КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3054/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав, Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви поручителя ОСОБА_9 про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на поруки та задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.05.2025 року, включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 , заставу у розмірі 3 302 (три тисячі триста два) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 998 456 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень у національній грошовій одиниці.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- не відлучатися із населеного пункту, де останній фактично проживає, а саме з м. Вишгород Київської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими учасниками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити підозрюваному 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа місця попереднього ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити письмово слідчого та/або прокурора, а також слідчого суддю Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якоювідмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Також апелянт просить повторно дослідити обставини, які досліджувались судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення та дослідити усі матеріали.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, з доповненнями апелянт зазначає, що воскаржуваній ухвалі присутнє істотне порушення норм КПК України та практики ЄСПЛ, вона є незаконною, протиправною та необґрунтованою.

Апелянт звертає увагу на те, що у даній справі підозра у вчиненні злочину, яка пред`явленаОСОБА_7 є необґрунтованою. Сторона обвинувачення на обґрунтування пред`явленої підозри посилається на покази свідків. При цьому, стороною обвинувачення не вказується, чому цим свідкам можливо вірити, їх показання жодним чином не перевіряються. Крім того, виключно зі слів потерпілих встановлюється наявність двостороннього правочину, а саме отримання ОСОБА_7 коштів у борг, хоча останній такі факти заперечує.

Також апелянт зазначає, що усі ризики, визначені положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні. Проте, відповідно до оскаржуваного судового рішення, слідчий суддя вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені положеннями ст. 177 КПК України. При цьому, судом було проігноровано інші обставини справи, зокрема характеризуючі дані про ОСОБА_7

ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, пред`явлена йому підозра не у насильницькому злочині, відомостей що він є соціально небезпечним матеріали справи не містять. У ОСОБА_7 є дитина, він перебуває у шлюбі та має постійне місце проживання у м. Вишгород, Київської області. Також судом першої інстанції не враховано, що у ОСОБА_7 є хвора мати та теща, які потребують лікування, і саме ОСОБА_7 є єдиним членом сім`ї, який заробляв кошти. Зазначені обставини підтверджують наявність міцних соціальних зв`язків.

Крім цього, 3 квітня 2025 року завершено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні і на даний час здійснюється ознайомлення сторони захисту із наданими матеріалами, що свідчить про явне зменшення усіх ризиків.

Визначений судом першої інстанції розмір застави є непомірним для ОСОБА_7 та його сім`ї. З оскаржуваного судового рішення не зрозуміло, чим керувався суддя, обираючи саме такий розмір застави, посилання на майновий стан підозрюваного відсутні.

Натомість відомості про особу ОСОБА_7 , його поведінка, бажання захищати себе відповідно до закону, міцність соціальних зв`язків, наявність на утриманні малолітньої дитини, постійне місце проживання, надають можливість визначити йому розмір застави, у сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Оскільки такий запобіжний захід, як застава забезпечить в повній мірі виконання ОСОБА_7 усіх обов`язків, визначених КПК України.

У оскаржуваному судовому рішенні не обґрунтовано, які конкретні обставини вказують на те, що більш м`який запобіжний захід, неможливо застосувати до ОСОБА_7 . Обставини справи, відомості про особу підозрюваного, його поведінку, а також виходячи із завдань кримінального процесу відсутні підстави застосовувати до ОСОБА_7 будь-який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, з доповненнями, яку просили задовольнити з наведених в них підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з доповненнями сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі, з дповненнями доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи, встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001220 від 21.10.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

04.10.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

10.10.2024 хвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні №0000282 від 05.03.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі, що становить 3 302 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 000 000 (десять мільйонів) гривень строком до 08.12.2024 року.

28.11.2024 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000282 від 05.03.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України продовжено до чотирьох місяців, тобто до 04.02.2025 включно.

02.12.2024 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні №0000282 від 05.03.2024 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжено до 30.01.2025 року.

30.12.2024 постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 кримінальне провадження №0000282 від 05.03.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України об`єднано з кримінальним провадженням №0001220 від 21.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, якому присвоєно номер кримінального провадження №0001220.

