Справа № 359/8491/25
Провадження № 1-кс/359/1477/2025
У Х В А Л А

Іменем України

23 липня 2025 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000119, внесеного 26 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитренки Богуславського району Київської області, українця, громадянина України, розлучений, має повну вищу освіту, не депутат, не інвалід, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, офіційно працевлаштований (працює в судовій охороні в Васильківському районному суді Київської області), раніше не судимий, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, -

встановив :

17 липня 2025 року старший слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернувся з вказаним клопотанням та обґрунтовує його тим, що СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розсліду-вання у кримінальному провадженні за № 0000119, внесеного 26 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудовим слідством встановлено, що 05 серпня 2009 року ОСОБА_4 видав довіреність №662 на ім`я ОСОБА_8 з правом передоручення терміном на 3 роки, якою доручив останній вчинити дії пов`язані з отриманням державного акту на право власності на земельну ділянку, а також подальшого її продажу.

Так, 13 серпня 2009 року управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області, на підставі розпорядження Бориспільської РДА від 08 липня 2009 року за №226 на ім`я ОСОБА_4 видано державний акт серії ЯД№955946 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:1117, площею 2,0000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, який отримала ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_8 , 22 травня 2012 року видала довіреність №2300 на ім`я ОСОБА_9 , якому передоручила від імені ОСОБА_4 реалізувати земельну ділянку площею 2 га, з кадастровим номером :04:006:1117.

Так, 03 серпня 2012 року ОСОБА_9 (представник продавця), який діяв від імені ОСОБА_4 (Продавця) та ОСОБА_10 (Покупець) уклали договір купівлі-продажу №2998, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріаль-ного округу ОСОБА_11 , згідно якого Продавець передає у власність Покупця (продає), а Покупець приймає (купує) земельну ділянку з кадастровим номером :04: 006:1117, площею 2 га, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспіль-ського району за 250 000 грн. про що на державному акті серії ЯД№955946 нотаріусом зроблено відповідну відмітку.

Таким чином ОСОБА_10 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:006:1117.

В подальшому, у 2020 році, ОСОБА_4 дізнався, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва 06 травня 2016 року у справі №757/21322/16-к накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:1117, власником якої значиться він.

Після чого, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_12 .

Так, ОСОБА_4 дізнавшись, що 22 квітня 2020 року кримінальне провадження в рамках якого був накладений арешт на земельну ділянку з кадастровим номером : 04:006:1117 закрито, видаваючи себе за дійсного власника земельної ділянки, вирішив подати клопотання про скасування арешту з метою подальшого оформлення права власності на вказану земельну ділянку за собою.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 28 жовтня 2020 року арешт на вказану земельну ділянку скасовано.

В подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_4 отримав державний акт серії ЯД№955946 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:1117, площею 2,0000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, який надав державному реєстратору Кагарлицької міської ради ОСОБА_13 разом з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №41778351 від 03 жовтня 2020 року.

За результатами розгляду вказаної заяви державним реєстратором Кагарлицької міської ради ОСОБА_13 07 жовтня 2020 року прийнято рішення №54462202 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:1117, площею 2,0000 га за ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_4 17 листопада 2020 року поділив земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:1117 на 4 та відчужив їх на користь третіх осіб.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 , шахрайським шляхом заволодів земельною ділянкою ОСОБА_10 чим завдав останньому шкоди у особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону від 03 липня 2020 року).

Крім того, після вчинення всіх необхідних протиправних дій спрямованих на шахрайське заволодіння земельною ділянкою з кадастровим номером: :04:006:1117, що розташована в с. Гнідин Бориспільського району, Київської області та належна ОСОБА_10 , ОСОБА_4 усвідомлюючи, що завершальним етапом реалізації злочинного плану щодо заволодіння земельною ділянкою має бути приховування та маскування слідів вчинення злочину та надання вигляду законності володіння земельною ділянкою з метою подальшої її передачі у власність третіх осіб, яке не можливо здійснити без застосування процедур їх легалізації.

Так, ОСОБА_4 , вчинивши всі необхідні дії спрямовані на отримання земельної ділянки злочинним шляхом розпочав вчинення дій, спрямованих на її приховування та маскування, зокрема з метою легалізації майна, одержаного злочинним шляхом.

Зокрема, ОСОБА_4 , 17 листопада 2020 року перебуваючи у місті Васильків, точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено та у невстановлений досудовим розслідуванням час подав приватному нотаріусу Васильківського міського нотаріального округу заяву про поділ земельної ділянки з кадастровим номером: :04:006:1117 на чотири земельні ділянки.

