Справа № 472/577/25
Провадження № 1-кс/472/140/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року с-ще Веселинове

Слідчий суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000249, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2025 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000249, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризики того, що:

-підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на свідків (у тому числі на викривача) у кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, ризики, що існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились під час вирішення питання про його продовження.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, що підтверджує наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 , вживає наркотичні засоби, скоїв умисні тяжкі злочини, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років із конфіскацією майна, що свідчить про його стійке небажання ставати на шлях виправлення (а це в сукупності дає привід вважати, що він може продовжувати свою злочинну діяльність та переховуватись від органів досудового розслідування та суду), може незаконно впливати на свідка-викривача ОСОБА_7 щодо якого застосовано заходи безпеки, та інших свідків у кримінальному провадженні, у разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі матиме можливість продовжувати злочинну діяльність, запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише застосуванням до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 заперечили щодо обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою з підстав відсутності доказів наявності обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що зазначені в клопотанні слідчого, та абстрактності доводів слідчого і прокурора щодо підстав та мети застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши сторони кримінального провадження та вирішуючи питання про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом встановлено таке.

ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування 25 липня 2025 року слідчим суддею Веселинівського районного суду Миколаївської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 вересня 2025 року включно.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджуються: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, рапортами щодо виявлення кримінальних правопорушень від 05.03.2025 року та 25.04.2025 року; протоколами допитів ОСОБА_7 (анкетні дані свідка змінено відповідно до положень Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» №3782-ХII від 23.12.1993 року), де останній повідомив відомі йому обставини скоєння кримінальних правопорушень ОСОБА_5 ; постановою про використання під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії ідентифікаційних засобів №223/1/59-2025 від 25.04.2025; протоколом перепису коштів №222/1/59-2025 від 25.04.2025; протоколом догляду покупця №224/1/59-2025 від 25.04.2025; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки №225/1/59-2025 від 25.04.2025; висновком експерта №СЕ-19/115-25/3847-НЗПРАП від 13.03.2025 року, відповідно до якого надана на експертизу у полімерному спец-пакеті № WAR0008187 речовина білого кольору, містить в своєму складі метадон, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, маса метадону у складі речовини становить 0,0466 г; висновком експерта №СЕ-19/115-25/7151-НЗПРАП від 08.05.2025 року, відповідно до якого надана на експертизу порошкоподібна речовина білого кольору, яка міститься всередині згортка із фольги, поміщеного в сейф-пакет PSP1059557, містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса метадону у складі речовини становить 0,0143 г; таіншими матеріалами кримінального провадження.

21.07.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним в частині першій вказаної статті.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За положеннями ст. 199 КПК України підставами для продовження строку запобіжного заходу є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження запобіжного заходу та наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує те, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та доведено наявність ризиків, зазначених в клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створить загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З огляду на вказане, враховуючи те, що стороною обвинувачення доведені ризики, зазначені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовують продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , і те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки:перебуваючи на волі, розуміє відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, в якому підозрюється, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна; перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення; може негативно впливати на свідків; а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та доведені у судовому засіданні, необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Разом з тим, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора.

Постановою від 15.09.2025 року керівника Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_8 продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, внаслідок складності провадження, тобто до 18.10.2025 року.

За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 22 вересня 2025 року, а ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, то слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На думку слідчого судді інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину тобто незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно ст. 176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.

Зокрема, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку із тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину.

Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований, оскільки не забезпечить неможливість подальшого вчинення підозрюваним злочинів, так як, під час досудового розслідування ОСОБА_5 вчинив злочин безпосередньо за місцем свого проживання.

Крім того, суддею враховано вагомість наявних в матеріалах справи доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вік та стан здоров`я підозрюваного.

Вік, стан здоров`я та сімейний стан ОСОБА_5 не перешкоджають його утриманню в умовах слідчого ізолятора. Доказів, які б свідчили про протилежне, стороною захисту слідчому судді не надано.

Таким чином, на думку слідчого судді, встановлені в судовому засіданні ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 та дають слідчому судді можливість дійти висновку про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131, 176-177, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000249, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор", за адресою: вул. Лагерне поле, 5 м. Миколаїв, до 18 жовтня 2025 року (включно), в межах строків досудового розслідування.

Строк дії ухвали закінчується 18 жовтня 2025 року о 24.00 годині.

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду в частині продовження дії запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою, - з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1