Справа № 168/266/25
Провадження № 1-кп/168/50/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР 26.11.2024 р. за № 0000142, про обвинувачення

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Стара Вижівка Волинської області, зареєстрованого і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, учасника бойових дій, не судимого,

за ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

25.11.2024 близько 15.00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи продуктовому магазині «Надія», який розташований по вул. Ковельська, 2, в смт. Стара Вижівка Ковельського району Волинської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, долонею лівої руки наніс один удар в ділянку голови справа ОСОБА_6 , внаслідок чого останній впав на підлогу обличчям донизу. Після чого ОСОБА_4 ступнею правої ноги, будучи взутим в кросівки, наніс потерпілому один удар в обличчя, а саме: у ділянку правого ока, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у виді гематоми обох повік правого ока, підшкірного крововиливу лоба справа, забою та підшкірної емфіземи періорбітальної ділянки праворуч.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю. Дав суду показання про те, що дійсно наніс потерпілому два удари, спочатку рукою, а потім ногою, за обставин вказаних в обвинувальному акті. Обставин пред`явленого обвинувачення не оспорює. Про вчинене шкодує. Пояснив свій вчинок зневажливим ставленням та поведінкою потерпілого до нього.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками провадження не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисного нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Потерпілий у питанні призначення покарання покладається на розсуд суду, стверджує про наявність до обвинуваченого претензій морального характеру. Водночас згоду на проведення судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України надав, з пам`яткою про права та обов`язки потерпілого ознайомлений.

Обираючи міру покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу винного, який на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, до кримінальної відповідальності не притягався, є учасником бойових дій, отримав поранення під час захисту Батьківщини, у зв`язку з чим був демобілізований з лав ЗСУ, вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції статті Кримінального Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі, наближеному до мінімального.

Саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким. На переконання суду у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільного позову не заявлено. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1