Справа № 182/5499/19
Провадження № 1-кп/0182/566/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001630 від 14.06.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, не є особою з інвалідністю, пенсіонером та/або депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.07.2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст.. 198, ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 22.03.2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 4 роки 6 місяців по вироку Нікопольського міськрайонного суду від 30.07.2010 до позбавлення волі строком 6 років 6 місяців. Звільнився 01.07.2014 року за постановою Дніпродзержинського районного суду від 26.06.2014 року за ст.. 2 Закону України «Про амністію»,

- 27.12.2024 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років один місяць,

- 06.03.2025 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на сім років,

- 10.04.2025 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією усього належного майна,

- 23.05.2025 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області ч.2 ст.186, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією усього належного йому майна.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого (доставленого під вартою) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

09.06.2019 року ОСОБА_3 приблизно о 21-00 год., знаходився та відпочивав в приміщенні кафе «Берлога», яке розташовано по вул. Добролюбова, 46-А в м. Нікополь, Дніпропетровської області, де перебували відвідувачі.

У вказаний час, він побачив, що на поверхні сусіднього столу за яким сидить ОСОБА_7 , лежить мобільний телефон «Asus ZC500TG Black», і в нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, 09.06.2019 року, приблизно о 21-00 год. піднявся зі столу, місця свого відпочинку, підійшов до столу, де сидів ОСОБА_7 , з поверхні якого, з корисливих мотивів відкрито, повторно викрав належний йому мобільний телефон марки «Asus ZC500TG Black», ринкова вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №233 від 03.07.2019 року складає 1550 грн., в якому знаходилась картка мобільного оператора ВФ Україна № НОМЕР_1 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє та картка пам`яті 16 ГБ, ринкова вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 233 від 03.07.2019 року складає 150 грн., чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 1700 грн.

Після чого, ОСОБА_3 з викраденим мобільним телефоном вибіг з кафе «Берлога» та втік.

Дії ОСОБА_3 були помічені потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вибігли за ним з кафе «Берлога» та стали переслідувати його висловлюючи вимоги повернути викрадений телефон.

ОСОБА_3 на вимоги останніх повернути викрадений телефон не реагував та утримуючи його при собі з місця вчинення злочину втік. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину за обставин викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі та суду показав, що точної дати та часу він вже не пам`ятає, він відпочивав в кафе «Берлога». За сусіднім столиком сиділи не знайомі йому хлопці, та на їх столі лежав мобільний телефон. Підійшовши до сусіднього столика він викрав мобільний телефон та покинув кафе. Хтось намагався його наздогнати, але він сів у автобус та поїхав. Викрадений телефон у подальшому здав до ломбарду, який був вилучений працівниками поліції та повернутий потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, не з`явився, цивільний позов не заявлявся, тому враховуючи це та думку сторін кримінального провадження,які вважали необхідним провести судовий розгляд без участі потерпілого, судом було постановлено провести судовий розгляд без участі потерпілого.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими він обвинувачується.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставиною, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Також, суд враховує особу обвинуваченого, який на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, не є пенсіонером чи особою з інвалідністю, за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.43), раніше судимий (а.п.40), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п.41, 42).

Враховуючи вищенаведене, зокрема особу обвинуваченого, його спосіб життя, обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, покарання повинно бути призначено в межах встановленої санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.

Крім того, суд при призначенні покарання також враховує вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2025 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України та з врахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України (враховано вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2025) остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією усього належного йому майна.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Тому, на підставі ч.4 ст.70 КК України обвинуваченому слід остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Підстави для застосування ст.ст.69,75 КК України відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні був обраний запоюіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого скнчився. На момент ухвалення вироку ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2025, який набув законної сили 04.07.2025. Тому, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, у строк відбування покарання за цим вироком необхідно зарахувати час відбування покарання ОСОБА_3 за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2025 до дня проголошення цього вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження незастосовувались.

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №233 у сумі 200 грн 00 коп., оскільки відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст.124, 128, 370, 371, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покаранням за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2025 остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією усього належного йому майна.

Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 був обраний у вигляді домашнього арешт, строк дії якого скінчився.

Зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком час відбування покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2025 до дня проголошення цього вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази:

- завірену належим чином копію спеціфікації до догоору №6.11388 повного товариства « ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ЛОМБАРД «ГАРАНТ»» (код 32723126) залишити в матеріалах кримінального провадження № 0001630;

- мобільний телефон «Asus ZC500TG Black», imei НОМЕР_2 , який переданий під розписку потерпілому ОСОБА_7 залишити у його користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати при проведенні судово-товарознавчої експертизи №233 у сумі 200 (двісті) грн 00 коп

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1