В подальшому, 19 листопада 2020 року ОСОБА_4 точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено та у невстановлений досудовим розслідуванням час подав ФОП ОСОБА_14 заяву на підставі якої остання розробила технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки :04:006:1117 на чотири окремих земельних ділянок яким в подальшому присвоєно наступні кадастрові номери: : 01:018:0197 площею 0,6 га, :01:018:0198 площею 0,6 га, :01:018:0199 площею 0,4 га та :01:018:0200, тим самим змінив (перетворив) першочергову земельну ділянку, приховавши походження такого майна.

Після цього, ОСОБА_4 земельні ділянки з кадастровими номерами: :01: 018:0197 площею 0,6 га, :01:018:0198 площею 0,6 га, :01:018:0199 площею 0,4 га відчужив на користь ТОВ «КАПІТАЛ-АГРОГРУП» та :01: 018:0200 площею 0,4 га, на користь ОСОБА_15 .

Тим самим, ОСОБА_4 перетворив земельні ділянки та замаскував факт первинної незаконної приватизації землі та їх протиправного вилучення із власності ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчиненні дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна, вчинені особою, яка знала, що таке майно одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України.

15 липня 2025 року ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Санкцією ч. 4 ст. 190 КК України передбаченого покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Санкцією ч. 1 ст. 290 КК України передбаченого покарання караються позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Слідчий у клопотанні зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України слідчий зазначила, що враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, останній без застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту матиме можливість переховуватись від слідчого, прокурора та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_4 вільно проводячи дозвілля, не перебуваючи під дією застосованого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту матиме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які вже допитані та які будуть допитуватись в межах строків досудового розслідування, примушуючи їх давати неправдиві показання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання за вказаними у клопотанні підставами, вказавши, що на думку органу досудового розслідування, відносно підозрюваного, з урахуванням даних про його особу, необхідно застосувати саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зважаючи на те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Однак заявив клопотання про уточнення прохальної частини клопотання про обрання запобіжного заходу, яким просив домашній арешт застосувати щодо ОСОБА_4 не по місцю реєстрації, а по місцю фактичного проживання в Обухівському районі та обмежити його право безперешкодно пересуватись без дозволу слідчого, прокурора чи суду по території Київської області, не прив`язуючи до певного населеного пункту.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив відмовити в клопотанні органу досудового розслідування. Так, ОСОБА_4 з 01 березня 2024 року працює в судовій охороні, а тому в разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи нічного домашнього арешту не зможе працювати та виконувати свої посадові обов`язки. Крім того, ОСОБА_4 завжди з`являється на виклики до слідчого, прокурора чи суду, жодних адміністративних чи кримінальних правопорушень не вчиняв, тому відсутні підстави вважати, що він буде вподальшому переховуватись від слідства. У зв`язку з цим, просив обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав доводи захисника. Проти задоволення клопотання слідчого заперечував і просив не застосовувати до нього забіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши докази, приєднані до клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що ОСОБА_4 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального право-порушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення; та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаче-ного ч. 1 ст. 209 КК України, а саме: розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчиненні дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна, вчиненні особою, яка знала, що таке майно одержано злочинним шляхом (а.с. 72-74).

Відповідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального право-порушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя, звертає увагу, що КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування криміналь-ного процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити право-порушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно якої вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з представлених слідчому судді матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_4 від 15 липня 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України, викладено зміст підозри та правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а докази, наявні в матеріалах справи, в своїй сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Так, з наданих матеріалів клопотання вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах доказами:

- заявою про вчинення злочину ОСОБА_16 від 23 жовтня 2020 року;

- державним актом серія ЯД №955946 від 13 серпня 2009 року;

- договором купівлі продажу земельної ділянки зареєстрованої в реєстрі реєстраційних дій за №2998 від 03 серпня 2012 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 від 13 січня 2021 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24 листопада 2020 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28 травня 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 11 березня 2025 року;

- листом ГУ ДЗК №10-10-0,331-2998/2-22 від 20 липня 2022 року;

- нотаріальною справою приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу ОСОБА_18 від 17 листопада 2020 року вилучено на підставі ухвали Бориспіль-ського міськрайонного суду №359/6427/24;

- реєстраційною справою державного реєстратора ОСОБА_13 щодо реєстрації нерухомого майна земельної ділянки кадастровим номер :04:006:1117 вилучено на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду №359/6440/24;

- договором купівлі-продажу земельної ділянки продажу зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №350 від 12 лютого 2021 року посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_19 (відносно продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0197 ) вилучено на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду №359/6437/24 ;

- договором договору купівлі-продажу земельної ділянки продажу зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №341 від 10 лютого 2021 року посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_19 (відносно продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0198 ) вилучено на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду №359/6437/24;

