Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/152/25
Провадження № 1-кс/499/33/25
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви

01 вересня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі також прокурор), обвинуваченої ОСОБА_4 (далі також обвинувачена), захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 (далі також захисник), розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, заяву про відвід прокурора у справі кримінального провадження №000046 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України (далі також КК),

У С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою таке

1.1. Іванівський районний суд Одеської області під головуванням судді ОСОБА_6 розглядає справу кримінального провадження №000046 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК (далі також справа).

02 липня 2025 року обвинувачена у судовому засіданні заявила відвід прокурору та зазначила, що участь у кримінальному провадженні повинен приймати старший прокурор групи (далі також заява від 02 липня 2025 року, заява).

1.2. Суд вирішує питання за заявою.

2. Учасники судового провадження у судовому засіданні висловили таке

Обвинувачена підтримала заяву та просила її задовольнити.

Захисник просив задовольнити заяву та зазначив таке: постанова про призначення групи прокурорів не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки прокурори були «призначені», а не «визначені», яка була підписана не уповноваженим суб`єктом, тобто заступником керівника Березівської окружної прокуратури ОСОБА_7 .

Прокурор просила відмовити в задоволенні заяви та зазначила, що постанова про призначення групи прокурорів є законною, чинною, яка відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому доводи за заявою є необґрунтованими.

3.Встановлені судом обставини

Заступник керівника Березівської окружної прокуратури ОСОБА_8 постановою від 17 липня 2024 року призначив групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000046, до складу якої включено: заступника керівника Березівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ; прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_5 . Старшим групи прокурорів призначено прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій доручено здійснювати керівництво діями інших прокурорів (далі Постанова)

4. Положення закону, якими суд керувався такі

Терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення: керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (для прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень (пункт 9 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, далі також КПК).

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (частина 6 статті 9 КПК).

Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора (частина 1 статті 36 КПК).

Прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорі (частина 1 статті 37 КПК).

Прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості (частина 1 статті 77 КПК).

За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим (частини 1, 2, 4, 5 статті 80 КПК).

Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює (частина 2 статті 81 КПК).

5. Мотиви постановлення ухвали такі

5.1. Суд зазначає, що неупередженість прокурора має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм під час врахування особистих переконань й поведінки конкретного прокурора, тобто чи мав прокурор особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та за об`єктивним критерієм. Тому суд має визначити, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності прокурора та чи достатньо ознак, щоб вирішити про особисту упередженість, з урахуванням того, що за суб`єктивним критерієм безсторонність презумується, поки не надано доказів протилежного.

Суд вважає, що для відводу прокурора мають бути обґрунтовані наявні факти, покладені в основу заяви про відвід, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, а їх наявність повинна бути доведеною. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови в його задоволенні.

Суд наголошує, що КПК визначені підстави для відводу прокурора, а його неупередженість презумується тим, що прокурор здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, який має керуватися Конституцією, законами України з додержанням принципу верховенства права. Здійснення повноважень прокурора виражається в його процесуальних рішеннях та діях. Тому рішення та дії прокурора під час досудового розслідування та судового розгляду за кримінальним провадженням, які прийняті в межах повноважень та у спосіб передбачений КПК, не є обставиною, яка викликає сумнів у його неупередженості чи об`єктивності.

Незгода учасника кримінального провадження із порядком призначення або визначення групи прокурорів, правовою позицією прокурора або ж невірне сприйняття змісту прийнятого прокурором рішення, не є тими обставинами, що можуть свідчити про упередженість прокурора та не можуть бути підставою для його усунення від участі в кримінальному провадженні за наслідками розгляду заяви про відвід.

В іншому разі інститут відводу може стати інструментом усунення з кримінального провадження прокурора виключно за одним побажанням сторони захисту, а звідси і вибором таким учасником бажаного для нього прокурора, що не відповідає засаді змагальності сторін.

Суд зауважує, що ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є встановлення упередженості суб`єкта процесуальної діяльності під час вирішення поставлених перед ним питань. Вжитий в пункту 3 частини 1 статті 77 КПК термін «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості» є оціночним, і його тлумачення залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує, що має бути обумовлений конкретними фактами, які можуть бути перевірені.

Суд зазначає, що стаття 77 КПК передбачає вичерпний перелік обставин, що виключають участь прокурора в кримінальному провадженні.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК.

Відтак, тягар доведення обґрунтованості того чи іншого клопотання, заяви чи скарги, покладається безпосередньо на сторону, яка його ініціює. Для відводу прокурора необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Сама лише незгода сторони судового провадження з процесуальним статусом прокурора, процесуальними діями чи бездіяльністю прокурора не є самостійними та безумовними підставами для відводу такого прокурора.

5.2. Суд зауважує, що суть заяви про можливу упередженість прокурора безпосередньо пов`язана з процедурою призначення групи прокурорів.

Суд наголошує, що, зважаючи на приписи пункту 9 частини 1 статті 3, частини 1 статті 37 КПК заступник керівника Березівської окружної прокуратури ОСОБА_9 діяв у межах повноважень щодо прийняття Постанови, яка натепер є чинною.

Використання в Постанові слова «призначити» або «визначити», які є синонімами не може впливати на її законність і не змінює процесуальний статус прокурора, оскільки прокурор, який здійснює повноваження у конкретному кримінальному провадженні відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Тому інтерпретація цих слів не має суттєвого правового значення та принаймні бути підставою для відводу прокурора в цьому кримінальному провадженні.

5.3. Отже, обвинувачена, захисник не навели переконливих обставин, які б обумовлювали наявність підстав відводу прокурора, передбачених статтею 77 КПК або інших обставин, які дійсно викликають реальний сумнів у її неупередженості та є підставами, що виключають участь прокурора в кримінальному провадженні відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 77 КПК.

Тому, суд вважає доводи обвинуваченої, захисника щодо упередженості прокурора не підтвердженні належно, є припущеннями та зводяться лише до не погодження з порядком призначення групи прокурорів, що само собою не може вказувати на упередженість прокурора.

5.4. Відтак, суд не переконаний, що за справою є достатньо ознак, щоб стверджувати про проявив особистої упередженості прокурора.

Тож обставини, що свідчили б про особисту зацікавленість прокурора під час досудового розслідування та надання переваг будь-кому із учасників кримінального провадження і, як наслідок, її неупередженість не встановлені.

6. Висновок суду такий.

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що встановлені обставини не вказують на наявність сумнівів в неупередженості прокурора, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 75, 77, 80, 81, 372, 532 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви про відвід прокурора від 01 вересня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 04 вересня 2025 року.

СуддяОСОБА_10