Справа № 298/649/25
Номер провадження 1-кс/298/69/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року с-ще Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника володільця майна адвоката ОСОБА_4 ,

володільця майна ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000026 від 07 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про накладення арешту на тимчасова вилучено майно,

ВСТАНОВИВ:

З вищевказаного клопотання вбачається, що 07.05.2025 о 12:42 надійшов телефонний дзвінок до чергової частини відділення поліції № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від начальника СРПП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , який повідомив, що ним 07.05.2025 о 12:30 годин, під час патрулювання в селищі Великий Березний, по вул. Загородня, Ужгородського району, Закарпатської області, неподалік будинку № 50, було зупинено транспортний засіб УАЗ-31512, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який під час перевірки документів надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 23.07.2013 Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області на ім`я ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , та в ході звірки було виявлено не відповідність номеру на кузові та номеру який вказаний у свідоцтві про реєстрацію ТЗ.

Відомості про дану подію було зареєстровано 07.05.2025 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000026 за кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Слідчим СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 07.05.2025 в ході проведення огляду місця події було оглянуто та вилучено транспортний засіб марки УАЗ-31512, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на арешт-майданчик ВП № 2 Ужгородського РУП ЕУНП в Закарпатській області, що за адресою селище Великий Березний, вул. Штефаника 5, Ужгородського району, Закарпатської області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 23.07.2013 Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області на ім`я ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , яке упаковано у паперовий крафтовий пакет КОПУ.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання ОСОБА_9 07.05.2025 р. транспортний засіб марки УАЗ-31512, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на арешт-майданчик ВП № 2 Ужгородського РУП ЕУРІП в Закарпатській області, що за адресою селище Великий Березний, вул. Штефаника 5, Ужгородського району, Закарпатської області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 23.07.2013 Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області на ім`я ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , яке упаковано у паперовий крафтовий конверт НПУ, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000026.

Таким чином, підставою для арешту майна, вилученого в ході проведеного 07.05.2025 огляду місця події, є те, що воно є предметом кримінального правопорушення, може, зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч. 4 ст. 358 КК України.

Користувачем (володільцем) вилученого в ході проведеного 07.05.2025 огляду місця події є громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Власником вилученого в ході проведеного 07.05.2025 огляду місця події відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (яке містить ознаки підробки) є ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 .

Ризик знищення вказаних речових доказів, полягає в тому, що особа, якій може бути оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, усвідомлює, той факт, що знищивши речові докази вона з великою вірогідністю уникне кримінальної відповідальності за вчинене.

Прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування даного кримінального правопорушення в органу досудового розслідування виникла необхідність в проведенні із вказаним речовим доказам технічної експертизи документа та судово-криміналістичної експертизи тарнспортного засобу з метою з`ясування наявних розбіжностей номеру кузова та номеру зазначеному у свідоцтві про реєстрацію ТЗ.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала дане клопотання та просила його задовольнити.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання. Вказав на те, що в рамках кримінального провадження за ч.4 ст.358 КК України, транспортний засіб не може бути предметом вчинення кримінального правопорушення та об`єктом дослідження, а отже не має жодного відношення до даної справи. Відносно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зазначив, що таке видано на виконання рішення суду, а також, після переобладнання автомобіля дизельним двигуном. Тобто дане свідоцтво видавалось після перевірки автомобіля уповноваженими установами та в порядку передбаченому законом. Просив відмовити в задоволенні даного клопотання.

Власник та володілець майна в судовому засіданні погодились із думкою адвоката.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по вказаних матеріалах, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна, згідно з вимогами ч.1 ст.170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку, згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, з витягу з ЄРДР вбачається, що СД відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 07.05.2025 за кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до постанови старшого дізнавача відділення поліції № 2 Ужгородського РУП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_10 про визнання і приєднання до матеріалів речових доказів від 07.05.2025 року, зазначений автомобіль марки УАЗ-31512, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 23.07.2013 Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, виявлені та вилучені в ході проведення огляду місця події 07.05.2025 року, визнано речовими доказами у даному кримінальному проваджені.

Як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (використання завідомо підробленого документа).

Слідчим та прокурором не надано достатніх та переконливих доказів того, що вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в подальшому будуть слугувати речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно змісту ч. 4 ст. 358 КК України, відповідальність за вказаною статтею настає у разі використання завідомо підробленого документа.

Предметом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, є офіційні документи, а не матеріальні цінності.

Натомість, слідчий просить накласти арешт на майно (автомобіль), що не може бути речовим доказом в кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 358 КК України.

Органом досудового розслідування також не доведено та не наведено будь-яких вагомих доказів того, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є підробленим та може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Зокрема а ні в протоколі огляду місця події, а ні в постанові про визнання речовим доказом не зазначено жодної ознаки підроблення такого.

Як вбачається з матеріалів провадження, жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на вищевказане майно і доводили доцільність застосування такого заходу дізнавачем та прокурором не доведено, оскільки фактично не наведено і не надано жодного належного та допустимого доказу того, що майно, на яке пропонується накласти арешт, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, щодо якого проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні.

Крім цього, з доданих до клопотання матеріалів не вбачається достатніх підстав, які вказують на те, що вилучене майно використовувалось як знаряддя вчинення злочину.

Таким чином, на переконання слідчого судді, клопотання про арешт майна не містить належних обґрунтувань, а його матеріали доказів, які підтверджували б необхідність накладення арешту на майно, як того вимагає ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000026 від 07 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України про накладення арешту на тимчасова вилучено майно відмовити.

Повний текст ухвали оголошений 13 травня 2025 року о 16 годині 20 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя Великоберезнянського

районного суду ОСОБА_1