Справа № 950/599/24
Провадження № 1-кс/950/250/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Лебедин

Слідчий суддя Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника потерпілого ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , на постанову слідчого СВ відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 від 26.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0000060,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 від 26.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0000060.

Скарга обґрунтована тим, що 18.02.2024 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000060 за фактом того, що 17.02.2024 близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Київ-Суми-Юнаківка в напрямку м. Суми, допустив зіткнення з автомобілем «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 допустив виїзд за межі проїзної частини, від чого отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до СОКЛ.

В результаті ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Спірною постановою від 26.12.2024 слідчий закрив кримінальне провадження, зазначивши, що зібрані докази є недостатніми для повідомлення про підозру жодній особі, та в той же час достатніми для твердження про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зібрані та досліджені докази дають підстави вважати, що виникнення ДТП було обумовлено діями потерпілого ОСОБА_5 , які виразилися у порушенні ним пунктів 13.1, 14.2 (б) Правил дорожнього руху.

Представник потерпілого не погоджується із таким рішенням слідчого, оскільки в матеріалах кримінального провадження існує чимало доказів, які суперечать один одному, однак слідчий не надав їм належну оцінку, не вжив заходів для встановлення істини. При ухваленні спірної постанови слідчий посилався виключно на висновок інженерно-транспортної експертизи № 921, однак не зазначив про наявність ще двох висновків де зазначено про наявність у діях водія ОСОБА_6 порушень Правил дорожнього руху. Які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Сама експертиза № 921 є повторною, однак у постанові слідчий не зазначає про це і не зазначає підстав проведення повторної експертизи. У постанові про призначення експертизи від 02.10.2024 слідчий надає вихідні дані, які не були перевірені належним чином. Слідчий експеримент був проведений в умовах, які суттєво відрізнялись від умов, які мали місце при ДТП. В ході слідчого експерименту не були перевірені покази ОСОБА_6 . Слідчий експеримент із свідком ОСОБА_7 взагалі не був проведений.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 свою скаргу підтримав. Додатково зазначив, що слідчим при призначенні експертизи зазначено невірні вихідні дані, а саме указано, що асфальтобетонне покриття було сухе і чисте, натомість при огляді місця ДТП воно було сухе і забруднене, що впливає на коефіцієнт щеплення коліс. Також не було зазначено на який саме слідчий експеримент з ОСОБА_5 посилається слідчий. У висновку № 921 експерт робить висновки про порушення ОСОБА_5 п. 13.1 Правил щодо недотримання дистанції, однак за умов ДТП мова має йти про інтервал, оскільки удар прийшов не на задню частину автомобіля «Opel Vivaro», а в задню ліву бокову його частину.

Слідчий не перевірив покази ОСОБА_6 щодо його руху по правій полосі, не надав оцінки показам ОСОБА_5 в тій частині, що при виконанні обгону, ніякі світлові покажчики повороту на іншому автомобілі не були увімкнені.

Слідчий не провів слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 , оскільки він спочатку повідомляв, що відчув удар у передню ліву частину автомобіля «Opel Vivaro». Не з`ясовано причин пошкодження переднього лівого колеса.

Слідчий також не перевірив покази ОСОБА_6 на предмет можливості виявити фари попутного автомобіля позаду, оскільки рельєф місцевості на місці ДТП не дозволяє цього зробити.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. 02.05.2025 подав письмові пояснення у яких зазначив, що висновок № 921 містить комплексний технічний аналіз обставин ДТП, вихідні дані якого підтверджуються матеріалами кримінального провадження. В тому числі враховані результати слідчих експериментів, проведених з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Складені до цього експертні висновки Сумського НДЕКЦ давали альтернативні варіанти розвитку подій без однозначної вказівки на винуватця ДТП. Скаржник займає взаємовиключну позицію щодо даних, отриманих в ході проведення слідчих експериментів, оскільки не оспорює висновки попередніх експертиз. З огляду на характер кримінального провадження, достовірність показів перевіряється шляхом проведення судових експертиз, які дозволяють встановити обставини ДТП та мають вагоміше значення аніж суб`єктивна оцінка правдивості свідчень.

У даному випадку були вжиті всі передбачені законом заходи для встановлення об`єктивної істини, включаючи проведення експертиз, проведення слідчих експериментів та допитів.

Заслухавши представника потерпілого та слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила (ст. 25 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий в межах наданих йому КПК України повноважень зобов`язаний з`ясувати обставини кримінального правопорушення шляхом збирання, перевірки та оцінки зібраних доказів. В разі якщо слідчий дійде обґрунтованого висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, таке кримінальне провадження може бути закрите, за наявності достатніх для того підстав.

При цьому результати встановлених обставин та висновки, яких дійшов слідчий мають бути викладені в постанові про закриття кримінального провадження, яка в свою чергу відповідно до вимог ст. 110 КПК України, має бути мотивованою, містити фактичні обставини з посиланням на відповідні матеріали та зібрані докази.

За результатами дослідження матеріалів кримінального провадження № 0000060, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, 18.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом того, що 17.02.2024 близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Київ-Суми-Юнаківка в напрямку м. Суми, допустив зіткнення з автомобілем «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 допустив виїзд за межі проїзної частини, від чого отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до СОКЛ.