21.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

27.01.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001220 від 21.10.2023 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави до 27.03.2025 року, включно.

20.03.2025 слідчий СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження №0001220, відомості щодо якого внесені 21.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

В даному клопотанні слідчий просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, із можливістю внесення застави у розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень.

В обґрунтування продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий зазначив, що встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та вважав необхідністю запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того слідчий зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 може продовжити свою кримінально-протиправну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, яке обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 , на теперішній час має боргові зобов`язання перед іншими особами, а також враховуючи те, що довготривалий час підозрюваний займається пошуком осіб, в яких є задовільний майновий стан, тим самим уводячи таких осіб в оману та наполягає на вигідних вкладенням (грошових коштів), під закупівлю та перепродаж сільськогосподарської продукції, тим самим не повертаючи належних їм грошових коштів та розпоряджається їхнім майном на власний розсуд.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування підозрюваного під вартою зможе забезпечити запобігання можливості ухилення останнього від органів розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні та перешкоджати іншим чином.

24.03.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні заяви поручителя ОСОБА_9 про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на поруки і задоволено вказане клопотання слідчого та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.05.2025 року, включно.

Одночасно визначено підозрюваному ОСОБА_7 , заставу у розмірі 3 302 (три тисячі триста два) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 998 456 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень у національній грошовій одиниці, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, які визначено даною ухвалою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та встановив, що встановлені при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ризики не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя також встановив, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, які в сукупності підтверджують обґрунтованість підозри.

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальні правопорушення.

При цьому колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Доводи сторони захисту про те, що в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах не міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На переконання колегії суддів, з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Щодо тверджень апелянта, що зухвали слідчого судді є незрозумілим, чим керувався суддя, обираючи саме такий розмір застави, який є непомірним для ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

А тому, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею розмір застави, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Відтак, враховуючи положення КПК України, практику ЄСПЛ, дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а також врахування завданої майнової шкоди, на переконання колегії суддів, слідчий суддя правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, пред`явлена йому підозра не у насильницькому злочині, відомостей, що він є соціально небезпечним матеріали справи не містять. При цьому у ОСОБА_7 є дитина, він перебуває у шлюбі та має постійне місце проживання у м. Вишгород, Київської області. Однак судом першої інстанції не враховано, що у ОСОБА_7 , є хвора мати та теща, які потребують лікування, і саме ОСОБА_7 є єдиним членом сім`ї, який заробляв кошти. Зазначені обставини підтверджують наявність міцних соціальних зв`язків, однак дані обставини оцінені колегією суддів, проте вони не є такими, що спростовують висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Вимогами статті 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

На підставі викладеного, колегія суддів не убачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_9 про передачу їй підозрюваногоОСОБА_7 , на особисту поруку, оскільки на переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому така заява ОСОБА_9 про передачу їй підозрюваногоОСОБА_7 на особисту поруку, також була предметом розгляду в суді першої інстанції та слідчим суддею враховано, що особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому, важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на його поведінку.

Однак, слідчим суддею встановлено, що сторона захисту не надала суду характеризуючих доказів на вказаного поручителя, з яких би суд міг встановити, чи заслуговує поручитель на його довіру, чи здатний поручитель (в силу особливих моральних якостей, авторитету, фізичного і психічного стану здоров`я тощо) достатньо впливати на підозрюваного, щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку.

При цьому, враховуючи взаємовідносини поручителя з підозрюваним, в яких вони перебувають, введений воєнний стан в Україні на даний час та надмірна зайнятість у зв`язку з виконанням службових обов`язків поручителя, не гарантує реальний вплив на поведінку підозрюваного, значно ускладнить його контроль за повним та своєчасним виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків і, як наслідок, не виключає наявних ризиків, зокрема, ризику продовження чи повторення протиправної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення заяви поручителя ОСОБА_9 про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на поруки та не встановлено їх під час апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

В задоволенні заяви ОСОБА_9 про передачу підозрюваного ОСОБА_7 , на поруки, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4