Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6666/25
Провадження № 1-кс/644/895/25

УХВАЛА

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

11 серпня 2025 року.

Індустріальний районний суду м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000973 посадовими особами СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову посадових осіб СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області від 18.07.2025 про закриття кримінального провадження № 0000973.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що слідчим СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 проводилось відповідне досудове розслідування у кримінальному провадженні. Скаржниця отримала повідомлення про його закриття на підставі п.2 .ч.1 ст.284 КПК України, вважає зазначену постанову необґрунтованою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 29.07.2025 відкрито провадження у справі.

Заявниця в судовому засіданні скаргу підтримала і просила скасувати постанову СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області від 18.07.2025 про закриття кримінального провадження № 0000973. При цьому вказувала на її незаконність, пояснила, що посадовими особами органу досудового розслідування перевірка фактів, що вказують на наявність події та складу злочину проведена неповно, з порушенням вимог КПК України. Зазначає, що у даному кримінальному провадженні допит свідка ОСОБА_5 тривав всього 10 хвилин. Вказує, що в наявному в матеріалах кримінального провадження висновку експертизи є дані про те, що ОСОБА_5 помер, при цьому невірно зазначено його адресу. Наголошувала на тому, що у вказаному кримінальному провадженні слідчі дії не проводились, слідчий експеримент сфальсифікований, їй, як стороні кримінального провадження матеріали справи не надавались для ознайомлення.

Слідча в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Вислухавши заявницю та її представника, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000973 від 28.08.2022, суд вважає, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів, наданих суду, в провадженні слідчої СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0000973 від 28.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою слідчої СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 18.07.2025 вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КК України.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В судове засідання слідчий або інший представник органу досудового розслідування жодного разу не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких пояснень або заперечень з приводу скарги ОСОБА_3 не надали.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Однак орган досудового розслідування проігнорував вимогу надати матеріали кримінального провадження для огляду.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, кримінальне провадження №0000973 закрито в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. При цьому, підставою для закриття стало те, що 1) не встановлено жодної конкретної особи, якій було вручене майно. Зазначена підстава на думку суду не свідчить про відсутністю складу кримінального правопорушення., 2) свідчення потерпілої є суперечливими, змінювались протягом досудового розслідування, містять численні неточності, хронологічні неузгодженості та недостовірні дані. На думку суду зазначені обставини також не свідчать про відсутність складу кримінального правопорушення, адже з матеріалів провадження вбачається, що в цілому потерпіла чітко зазначає про те, що саме відбулось, але дійсно, є дані які свідчать про розбіжності щодо дат, в які передавались кошти та сум коштів. Однак, само по собі це не свідчить про те, що події за описаних потерпілою обставинами не відбувались, 3) потерпіла не надала належних доказів передачі майна саме зловмисникові, не вказала конкретну мету та обставини передачі. Однак, в томі 1 матеріалів кримінального провадження містяться пояснення ОСОБА_3 із зазначенням обставин передачі коштів. 4) потерпіла неодноразово ухилялась від надання чітких відповідей на питання, пов`язаних зі складом злочину. Суду не вдалось з`ясувати у органу досудового розслідування, в зв`язку з неявкою до суду, які саме питання і наскільки чіткі відповіді на них були необхідні слідчому для цілей досудового розслідування. Те ж саме стосується 5 обставини, в якій зазначено, що потерпіла не перебувала в зазначених нею місцях. Стосовно інших обставин, вони є оціночними, не можуть свідчить про відсутність події кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що всі зазначені обставини в своїй сукупності можуть свідчити про відсутність складу кримінального правопорушення, однак орган досудового розслідування повинен був це підтвердити за наявності скарги потерпілої.

Така процесуальна поведінка слідчого та органу досудового розслідування в цілому, враховуючи принцип змагальності, свідчить, що слідчий погоджується з доводами заявника щодо неповноти та неправильності проведеного досудового розслідування, оскільки жодного заперечення на скаргу не подано, матеріалів кримінального провадження, надані для огляду в судовому засіданні для спростування доводів заявника містять матеріали, як такі що підтверджують, так і такі що спростовують доводи потерпілої.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на наведене, враховуючи обмежені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 17.07.2025 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 284, 303, 306, 370, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000973 посадовими особами СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області, задовольнити.

Скасувати постанову слідчої СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 18.07.2025 про закриття кримінального провадження № 0000973 від 28.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1