17.02.2024 слідчим ОСОБА_4 проведено огляд місця події. У подальшому слідчим було призначено ряд експертних досліджень, в тому числі комплексна судова інженерно-транспортна експертиза за спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» та 10.1 «Дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод», інженерно-транспортну за спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», проведено слідчі експерименти з обома учасниками ДТП, в тому числі додаткові.

Зокрема, постановою слідчого від 02.10.2024 призначено інженерно-транспортну експертизу за спеціальністю 10.1 «Дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод», яку доручено експертам Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України.

Щодо зауважень представника потерпілого про відсутність вказівки на тип проведеної експертизи, яку останній вважає повторною, суд зазначає наступне.

Так, КПК України не містить вказівки на тип проведеної експертизи та не ставить таку обставину у залежність від критерію належності/допустимості доказу висновку експерта. Закон України «Про судову експертизу» також не містить обов`язкової вказівки на черговість проведеного експертного дослідження.

Натомість п. 1.2.13. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, передбачено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Однак така Інструкція є універсальним документом, який розроблено з урахуванням Кримінального процесуального, Цивільного процесуального, Господарського процесуального кодексів України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про судову експертизу», «Про виконавче провадження» тощо.

Зокрема ЦПК України, ГПК України, КАС України містять вказівку на тип (черговість) експертизи, які можуть бути додатковими та повторними. Зазначені види експертиз характеризуються ступенем надання відповіді на поставлені питання та їх чіткості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Таким чином відсутність як у постанові слідчого від 02.10.2024 так і у висновку експерта від 20.12.2024 № 921 вказівки на повторний характер такої експертизи не впливає на властивість такого документа нести доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Так, питання щодо можливої наявності у діях водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 невідповідності вимогам ПДР та у зв`язку із цим наявності причинного зв`язку з подією ДТП, неодноразово досліджувались експертами.

28.06.2024 експертом Сумського НДЕКЦ складено висновок № СЕ-19/119-24/9491-ІТ у якому з огляду на наявність протиріч у показаннях учасників пригоди щодо механізму її виникнення і які експертним шляхом усунути неможливо, було наведено 2 варіанти розвитку ДТП. За кожним із варіантів в діях як водія автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 так і водія автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 вбачаються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху.

Також, з урахуванням слідчого експерименту, проведеного 13.09.2024 з потерпілим ОСОБА_5 , експертом Сумського НДЕКЦ складено висновок від 27.09.2024 № СЕ-19/119-24/14828-ІТ у якому, аналогічно до попереднього, з огляду на наявність протиріч у показаннях учасників пригоди щодо механізму її виникнення і які експертним шляхом усунути неможливо, було наведено 2 варіанти розвитку ДТП. За кожним із варіантів в діях як водія автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 так і водія автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 вбачаються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху.

Тобто в ході дослідження експерти не надали однозначної відповіді на питання про те, дії якого водія не виповідали вимогам Правил дорожнього руху та перебували у причинному зв`язку з подією ДТП.

У подальшому, слідчий призначив аналогічну експертизу, проведення якої доручив іншій експертній установі.

При цьому у постановах від 15.09.2024 та 02.10.2024 вихідні дані та питання, поставлені експерту були незмінними.

У висновку від 20.12.2024 № 921 експерт, використовуючи матеріали кримінального провадження, в тому числі показання учасників ДТП та проведені з ними слідчі експерименти, вказав на неузгодженість показів водія ОСОБА_5 щодо розташування автомобілів під час зіткнення висновкам транспортно-трасологічної експертизи. Також експерт зазначив, що показання водія ОСОБА_5 в частині розташування автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 відносно автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , на стадії їх зближення, з моменту початку маневру лівого зміщення є технічно неспроможними.

Експерт також дійшов висновку, що у даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути виникнення даної ДТП не визначалася односторонніми діями водія автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , а повністю залежала від дій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , який почав виконувати маневр обгону після того, як водій автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 розпочав здійснювати маневр лівого повороту (перестроювання).

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був відмовитися від здійснення маневру обгону.

Підсумовуючи дослідження, серед іншого, експерт зазначив, що в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 13.1, 14.2 б Правил дорожнього руху та знаходилися з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникнення даної ДТП.

Порушення припису п. 13.1 Правил саме в частині недотримання безпечної дистанції експерт встановив у зв`язку із технічною можливістю водія ОСОБА_5 уникнути зіткнення шляхом вибору саме безпечної дистанції, оскільки недотримання такої було однією із причин виникнення ДТП.

Висновки зазначеної експертизи були правомірно враховані слідчим та покладені в основу постанови про закриття даного кримінального провадження від 26.12.2024.

Не проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 не свідчить про неусунення слідчим встановлених в ході досудового розслідування суперечностей, оскільки його покази в частині «удару в передню ліву частину автомобіля» спростовуються висновком експерта від 22.03.2024 № СЕ-19/119-24/2882-ІТ в частині того, що первинний контакт відбувся між лівою бічною частиною накладки заднього бампера автомобіля Opel та переднім правим кутом бамперу автомобіля Toyota (стор. 13 висновку).

Відповідальність за ст. 286 КК України настає у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.

З огляду на здобуті докази, слідчий обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

За таких обставин скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 284, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 15.05.2025 о 13 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_8