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, та наявність ризиків, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворювати докази, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив обрати відносно нього більш мякий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, вказуючи, що у ніього був відсутній умисел переховуватися від слідства, він покинув своє місце реєстрації через влучання ворожого снярду в будинок, де він проживав, під час обстрілу у військовий стан, не повідомив про це слідчого через те, що розгубився, однак умисно не переховувався від слідства, бажає сприяти слідству, для встановлення істини у справі. Зазначив, що піклується про свою бабусю ОСОБА_17 , 1939 р.н., наразі проживає з нею та своєю мамою за однією адресою, надає їй допомогу вдома, купує ліки та продукти.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 заперечував проти обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на теперішній час підозра не є обгрунтованою та прокурором не доведено, що менш суворі заходи забезпечення кримінального провадження не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Посилався на поважність причин для зміни місця проживання, позитивну характеристику підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків.

Допитана в якості свідка ОСОБА_17 щодо особи свого онука ОСОБА_5 повідомила, що останній є її онуком, переїхав до неї, та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки вона за станом здоров`я має поганий слух та зір, потребує постійної допомоги в побуті, не може самостійно забезпечувати себе, без допомоги онука її життя є неможливим, інших родичів не має, оскільки її чоловік помер, є тільки дочка та онук.

Слідчий суддя, заслухавши позицію сторін, допитавши свідка, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшов до наступного.

З наданих матеріалів встановлено, що ВП №2 ХРУП №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001044 від 18.07.2024, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань:

18.07.2024 року близько 12:00 години за адресою: м. Харків, біля буд. 25-А по вул.Амосова невстановлений чоловік та жінка із застосуванням фізичної сили, відкрито заволоділи рюкзаком з майном ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІТС ІПНП 9612 від 18.07.2024).

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_5 19.07.2024 о 12:30 год у кримінальному №0001044 від 18.07.2024, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому групою осіб, в умовах воєнного стану. Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, та не заперечувався останнім в судовому засіданні.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.07.2024 ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Встановлено заборону залишати житло за вказаною адресою без дозволу слідчого, прокурора, суду в період доби з 22:00 год до 06:00 год., також покладено обов`язки: 1) прибувати за кожним викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.09.2024 надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, з метою його приводу до Фрунзенського районного суду м. Харкова для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001044 від 18.07.2024.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.04.2025 надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, з метою його приводу до Фрунзенського районного суду м. Харкова для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001044 від 18.07.2024, строк дії вказаної ухвали до 10.09.2025.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому групою осіб, в умовах воєнного стану.

Слідчим суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , останній є осудною особою, яка досягла 14-річного віку.

24 лютого 2022 року Україна зазнала чергового акту збройної агресії з боку Російської Федерації. Відбулося широкомасштабне вторгнення в Україну збройних сил Росії, що триває і досі.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який неодноразово було продовжено.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: протоколом огляду місця події від 18.07.2024, - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 18.07.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2024 за участю потерпілого ОСОБА_8 , який в ході слідчої дії за загальними рисами обличчя, формою носа та губ впізнав ОСОБА_9 , яка вчинила щодо нього протиправні дії, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2024 за участю потерпілого ОСОБА_8 , який в ході слідчої дії за загальними рисами обличчя, формою носа та губ впізнав ОСОБА_5 , який вчинив щодо нього протиправні дії; протоколом затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину від 18.07.2024; протоколом затримання ОСОБА_9 , постановою про визнання речовим доказом та передачу речового доказу на відповідальне зберігання від 19.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.07.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.07.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.07.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.07.2024, яка 18.07.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 31.07.2024, який 18.07.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 04.09.2024, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 22.07.2024.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський Суд з прав людини у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків та потерпілих, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Щодо ризиків, передбачених п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то їх суд вважає недоведеними на даній стадії досудового розслідування, оскільки матеріали клопотання не містять відомостей на підтвердження доводів слідчого щодо наявності вказаних ризиків.

Проте, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків та потерпілого.

Так, стосовно ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Стосовно ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вбачає ймовірність можливості підозрюваного незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема, оскільки підозрюваному під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства надано копії відповідних процесуальних документів, в яких містяться дані свідків, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження.

Також, слідчий суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, а саме - злочином проти власності в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років;

- дані щодо особи ОСОБА_5 , який має середню освіту, неодружений, працює не офіційно, малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, має та утриманні та дбає про рідну бабу ОСОБА_17 , 1939 року народження, яка є особою похилого віку та за станом здоров`я потребує постійного догляду та піклування. Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 повідомила, що ОСОБА_5 є її онуком, він дбає про неї, забезпечує харчуванням та ліками, оскільки вона за своїм станом здоров`я не може обслуговувати себе самостійно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Разом з цим, пунктами 3, 4, 5, 8 ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного.

У судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося стороною обвинувачення, що підозрюваний ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання, на теперішній час проживає за адресою своєї бабусі ОСОБА_17 , а саме: АДРЕСА_2 , про яку дбає та опікується. ОСОБА_5 пояснив, що змінив місце свого проживання з поважних причин, оскільки внаслідок ворожого обстрілу його житло було пошкоджено, що пов`язано з військовим станом та не залежало від його волі, наміру переховуватися не має.

Дослідивши в сукупності матеріали клопотання наданні як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурор не довів шляхом доказування в судовому засіданні, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у порівнянні з триманням під вартою, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , який має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки з бабусею похилого віку ОСОБА_17 , яка потребує його постійної допомоги в побуті, буде недостатнім застосування домашнього арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, призначення якого обумовлює необхідність контролю за дотриманням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а також унеможливить запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За викладених у сукупності обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, слідчий суддя вважає за необхідне покладення на підозрюваного ОСОБА_5 додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожним викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Наявність контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, в тому числі на які посилався слідчий та прокурор при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту в певний час доби, оскільки сторона обвинувачення не позбавлена процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених у ст. 176 КПК України.

Надані стороною обвинувачення дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.

З огляду на те, що стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про те, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, та застосувати до підозрюваного запобіжний у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації, а саме заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід стане надійною запорукою дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а покладення на нього додаткових обов`язків забезпечить дотримання вимог статті 2 та частини 2 статті 28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_18 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволенння.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити підозрюваному залишати житло за вказаною адресою без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії даної ухвали на 60 (шістдесят) днів - до 31.10.2025 року (включно).

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органів Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу направити для виконання до органів поліції за місцем проживання підозрюваного через прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_18 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03.09.2025 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1