Справа № 463/7151/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2310/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру,

з участю: прокурорів ОСОБА_9 ( у режимі відеоконференції), ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_7 ( у режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 ( у режимі відеоконференції),

встановила:

даною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення про підозру, складене 28.03.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000391 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати повністю ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова.

Визнати недопустимими доказами довідку (висновок) спеціаліста Західного офісу Держаудитслужби від 19.08.2024 року і Експертний висновок Івано-Франківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12.04.2024 року № 000586, № 000588.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України від 28 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000391.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає загальним принципам законності та обґрунтованості, істотно порушує норми кримінального процесуального закону, а її мотивувальна частина не містить чіткої й однозначної відповіді на аргументи сторони захисту

Зазначає, що повідомлення про підозру від 28 березня 2025 року не відповідає вимогам обґрунтованості та вимогам п.5 та п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, оскільки не має (не існує) жодних належних і допустимих доказів, які підтверджували б реальну суму начебто заволодіння, без яких кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191 КК України є неможливою, що є безумовно підставною для скасування цього повідомлення про підозру.

Звертає увагу на те, що викладені у повідомленні про підозру звинувачення в частині заволодіння коштами в «особливо великих розмірах» на момент складання і вручення підозри не були підтверджені жодним належним і допустимим доказом, і навіть до цього часу, після 17 (сімнадцяти) місяців розслідування, у матеріалах КП не має жодного доказу у підтвердження цих нічим не підтверджених і повністю вигаданих звинувачень.

Вказує, що відмова слідчого судді оцінювати належність, достовірність та достатність доказів у підтвердження обґрунтованості підозри є не просто помилкою, а грубим порушенням імперативних норм КПК України, яке зводить нанівець саму суть судового контролю, покладеного на слідчого суддю.

Звертає увагу на те, що 28 березня 2025 року ОСОБА_8 без будь-яких претензій від військової частини НОМЕР_1 чи будь-якої іншої особи щодо якості поставленого меду, був затриманий і відразу взятий під варту, і до моменту пред`явлення підозри ОСОБА_8 ніхто навіть не повідомляв про неналежну якість меду, йому не надали навіть можливості відповідно до п. 5.3. Договору № 17 від 07.03.2023 року замінити неякісний мед (якщо він дійсно не відповідав вимогам ДСТУ).

У судовому засіданні 18.08.2025 року прокурор ОСОБА_9 заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 поданої в інтересах ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, виступ підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_10 , який вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді дає підстави зазначити про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає з огляду на наступне.

Вимоги ч. 2 ст. 309 КПК України передбачають, що під час досудового розслідування також може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Чинний кримінальний процесуальний закон не містить нормативного визначення терміну «повідомлення про підозру», натомість, системний аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати про те, що повідомлення про підозру одне із важливих процесуальних рішень у кримінальному провадженні, констатація факту наявності достатніх підстав («поза розумним сумнівом») вважати обґрунтованим припущення, що особа вчинила кримінальне правопорушення на підставі наявних доказів.

Незважаючи на важливість критерію обґрунтованості підозри, визначення вказаного терміну в національному кримінальному процесуальному законодавстві відсутнє.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

За змістом оскаржуваного повідомлення про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він будучи засновником та одночасно директором ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022», тобто службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем в умовах воєнного часу, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, підмішував підчас фасування у стіки з медом невстановлену слідством речовину, а потім поставив їх військовій частині НОМЕР_1 на підставі договору № 17 від 07.03.2023 року. Тобто ОСОБА_8 начебто знаючи, що продукція меду є неякісною, поставив цей неякісний мед на загальну суму 30 510 000 грн. військовій частині та отримавши оплату за поставлений мед в загальній сумі 30 510 000 грн. заволодів вказаними грошовими коштами військової частини, внаслідок чого завдав збитків державному бюджету України».

Обґрунтованість підозри в розумінні потреб кримінального провадження, на переконання колегії суддів, це така сукупність наданих органом досудового розслідування доказів, яка свідчить про існування вірогідних та достатніх підстав вважати конкретну особу причетною до вчинення кримінального правопорушення, здатна переконати стороннього спостерігача у тому, що особа може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення, а також надає можливість виправдувати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 276 КПК України дає підстави стверджувати про те, що повідомлення про підозру здійснюється у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи положення усталеної практики ЄСПЛ, можна дійти висновку, що обґрунтованість підозри містить два аспекти: перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами.

При цьому, підставою для скасування повідомлення про підозру є відсутність на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що при здійсненні повідомлення про підозру, органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст.276-278 КПК України.

Апеляційна скарга захисника ставить під сумнів достатність доказів для підозри, разом з тим, апелянтом суду не надано беззаперечних доказів, які б підтверджували, що особа не причетна до інкримінованого правопорушення.

На цій стадії процесу колегія суддів позбавлена можливості перевірити допустимість доказів.

Докази, наявні в матеріалах провадження в своїй сукупності свідчать про наявність підстав для повідомлення про підозру на момент вчинення відповідної процесуальної дії та відповідність тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», який закріплений в п. 3 ч. 1ст. 276 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника не спростовують правильність висновків слідчого судді, оскільки слідчий суддя, здійснюючи судовий розгляд скарги на повідомлення про підозру не уповноважений досліджувати та оцінювати докази, що стали підставою для повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та надавати юридичну кваліфікацію діям підозрюваної особи.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді