Справа № 592/7709/25
Провадження № 1-в/592/258/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність із Законом України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

у с т а н о в и в:

13.05.2025 року ОСОБА_4 звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з клопотанням, у якому просить привести у відповідність вирок Лебединського районного суду Сумської області від 29.04.2022 року із Законом України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити та застосувати вказаний Закон України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.

Так, вироком Лебединського районного суду Сумської області від 29.04.2022 року ОСОБА_4 визнаний винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч.2 ст.185 КК України. Призначено йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання за дані кримінальні правопорушення, вчинені ним до винесення попереднього вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17.09.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, яким він засуджений до покарання у виді арешту на строк 1 місяць, та за кримінальне правопорушення, покарання за яке призначене цим попереднім вироком суду, зарахувавши покарання за вироком від 17.09.2020, відбуте ОСОБА_4 повністю, та визначено йому до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Також визнано ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вчинене ним після постановления попереднього вироку суду, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України частково приєднати невідбуте ним покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, визначивши остаточно засудженому ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, з 02.04.2021. Зараховано ОСОБА_4 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення в період з 02.04.2021 по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Сумський апеляційний суд своєю ухвалою від 13.11.2023 року залишив вищезазначений вирок без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.2 ст.185 КК України, яке мало місце 04.08.2020 на суму 1150 грн, 18.08.2020 на суму 343 грн, 25.01.2021 на суму 1917 грн, 28.03.2021 на суму 624,57 грн, за обставин, зазначених в обвинувальному акті.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»(закон №3886-ІХ).

Згідно вказаного Закону внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом викладення статті 51 КУпАП в новій редакції, якою визначено відповідальність за дрібну крадіжку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 2023 рік від 671 до 2684 гривень), що свідчить про збільшення порогу кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, визначеної положенням статті 185 КК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року у справі № 306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Відповідно до положень зазначеного Закону, ст. 51КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до якої - дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що неоподатковуваний мінімум щодо адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1. п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з п.п.169.1.1, п. 169.1. ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2020 року - встановлений в розмірі 2102 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2021 року - встановлений в розмірі 2270 гривень.

Таким чином, межею адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна є його вартість в 2020 році в розмірі - 2102 грн та у 2021 році - 2270 гривень, до цієї суми адміністративна відповідальність, після - кримінальна.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Таким чином вказане діяння не може вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_4 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд приходить до висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.3, ч.2 ст.185 КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання за ч.3, ч.2 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Оскільки вироком Лебединського районного суду Сумської області від 29.04.2022 року було застосовано ч.1, ч.4 ст.70 КК України. На даний час ОСОБА_4 звільнений від покарання за ч.3, ч.2 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, а визначений 1 рік обмеження волі за ч.1 ст.309 КК України вироком Лебединського районного суду Сумської області від 29.04.2022 року засудженим є відбутим покаранням. Тому необхідно вважати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченню за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України і визнати його таким, що відбув покарання.

Керуючись ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Звільнити, на підставі частини 2 статті 74 КК України засудженого ОСОБА_4 від призначеного йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 29.04.2022 року за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням карності діяння.

Вважати ОСОБА_4 таким, що відбув призначене йому покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 29.04.2022 року у виді одного року обмеження волі за ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1