Справа №519/1336/23
У Х В А Л А

10.07.2025 року м.Південне

Південний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Південне кримінальне провадження №0000100, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, українки, громадянки України, із середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження.

Вказане клопотання захисник ОСОБА_5 підтримала у судовому засіданні.

Прокурор, законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_6 , законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 не заперечували проти закриття справи щодо ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.

Суд, заслухавши думки учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

За приписами статей 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 1 ст.285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України (як в редакції, чинній за станом на час розгляду клопотання, так і в редакції за станом на час вчинення інкримінованого діяння) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, минуло три роки.

Так, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, санкція статті передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається із обвинувального акту, подія кримінального проступку за ч.2 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мала місце 22.06.2022, тобто на даний час минуло більше 3 років, що є підставою для застосування положень ч.1 ст.49 КК України.

При постановленні даної ухвали судом також враховується правова позиція, висловлена в постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к, згідно якої звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язком, а не правом суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17 звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування особою шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Враховуючи, що з дня вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, минуло більше трьох років, то клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, необхідно закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Питання про долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні суд не вирішує, оскільки прокурором не було надано суду відповідних доказів про їх наявність.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався. Процесуальні витрати відсутні.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року №3 передбачено, що у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Також ч.7 ст.128 КПК України передбачено, що особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідності, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу, що він має право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.49 КК України, ст.284-288, 370-372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закрити кримінальне провадження №0000100, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Південного міського суду

Одеської області ОСОБА_1