- договором купівлі-продажу земельної ділянки продажу зареєстрований в реєстрі нотаріаль-них дій за №342 від 10 лютого 2021 року посвідчений приватним нотаріусом Васильків-ського районного нотаріального округу ОСОБА_19 (відносно продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0199) вилучено на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду №359/6437/24;

- договором купівлі-продажу земельної ділянки продажу зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №347 від 12 лютого 2021 року посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_19 (відносно продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0200) вилучено на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду №359/6437/24;

- нотаріальною справою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Самойленко відносно довіреності за №662 від 05 серпня 2009 року вилучено на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду №359/11192/23;

- висновком судової почеркознавчої експертизи за № 495 від 29 травня 2024 року, відносно підпису ОСОБА_4 в довіреності за №662 від 05 серпня 2009 року;

- висновком судової почеркознавчої експертизи за № 576 від 19 липня 2024 року, відносно підпису ОСОБА_8 в довіреності за №2300 від 22 травня 2012 року;

- висновком судової земельно-оцінюючої експертизи за №519 від 06 лютого 2025 року;

- письмовим повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 15 липня 2025 року.

Вказані докази є вагомими та в сукупності свідчать про те, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні, інкримінованого йому, кримінального правопорушення є обґрунтованою.

При цьому, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити злочин за викладених в клопотанні обставин.

Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані та додані до нього матеріали кримінального провадження у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому органом досудо-вого розслідування кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст. 190, ч 1 ст. 209 КК України, оскільки, надані докази, на час розгляду клопотання, підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити зазначений вище злочин.

При цьому, суд не бере до уваги доводи захисту щодо необґрунтованої підозри, оскільки з доданих до клопотання матеріалів, вбачається, що наявні достатні дані, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність ОСОБА_4 , до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Також, наявність чи відсутність у даному випадку складу кримінального правопорушення має встановлюватись та детально перевірятись судом під час судового розгляду криміналь-ного провадження, та не є предметом розгляду в ході вирішення питання про застосування запобіжного заходу. При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

А відтак, слідчий суддя не погоджується із запереченнями сторони захисту в цій частині. Тому застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя вважає виправданим.

Відповідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у якому підозрюється.

У ч. 1 ст. 178 цього Кодексу закріплено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності цих ризиків слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного та наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Згідно ст. 12 КК України вищезазначені кримінальні правопорушення відносяться до тяжких злочинів.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, матиме можливість переховуватись від слідчого, прокурора та суду, з метою уникнення криміналь-ної відповідальності, то слідчий суддя вважає, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

При цьому сторона обвинувачення вказує на існування ризиків які полягають в тому, що підозрюваний ОСОБА_4 вільно проводячи дозвілля, не перебуваючи під дією застосо-ваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту матиме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які вже допитані та які будуть допитуватись в межах строків досудового розслідування, примушуючи їх давати неправдиві показання. Натомість, доказів на підтвердження ризиків не надає. Таким чином, слідчий суддя вважає, що існування даних ризиків стороною обвинувачення не доведено та ґрунтується лише на припущеннях.

Також, в ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 самостійно прибуває до слідчого на всі слідчі та процесуальні дії, а також для отримання клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домаш-нього арешту, самостійно прибув в приміщення суду для розгляду даного клопотання слідчого. Вказані обставини вказують на те, що під час досудового розслідування підозрю-ваний ОСОБА_4 сумлінно виконує свої процесуальні обов`язки та не ухиляється відж слідства. Докази протилежного до справи не приєднані.

За результатами встановлених в судовому засіданні обставин та з врахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Також, при вирішенні питання про запобіжний захід слідчий суддя враховує вік, стан здоров`я та характеризуючи дані підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що прокуро-ром та слідчим доведено наявність обставин, передбачених п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 194 КПК України, і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні (п.1 та п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що сама по собі наявність обґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та наявність певних ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не виключаю-ться, а також тяжкість можливого покарання за вчинення злочину, не можуть бути достатніми підставами для застосування до нього фактично другого по суворості запобіжного заходу після тримання під вартою домашнього арешту, до вирішення судом питання про його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного до нього необхідно застосувати запобіжний засіб у виді особистого зобов`язання з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків.

Статтею 179 КПК України визначено особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Про такий висновок слідчий суддя приходить виходячи з підозри, даних про особу ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 176-198, 205, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 в кримінальному провадженні 0000119, внесеного 26 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме :

- з`являтися за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора та/або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини повідомити про це посадову особу чи орган, що здійснив виклик;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора чи суду за межі території Київської області;

- утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та визначених обов`язків встановити на два місяці, тобто до 11 год. 20 хв. 20 вересня 2025 року включно.

Підозрюваного письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід або на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, а якщо справа перебуватиме у провадженні суду на прокурора.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання апеляційному оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 28 липня 2025 року о 16 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1