КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000621 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.01.2023 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., який не сплачений,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2040/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_1

працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Початок відбування призначеного покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня звернення засудженого до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2023 року, яким за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_6 призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., постановлено виконувати самостійно.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що 29 травня 2024 року ОСОБА_6 шляхом закладки за адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 37, через оплату шляхом переказу коштів в сумі 500 грн., придбав для особистого вживання, тобто без мети збуту, психотропну речовину - амфетамін (маса у речовині - 1,230 г), яку у поліетиленовому пакетику того ж дня продовжив при собі незаконно зберігати.

Того ж дня близько 18 год. 51 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 37, був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав вказану психотропну речовину. Вилучена у ОСОБА_6 речовина є психотропною речовиною - амфетамін, обіг якої обмежено, згідно з Переліком, затвердженим постановою КМУ від 06.05.2000 № 770 (Таблиця 2, Список № 2), загальний розмір якої не становив великий (Таблиця 2, затверджена наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 р).

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок змінити в частині призначеного покарання та вказівки про початок строку відбування покарання, виключивши з вироку вказівку на обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності. Строк відбуття покарання рахувати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, відповідно до резолютивної частини оспорюваного вироку, серед іншого, на ОСОБА_6 покладено обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Між тим, в ході судового розгляду не досліджувалися докази, зокрема висновки відповідних експертів або медична документація, що підтверджують наявність у обвинуваченого наркотичної залежності, і посилання на такі докази відсутнє в оскаржуваному вироку.

Також зазначає, що, відповідно до матеріалів кримінального провадження, медичний огляд обвинуваченого не проводився та відсутнє необхідне підтвердження, що обвинувачений має відповідні медичні діагнози щодо наркотичної залежності, яка потребує проходження курсу лікування, зазначеного в п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а навпаки, наявна інформація, що обвинувачений під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Отже, вважає, що помилково покладений судом на обвинуваченого обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності є необґрунтованим та таким, що підлягає виключенню, оскільки суд першої інстанції у цій частині помилково застосував до обвинуваченого п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України, який не підлягав застосуванню.

Крім того, вказує й на те, що, відповідно до ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Однак, місцевим судом у резолютивній частині вироку помилково вказано, що початок відбування покарання ОСОБА_6 належить рахувати не з моменту постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації, а з моменту звернення засудженого до уповноваженого органу з питань пробації, що не ґрунтується на вимогах Закону та є істотним порушенням п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення щодо початку строку відбування покарання обвинуваченим.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_9 у призначений час до суду апеляційної інстанціїне з`явилися, при цьому обвинувачений ОСОБА_6 ігнорує направлені судом на його адресу повістки, які повертаються до суду з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про свідоме небажання обвинуваченого брати участь в апеляційному розгляді, а захисник ОСОБА_9 , будучи обізнаним про розгляд апеляційним судом апеляційної скарги заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надсилав, а тому, враховуючи, що в апеляційній скарзі заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів, виходячи з положень ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України.

При цьому, за змістом апеляційної скарги заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , вказані висновки суду першої інстанції, як і правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України, прокурором не оспорюються.

Колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів визнає слушними доводи заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при застосуванні до обвинуваченого при призначенні покарання положень п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Відповідно до ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Згідно із ч. 2 цієї статті, суд беззаперечно покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки, як: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Крім того, суду надано можливість покласти на засудженого до пробаційного нагляду і інші обов`язки, визначені п. 1-5 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, як це слідує з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, призначив ОСОБА_6 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки, та окрім обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, які покладаються на засудженого в обов`язковому порядку при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду, поклав на ОСОБА_6 додатковий обов`язок, передбачений п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що, якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Порядок проведення медичного огляду та медичного обстеження визначається спільним нормативно-правовим актом центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах охорони здоров`я, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора.

Встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.

Особа, яка визнана хворою на наркоманію, але ухиляється від добровільного лікування або продовжує після лікування вживати наркотичні засоби без призначення лікаря і відносно якої у зв`язку з її небезпечною поведінкою до органів Національної поліції або прокуратури звернулися близькі родичі чи інші особи, за рішенням суду може бути направлена на лікування від наркоманії до спеціалізованого лікувального закладу органів охорони здоров`я, а неповнолітні, які досягли шістнадцятирічного віку, - до спеціалізованих лікувально-виховних закладів терміном до одного року. Спеціалізовані лікувальні і лікувально-виховні заклади для неповнолітніх визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Порядок лікування таких хворих та функціонування спеціалізованих закладів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Однак у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_6 страждає на наркоманію та потребує лікування від такого захворювання. Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_6 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, про що зазначив і суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, та на що обґрунтовано вказав прокурор в апеляційній скарзі.

Отже, за відсутності у матеріалах кримінального провадження таких даних суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про застосування вимог п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Крім того, заслуговують на увагу і доводи прокурора щодо недотримання судом першої інстанції вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України внаслідок неправильного визначення початку строку відбування призначеного покарання ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України, строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Разом з тим, як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, судом визначено початок відбування призначеного покарання ОСОБА_6 у виді пробаційного нагляду рахувати з дня звернення засудженого до уповноваженого органу з питань пробації.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, щовирок суду на підставі ст. 408 КПК України підлягає зміні, шляхом виключення з резолютивної його частини вказівки про покладення на ОСОБА_6 обов`язку пройти курс лікування від наркотичної залежності, а також в частині визначення початку строку відбування покарання.

За наведеного, апеляційна скарга заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2024 року стосовно ОСОБА_6 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про покладення на ОСОБА_6 обов`язку пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Вказати, що строк відбування призначеного покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого ОСОБА_6 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3