ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1540/25 Номер провадження 11-кп/814/1489/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

представника колонії ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19.05.2025,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тячів Закарпатської області, громадянина України, одруженого, з повною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Київського апеляційного суду від 28.07.2022 за ч. 1 ст. 152 КК України на 4 роки позбавлення волі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2024 зараховано у строк покарання період попереднього ув?язнення з 18.10.2020 по 14.12.2020.

Таке рішення суд мотивував тим, що наявність у засудженого заохочень можуть свідчити лише про позитивні тенденції у його поведінці, проте не дає підстав вважати, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У поданій апеляційній скарзі захисник із урахуванням наданих доповнень просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Свої вимоги мотивує тим, що з наявних у матеріалах особової справи даних вбачається, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Також суд безпідставно не взяв до уваги наявність у засудженого 7 заохочень, відсутність стягнень, отримання ним освіти під час відбування покарання. Також просить врахувати, що ОСОБА_8 працює протягом усього періоду перебування в установі, у взаємовідношеннях з іншими засудженими не конфліктний, раніше не судимий. Визнав вину та шкодує про вчинене протиправне діяння.

Вважає, що суд при вирішенні питання про наявність підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_8 , помилково врахував ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 20.08.2024, оскільки з моменту її винесення минув рік, за який засуджений характеризується лише з позитивної сторони. Також просить взяти до уваги, що у зв?язку з тим, що на адресу установи виконавчі листи не надходили у засудженого немає можливості відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

Крім того, звертає увагу, що відповідно до подання установи про умовно -дострокове звільнення, ОСОБА_8 характеризується як особа, яка довела своє виправлення.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженого від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

За змістом положень п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Київського апеляційного суду від 28.07.2022 за ч. 1 ст. 152 КК України на 4 роки позбавлення волі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2024 зараховано у строк покарання період попереднього ув?язнення з 18.10.2020 по 14.12.2020.

ОСОБА_8 покарання відбуває з 20.09.2022 та на момент звернення до суду із заявою відбув половину строку призначеного покарання та має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженого 20.09.2026.

З 20.09.2022 перебував у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався задовільно.

З 07.06.2023 відбуває покарання в Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)». 21.06.2023 розподілений до відділення СПС №3.

За час відбування покарання отримав 8 заохочень. Стягнень не має.

Працює робітником виробничої майстерні установи. Під час відбування покарання здобув професійну освіту за спеціальністю «Столяр будівельний».

Підтримує доброзичливі відносини з родиною.

Має охайний зовнішній вигляд.

Рішенням комісії державної установи №17 від 28.09.2023 засудженому відмовлено у зміні умов тримання відповідно до ст. 100, 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи №3 від 02.02.2024 засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання на більш м?яке з урахуванням його заяви.

Крім того, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.08.2024 засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення як такому, що не став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере особисту участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова освіта». Бере участь у роботі фізкультурно-спортивної секції, самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну ініціативу в роботі.

За вироком суду вину визнає. Цивільний позов по справі відсутній. Виконавчі листи на адресу установи не надходили.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі, засуджений має заохочення, не має стягнень, працює, під час відбування покарання навчався та відповідно до подання установи про умовно-дострокове звільнення, довів своє виправлення та може бути представлений на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте зазначені доводи не є беззаперечними доказами того, що він своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, протягом усього часу відбування покарання ОСОБА_8 не завжди характеризувався позитивно, рішеннями комісії та ухвалою місцевого суду засудженому було відмовлено у зміні умов тримання та умовно-достроковому звільненні, як такому що не стає на шлях виправлення, що вказує на нестабільну поведінку та свідчить про недосягнення ОСОБА_8 такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Всупереч доводам захисника, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19.05.2025, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4