Єдиний унікальний номер 205/1566/20
Номер провадження 1-кп/205/404/25
Новокодацький районний суд міста Дніпра
Провадження №1-кп/205/404/25 Справа № 205/1566/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001981 від 05.05.2016 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Васильківка Дніпропетровської області, громадянина України, українця, має середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 153 (в ред. Закону №2295-VI від 01.06.2010), ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 02.05.2016, близько 23 години 40 хвилин (більш точний час під час не встановлено) прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 , де в цей час ОСОБА_7 , відзначала свій день народження з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , де став вести безцеремонно, чіпляючись до присутніх, висловлюючись нецензурною лайкою в їх бік. Для уникнення конфлікту, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 вийшли на подвір`я, де за ними прослідував ОСОБА_3 , де продовжив чіплятися до жінок, які із застосуванням фізичної сили стали виводити ОСОБА_3 за межі домоволодіння.

В подальшому ОСОБА_3 02.05.2019 близько 23 години 55 хвилин (більш точний час не встановлено) перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , керуючись раптово виниклим умислом на незаконне викрадення людини, з особистої зацікавленості схопив своєю рукою ОСОБА_9 за волосся її голові, та застосовуючи фізичну силу, посадив її проти її волі до салону автомобіля марки «Нива», білого кольору (державний номер не встановлено), який був припаркований біля домоволодіння №8 за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Задонцева, закривши вищевказаний автомобіль на центральний замок, щоб остання не змогла вийти.

В цей час до автомобіля підбігли ОСОБА_7 і ОСОБА_12 , які стали намагатися відчинити двері автомобіля та звільнити ОСОБА_9 , прохаючи ОСОБА_3 її відпустити, однак ОСОБА_3 повідомив їм, що відвезе ОСОБА_9 додому, сів за кермо вищевказаного автомобіля і проти волі ОСОБА_9 , яка намагалася відкрити двері зсередини і прохала зупинити автомобіль, повіз її в лісопосадку, до розташована в районі вул. Вільямса м. Дніпро, (більш точне місце не встановлено).

Продовжуючи свою злочину діяльність, ОСОБА_3 від`їхав на деяку відстань на автомобілі «Нива» білого кольору (державний номер не встановлено) знаходячись районі вул. Вільямса в м. Дніпро, (більш точне місце не встановлено) разом з ОСОБА_9 , де керуючись раптово виниклим наміром, зупинив автомобіль та почав витягати силою з нього ОСОБА_9 , наносячи їй удари по голові та іншим частинам тіла.

Витягнувши з автомобіля «Нива» потерпілу ОСОБА_9 , ОСОБА_3 сів до автомобіля та поїхав у невідомому напрямку, залишив ОСОБА_9 на місці події.

Незаконними діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_9 згідно висновку експерта №4114е від 03.11.2016 спричинено тілесні ушкодження у вигляді, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, внутрішньо-шкіряного крововиливу у лівій скроневій області, внутрішньо-шкіряного крововиливу на верхній повіці лівого ока, субкон?юктивального крововиливу у зовнішнього кута лівого ока, трьох внутрішньо-шкіряних крововиливів - в лобній області праворуч ближче до надбрівної дуги, у лівій тім?яно-потиличній області та у правій скронево-тім?яній області, синця на лівій вушній раковині в середній третині з частковим переходом на задню її поверхню, які були спричинені від не однократної механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв в область голови та обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Крім того, у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох ділянок осадження - на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя від середньої до нижньої третини та на тильній поверхні лівої кисті в проекції 5-ї п?ясної кіски з переходом на 5-й палець; чотирьох синців - на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, на внутрішній поверхні лівого променево- зап?ясткового суглобу та на зовнішній поверхні правого променево - зап?ясткового суглобу; внутрішньо-шкіряного крововиливу на передній поверхні правого плечового суглобу; чотирьох синців - на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна з середній третині та па зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, десяти саден - на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу та на зовнішній поверхні лівого стегна з середній третині (на тлі синців), які були спричинені від не однократної механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв в область кінцівок, і синці та садна в області лівої верхньої та нижньої кінцівки і при ударі об тупу тверду поверхню, по часу виникнення можуть відповідати часу події та які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 146 КК, а саме незаконне викрадення людини та за ч. 2 ст. 125 КК, а саме спричинив умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Вироком Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02 травня 2025 року обвинуваченого ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 187 КК та виправдано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Цим же вироком в діях ОСОБА_3 встановлено наявність складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК.

Під час розгляду вказаного кримінального провадження, в судових дебатах, сторона захисту заявила клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, тобто у зв`язку з закінченням строків давності. В обґрунтування свого клопотання зазначили, що з моменту вчинення ним даного кримінального правопорушення пройшло більше п`яти років, а тому наявні законні підстави для звільнення його від відповідальності.

Прокурор не заперечував проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Заслухавши заявлене клопотання, думку сторін кримінального провадження, які підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

За змістом статті 285 КПК, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі 735/1121/20 ).

Строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав є: (1) якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності; (2) якщо протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); (3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); (4) законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 02 травня 2016 року.

За час розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 не вчинив нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, визначений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК строк давності не переривався.

Таким чином, з 03 травня 2016 року строки давності за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК у цьому кримінальному провадженні розпочали спливати і закінчились 03 травня 2021 року.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм матеріального та процесуального закону, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 - 4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час розгляду кримінального провадження встановлені матеріальні та процесуальні підставі для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся внаслідок ухилення обвинуваченого від органу досудового розслідування та/або суду, або переривався у зв`язку з вчиненням нового злочину.

Отже, станом на час розгляду кримінального провадження та постановлення цієї ухвали 02 травня 2025 року, сплинув п`ятирічний строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, визначений в ст. 49 КК, а тому останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Судом, відповідно до ст. 285 КПК ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачений підтримав своє клопотання, наполягав на його задоволенні та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК.

При цьому, обвинувачений підтвердив, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Отже, встановлення вищевикладених обставин є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

Тільки у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч. 3 ст. 285 КПК).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи клопотання сторони захисту знайшли своє повне підтвердження під час розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим воно підлягає задоволенню, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК має бути закрито.

Керуючись ст. ст. 284, 285, 370, 372 КПК, 49 КК, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК у зв`язку з закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №00001981 в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Суддя: ОСОБА_1