Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
Справа № 490/6225/25
В И Р О К

Іменем України

18 серпня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002709 від 08.11.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернобаївка, Білозерського району Херсонської області, громадянина України, із базовою середньою освітою (9 класів), не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, раніше не судимого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Так, 27.12.2023 року громадянина ОСОБА_3 , призвано за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби. Відтак, з 27.12.2023 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_1 із ІНФОРМАЦІЯ_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

27.08.2024 року солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді водія 1 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , діючи умисно, в порушення вимог законодавства України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_3 неподалік населеного пункту АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд до 16.10.2024 року, коли останній добровільно прибув до військової частини НОМЕР_4 (резервний батальйон) де повідомив про себе, як про військовослужбовця, який ухилявся від військової служби, та виявив бажання повернутись на військову службу, в зв`язку з чим, наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №292 від 16.10.2024 року солдата ОСОБА_3 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та поставлено на котлове забезпечення.

Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 322 від 15.11.2024 року, солдата ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду матрос резерву 1 взводу резерву рядового складу 1 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 328 від 21.11.2024 року солдат ОСОБА_3 , матрос резерву 1 взводу резерву рядового складу 1 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_4 , з повинен був 22.11.2024 року вибути до «Військово-медичного клінічного центру Південного регіону» м. Одеса, для проходження військово-лікарської комісії. Не бажаючи проходити військово-лікарську комісію, солдат ОСОБА_3 повинен був 22.11.2024 року прибути до військової частини НОМЕР_4 , розташованої на території АДРЕСА_3 для проходження військової служби.

Проте, 22.11.2024 року, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді матрос резерву 1 взводу резерву рядового складу 1 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_4 , діючи повторно, умисно, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, без поважних причин, не з`явився до місця служби за місцем дислокації військової частини НОМЕР_4 , на території АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза її межами, проводив час на власний розсуд до 11.06.2025 року, коли останнього затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин справи підтвердив факт вчиненням ним вказаного злочину при викладених вище обставинах. Так, обвинувачений зазначив, що його було призвано на військову службу за мобілізацією. Він проходив військову службу, але ставлення командування до нього було поганим і тому він на при кінці серпня 2024 року залишив місце служби та поїхав до дому. Приблизно через 2 місяці він з`явився до резервного батальйону та продовжив військову службу. В листопаді 2024 року їх перевели до міста Миколаєва і 22.11.2024 року йому видали направлення для проходження військово-лікарської комісії в м. Одеса. Він поїхав до м. Одеса проходити медичний огляд, однак там були великі черги, проживати там не було де і він поїхав до дому де і перебував до затримання. У вчиненому щиро каявся, просив строго його не карати, запевняв суд, що зробив належні висновки і має намір продовжити військову службу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, а також нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем, без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану та визнає його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд на підставі статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

На підставі ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшують покарання суд визнає повне визнання вини та щире каяття.

На підставі ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання суд визнає вчинення злочину повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи особу обвинуваченого та їм скоєне, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства та ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі як таке, що буде відповідати його особі та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення зарахувати до строку відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк перебування ОСОБА_3 під вартою обчислювати з моменту його затримання 17 година 26 хвилин 11 червня 2025 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12.06.2025 року та продовжений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.08.2025р. до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12.06.2025 року та продовжений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.08.2025 року до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення зарахувати до строку відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк перебування ОСОБА_3 під вартою обчислювати з моменту його затримання 17 година 26 хвилин 11 червня 2025 року.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1