Єдиний унікальний номер 205/4168/25
Номер провадження 1-кп/205/773/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 м.Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі головуючої судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду міста Дніпропетровська клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000207 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, що, ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні останнім запобіжного заходу тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зауважив, що його підзахисний готовий визнати вину у вчиненні інкримінованого злочину, не має наміру перешкоджати суду та ухилятися від суду, просив застосувати до обвинуваченого домашній арешт за місцем мешкання або заставу у мінімальному розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов таких висновків.

Згідно статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ч.2 ст.177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, який згідно ст.12 КК України є тяжким, та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо того, що тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також суд враховує, що обвинувачений не працевлаштований, міцність наявних в них соціальних зв`язків недостатня для його утримання від зміни місця проживання з метою переховування.

Окрім того, суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за вироком від 19.07.2021 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України. Вказана обставина, а також відсутність працевлаштування та постійного джерела доходу можуть спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, на теперішній час у обвинуваченого продовжує існувати можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом залякування, погроз або у інший спосіб схилити свідків та потерпілу, яких ще не допитано судом, до зміни наданих свідчень або ухилення від явки до суду для їх допиту під час судового розгляду, враховуючи насильницький характер вчиненого злочину.

Встановлені судом обставини у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини, свідчать про існування обґрунтованих ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявності у останнього реальної можливості переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд бере до уваги обставини, на які посилається сторона захисту, щодо зміни запобіжного заходу на більш м`які, однак наявність таких обставин не спростовує висновків суду, викладених вище. Суд вважає, що в даному випадку жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зокрема й таких як домашній арешт чи застава, не зможуть запобігти вказаним ризикам та не сприятимуть належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

Таким чином, беручи до уваги характер і тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , дані про його особу, які свідчать про відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували суд в тому, що він не буде переховуватись від суду у даному кримінальному провадженні, не впливатиме на потерпілу та свідків та не вчинить нового кримінального правопорушення, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає доведеною достатню необхідність продовження цього заходу в інтересах суспільства, оскільки йдеться про тяжкий злочин, вчинений в умовах воєнного стану, який становить загрозу для громадської безпеки, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовано цей вид запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 194, 331, 376 КПК України

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 09 червня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому відмовити.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1