УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши заяву захисника ОСОБА_2 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2025 року захисник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про зміну запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20.06.2025 року.

12 серпня 2025 року заява та додані до неї документи були передані слідчому судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 07 серпня 2025 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

При цьому, дослідивши матеріали заяви, а також відомості, які містяться в системі автоматизованого розподілу справ «Д3» слідчий суддя встановив, що 23 липня 2025 року сторона захисту вже зверталась до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа №760/20417/25), справа перебуває в провадженні слідчого судді ОСОБА_4 .

Крім того, як вбачається з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та в системі автоматизованого розподілу справ «Д3», Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 12 серпня 2025 року (справа №760/21862/25) клопотання слідчого слідчого Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволено частково; продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, визначено розмір застави у межах 4458 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 13 498 824 (тринадцять мільйонів чотириста дев`яносто вісім тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 00 коп.

Таким чином, на цей час запобіжний захід відносно ОСОБА_3 було продовжено, визначено розмір застави.

Згідно до ч. 5 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Доказів на підтвердження того, що у заяві про зміну запобіжного заходу, яка надійшла в провадження слідчого судді, викладені нові обставини, які не були розглянуті слідчим суддею ОСОБА_5 при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , надано слідчому судді не було.

Слідчий суддя також враховує, що Верховний Суд зазначив, що хоча у КПК не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала Касаційного кримінального суду Верховного суду від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к).

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09.04.2019 у справі № 306/1602/16-к).

Заборона зловживання правами закріплена і у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок - позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника.

У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом Європейський суд з прав людини в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Так, у рішенні від 13.10.2020 у справі «Kovaleva v. Russia» ЄСПЛ зазначив про те, що неповна, а отже, оманлива інформація є зловживанням правом на подання заяви, особливо якщо інформація стосується самої суті справи. Суд дійшов висновку, що поведінка заявниці, яка не повідомила про важливі та відомі їй обставини справи, суперечила меті права на індивідуальне звернення, як це передбачено у ст. 34 Конвенції, а отже, заява є неприйнятною (схожі висновки відображені у рішеннях: Poznanski and Others v. Germany від 03.07.2007, і Hadrabova and Others v. the Czech Republic від 25.09.2007).

Слідчим суддею було встановлено, що при зверненні з заявою до слідчого судді було приховано інформацію щодо звернення до слідчого судді з аналогічною заявою, яка наразі перебуває на розгляді.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що з боку скаржника має місце зловживання процесуальними правами, а звернення до суду з декількома заявами про зміну запобіжного заходу одночасно аналогічного змісту, характеризує його дії, як такі, що спрямовані не на захист порушеного права, а на створення підстав для постановлення різних судових рішень в однакових правовідносинах або множинності вжиття відповідних заходів, що перешкоджає нормальному руху кримінального провадження та не відповідає принципу верховенства права.

Верховний Суд зазначив, що наслідком встановлення судом факту зловживання правом має бути постановлення рішення про залишення такої скарги без розгляду (постанова Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 937/1056/20).

Як зазначила Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду в ухвалі від 26 вересня 2023 року у справі № 991/7906/23, хоча КПК України прямо не передбачає такий спосіб реагування на зловживання процесуальним правом як залишення скарги без розгляду, проте це відповідає загальним засадам кримінального провадження, практиці Верховного Суду, усталеній практиці Вищого антикорупційного суду і Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

З врахуванням вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що заяву про зміну запобіжного заходу потрібно залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 24, 214, 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника ОСОБА_2 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20.06.2025 року, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1