Справа № 524/3596/25
Провадження № 1-кп/524/506/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука кримінальне провадження № 0001293 від 31.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді старшого стрільця 3-го відділення 1-го патрульного взводу 3-ї патрульної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді старшого стрільця 3-го відділення 1-го патрульного взводу 3-ї патрульної роти військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї в умовах воєнного стану, у порушення вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, 02.09.2024, приблизно о 13 год. 50 хв., самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 та попрямував за адресою місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 . При цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, 10.02.2025 року о 19 год. 10 хв. слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, затримано ОСОБА_4 .

Таким чином, солдат ОСОБА_4 умисно, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами понад три доби, з 13 год. 50 хв. 02.09.2024 по 19 год. 10 хв. 10.02.2025.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Він підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема час, місце та спосіб вчинення правопорушення, і зазначив, що його визнання вини є добровільним, без тиску чи погроз із будь-чиєї сторони. ОСОБА_4 пояснив, що самовільно залишив частину, оскільки мав на утриманні двох малолітніх дітей (п`яти та дев`яти років), які залишилися без належного догляду через те, що їхня мати покинула сім`ю. Він вважав своїм обов`язком забезпечити їхнє благополуччя, а дозволу на відвідування дітей йому не надавали. Після залишення військової частини він весь час перебував із дітьми за місцем прописки у Кривому Розі, працював офіційно та підтримував дітей фінансово.

Обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Як показав ОСОБА_4 у судовому засіданні, дає показання правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч.3 ст.349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його показань, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення і його кваліфікацію, вказані в обвинувальному акті.

Таким чином, здійснюючи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином і посягає на встановлений порядок несення військової служби в умовах воєнного стану, підриваючи боєздатність держави.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого: ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується задовільно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей (2016 та 2019 року народження), що підтверджується свідоцтвами про народження.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виявилося у повному визнанні ним своєї вини, наданні докладних показань щодо обставин вчиненого, та його активній участі у судовому провадженні, а також наявність на утриманні малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе призначити покарання в межах санкції частини 5 статті 407 КК України. Застосування статей 69 та 75 КК України неможливе через прямі законодавчі заборони, викладені у чинних нормах Кримінального кодексу України щодо кримінальних правопорушень, вчинених в умовах воєнного стану.

Зважаючи на встановлені обставини, дані про особу обвинуваченого та міру покарання, яку призначає суд, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що запобігти їм неможливо шляхом застосування іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а тому до набрання вироком законної сили залишає запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 22 травня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання за даним вироком час перебування під вартою з 10 лютого 2025 року по 21 травня 2025 року включно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою без визначення застави.

На вирок може бути подано апеляцію до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Автозаводського районного суду

м. Кременчука ОСОБА_6