ВИРОК

іменем України

22.08.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000476 від 13.06.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, із середньо-спеціальною освітою, який перебуває у цивільному шлюбі, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який відповідно до довідки командира військової частини від 27.07.2025 проходить військову службу на посаді водія-номера обслуги 2 зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , зі слів обвинуваченого - проходить військову службу в бригаді № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , має військове звання «солдат», раніше судимого:

- 29.04.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 263 КК України,-

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі судових засідань вказане кримінальне провадження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи військову службу на посаді кулеметника 2 стрілецького відділу 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 , однак фактично обов`язки військової служби не виконував у зв`язку із самовільним залишенням вказаної військової частини та будучи засудженим 29.04.2025 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра за вчинення умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та невібувши призначене покарання за попереднім вироком в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом бойових припасів за наступних обставин.

Так, в кінці травня 2025 року у вечірній час доби, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу ЗОШ № 9, розташованої за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Білицьке, вул. Праці, на узбіччі знайшов сумку, в середині якої знаходились предмети зовні схожі на бойові припаси, а саме: патрони калібру 5,45х39 мм у кількості 51 одиниці та патрони калібру 7,62х39 мм у кількості 2 одиниць та, розуміючи, що знайдені ним предмети є бойовими припасами, залишив їх собі, забравши сумку із вказаними патронами із собою, тим самим незаконно придбав та почав незаконно зберігати бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

В подальшому ОСОБА_3 незаконно без передбаченого законом дозволу вирішив перенести знайдені ним бойові припаси, а саме: патрони калібру 5,45х39 мм у кількості 51 одиниці та патрони калібру 7,62х39 мм у кількості 2 одиниць, які виготовлені промисловим способом, за адресою місця свого проживання: АДРЕСА_2 , де заховав їх від сторонніх осіб, не повідомляючи про це нікому, тобто продовжив незаконно зберігати їх без передбаченого законом дозволу до 13.06.2025.

13.06.2025 приблизно о 10:00 годині ОСОБА_3 , маючи при собі сумку, в середині якої знаходились раніше незаконно придбані ним бойові припаси у кількості 53 одиниць, а саме: патрони калібру 5,45х39 мм у кількості 51 одиниці та патрони калібру 7,62х39 мм у кількості 2 одиниць, рухаючись неподалік буд. № 24 по пров. Праці в м. Білицьке Покровського району Донецької області, був зупинений працівниками поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області з метою перевірки документів на підставі Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1456, ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», під час чого ОСОБА_3 повідомив співробітникам поліції, що у нього при собі маються бойові припаси у кількості 53 одиниць.

Того ж дня, тобто 13.06.2025, в період часу з 11:23 години до 11:37 години слідчим СВ Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області, в присутності двох понятих було проведено огляд місця події за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Білицьке, вул. Праці, 24, в ході якого ОСОБА_3 із сумки, яка була при ньому, видав бойові припаси, а саме: патрони у кількості 51 одиниці, які є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм з кулею підвищеної пробивної здатності (5,45 ПП) та патрони у кількості 2 одиниць, які є бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 мм з кулею зі сталевим осердям (7,62 ПС), виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби, які останній незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно він в кінці травня 2025 року у вечірній час доби, перебуваючи поблизу ЗОШ № 9, розташованої за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Білицьке, вул. Праці, на узбіччі знайшов сумку, в середині якої знаходились патрони та зрозумів, що це бойові припаси. Вказану сумку з патронами він узяв собі та переніс до місця свого проживання: АДРЕСА_2 , де зберігав їх в підвальному приміщенні. 13.06.2025 в ранковий час, проходячи поблизу буд.№ 24 по вул. Праці в м. Білицьке Покровського району Донецької області, його зупинили працівники поліції, яким він, надавши письмову згоду на його огляд, видав сумку, всередині якої знаходились патрони. Сумку з патронами після знахідки він забрав собі, щоб не підняли діти, які гуляють біля школи. Ці патрони він думав передати військовим. У вчиненому кається.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд з урахуванням пропозиції учасників судового провадження - сторони обвинувачення та сторони захисту на підставі приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачена зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що покази обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення поза всяким розумним сумнівом повністю доведена.

Таким чином, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах висунутого прокурором обвинувачення, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як такі, що виразилися у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальні правопорушення, які мають кримінально-правове значення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, та має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за скоєння тяжкого злочину проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, не відбувши призначеного за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 29.04.2025 покарання, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти, пов`язане із незаконним обігом бойових припасів, будучі особою, яка самовільно залишила розташування військової частини, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні щиро визнав, який перебуває у цивільному шлюбі, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, відповідно до довідки від 27.07.2025 № 1686/2924 та витягу з наказу від 28.06.2025 № 183 командира військової частини військової частини НОМЕР_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 28.06.2025, однак зі слів обвинуваченого він проходить військову служби в бригаді № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 і є військовослужбовцем, а також думку сторони обвинувачення та сторони захисту.

Суд відносить щире каяття до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України, оскільки обвинувачений визнав свою вину, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею кримінального правопорушення, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено та на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

При призначенні покарання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує вищенаведені обставини, позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його фактичні обставини,дані про особу обвинуваченого, який щиро каявся у вчиненому, та, виходячи із сукупності зазначених обставин, приходить до висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення і поважати Закон, а тому з метою попередження скоєння ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченого статтею обвинувачення, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, невібувши призначене покарання за попереднім вироком продовжує вести неправильний спосіб життя, що свідчить про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення злочинів і небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, а тому суд приходить до висновку, що більш м`які види покарання не зможуть забезпечити виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, більш того таке покарання не буде дієвим.

Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства не уявляється можливим, оскільки судом не встановлено правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.ст. 69, 75 КК України, так як встановлені судом обставини даного кримінального провадження свідчать про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення кримінальних правопорушень, про небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

До матеріалів кримінального провадження долучено копію вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 29.04.2025, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім злочином.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття призначеного за ним покарання, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 29.04.2025.

Вищевказане покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, воно буде законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Запобіжний захід ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи зброї в сумі 1782,80 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 29.04.2025 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи зброї в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Речові докази (постанова слідчого від 14.06.2025):

- патрони у кількості 46 одиниць, які є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм з кулею підвищеної пробивної здатності (5,45 ПП) та патрони у кількості 2 одиниць, які є бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 мм з кулею зі сталевим осердям (7,62 ПС), виготовлені промисловим способом, які поміщені до пакета Експерта № 6147049 та зберігаються у камері схову речових доказів Покровського РУП ГУНП в Донецькій області (квитанція з порядковим номером 201) - знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК України).

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1