Дата документу 06.05.2025Справа № 554/5829/25
Провадження № 1-кс/554/6244/2025
У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000901 від 19.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зуївці, Миргородського району, Полтавської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на 60 днів без внесення застави.

Встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000901 від 19.04.2025 за ч. 3 ст. 127 КК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, прохав застосувати запобіжний захід у вигляді тримання строком на 60 днів та не визначати розмір застави, оскільки вказаний злочин вчинено із застосуванням насильства щодо потерпілої особи. Вважає, що мають місце ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Особа підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади, тому наявний ризик переховування від органів досудового розслідування. Також наявний ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозра є необґрунтованою з підстав неправильної кваліфікації дій підозрюваних, оскільки підозрювані не мали на меті вчинення катування. Вказував, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, характеризується виключно позитивно.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників процесу, приходжу до такого висновку.

Встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000901 від 19.04.2025 за ч. 3 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що наказом начальника ДУ ПУВП №23 від 14.02.2024 за №40/ОС-24 ОСОБА_6 призначено на посаду молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23.

Окрім цього, ОСОБА_6 працює у ДУ ПУВП №23, разом із ОСОБА_8 , який обіймав посаду чергового помічника начальника установи чергової служби відділу ДУ ПУВП №23, ОСОБА_9 , який обіймає посаду старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 та ОСОБА_10 , який обіймає посаду старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 у зв`язку із чим, вони перебували у службових відносинах по спільній службі.

Відповідно до розпорядження Верховного суду України було змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, Харківському апеляційному суду було визначено територіальна підсудність Полтавському апеляційному суду, в зв`язку з чим обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_11 було переведено в 2022 році з ДУ «Харківська установа виконання покарань УДПС України в Харківській області» до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)». За час перебування в ДУ ПУВП №23 ув`язнений ОСОБА_11 неодноразово порушував режим відбування покарання за що на останнього накладались дисциплінарні стягнення, а також неодноразово писав скарги, зокрема до Міністерства юстиції України та до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України з приводу умов утримання в установі.

Так 15.04.2025 близько 11 год. 30 хв., ув`язнений ОСОБА_11 , перебуваючи в камері №164 медичної частини ДУ ПУВП №23 за адресою: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 91, наніс удар кулаком правої руки в стіну камери в наслідок чого пошкодив кисть. Про вказану подію того ж дня о 12 год. 17 хв. на лінію «102» повідомив черговий помічник начальника установи виконання покарань чергової служби ДУ ПУВП №23 ОСОБА_8 , внаслідок чого в ІТС ІПНП (журналі ЄО) ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області 15.04.2025 за № 7856 було зареєстровано повідомлення та відправлено слідчо-оперативну групу.

Після відібрання слідчо-оперативною групою пояснень у ОСОБА_11 за фактом отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 був поміщений у камеру №164 медичної частини ДУ ПУВП №23.

У подальшому, в ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які розуміли, що ОСОБА_11 вчинивши самотравмування здійснив вчергове порушення режиму ДУ ПУВК №23, що може негативно вплинути на оцінку їх діяльності як працівників чергової зміни установи, які відповідають за виявлення, попередження і припинення порушень режиму в установі, та були обізнаними з тим, що ОСОБА_11 неодноразово писав скарги до Міністерства юстиції України та до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України з приводу умов утримання в установі, виник спільний умисел на спричинення моральних страждань ОСОБА_11 , шляхом прив`язування його до ліжка на тривалий час щоб останній не міг вільно пересуватись та здійснювати свої природні потреби, з метою його покарання за порушення режиму, а також з метою підкорення волі останнього та примусу не писати скарги щодо умов утримання.

В подальшому, приблизно о 13 год 42 хв. 15.04.2025 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 разом із потерпілим ОСОБА_11 зайшли до камери № 164, після чого ОСОБА_10 вийшов з камери та повернувся до неї менше ніж через хвилину із пакетом помаранчевого кольору та наказав ОСОБА_11 лягти на ліжко, ув`язнений підкорившись наказу представника установи ліг на ліжко, після чого ОСОБА_9 за допомогою принесених ОСОБА_10 у пакеті помаранчевого кольору засобів - заздалегідь підготовлених смужок тканини, прив`язав до металевої частини ліжка ліву руку ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 праву руку ув`язненого. В послідуючому, ОСОБА_10 за допомогою принесених засобів, прив`язав до металевих частин ліжка тулуб та ноги ОСОБА_11 , тим самим обмеживши рухи ув`язненого та унеможлививши останньому справляти природні потреби, після чого залишили ув`язненого прикутим до ліжка.

В послідуючому, після спроб ОСОБА_11 вивільнитись, приблизно о 14 год. 54 хв. до камери № 164 прийшов ОСОБА_10 та почав міцніше прив`язувати потерпілого до ліжка за допомогою смужок тканини та о 14 год. 59 хв. до камери № 164 прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_8 прийшов до камери із кайданками. В подальшому, об`єднані спільним злочинним умислом у період часу з 15 год. 00 хв. по 15 год. 06 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 прив`язували потерпілого до ліжка, зокрема ОСОБА_10 пристигнув кайданками руки ОСОБА_11 до ліжка, а відповідно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 смужками тканини прив`язували ноги потерпілого до ліжка. Після чого, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 залишили камеру.

В подальшому, о 16 год. 52 хв. до камери № 164 прибув ОСОБА_10 відв`язав ОСОБА_11 та відстегнув кайданки, тим самим звільнивши останнього, після чого вивів його з камери. О 17 год. 13 хв. ОСОБА_10 завів ОСОБА_11 до камери № 164 та прив`язав його до ліжка.

В послідуючому, після спроб ОСОБА_11 вивільнитись, приблизно о 21 год. 35 хв. до камери № 164 прийшов ОСОБА_9 та почав міцніше прив`язувати ноги потерпілого до ліжка за допомогою смужок тканини.

Таким чином, у період з 13 год 42 хв. 15.04.2025 по 16 год. 52 хв. 15.04.2025 та з 17 год 13 хв. 15.04.2025 по 09 год. 00 хв. 16.04.2025 ОСОБА_11 був обмежений в русі та позбавлений у справлянні природних потреб чим останньому спричинено моральні страждання, вчинене представниками держави з метою покарати за дії, вчинені ним щодо порушення режиму роботи колонії та з метою підкорення волі останнього та примусу не писати скарги щодо умов утримання.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних дій, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та узгодженим планом, у період з 13 год 42 хв. 15.04.2025 по 16 год. 52 хв. 15.04.2025 та з 17 год 13 хв. 15.04.2025 по 09 год. 00 хв. 16.04.2025, перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 91 утримували ОСОБА_11 прикутим до ліжка, тобто умисно заподіяли останньому моральне страждання, шляхом обмеження руху та ненадання можливості справляння природних потреб, вчинене представником держави з метою покарати потерпілого за його дії та з метою примусити його вчинити дії всупереч його волі, тобто катування.

ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

02.05.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового розгляду встановлено, що вручена 02.05.2025 року органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозра за ч. 3 ст. 127 КК України повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відповідно до якого «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990 р., п. 32, Series A, № 182).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: рапортом щодо виявлення ознак кримінального правопорушення від 19.04.2025; заявою ОСОБА_11 про залучення до провадження як потерпілого від 19.04.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 19.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.04.2025; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2025; протоколом огляду відео від 19.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 19.04.2025; протоколом огляду флеш-носія із відеозаписом від 29.04.2025; протоколом огляду флеш-носія із відеозаписом від 30.04.2025 за участі потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 30.04.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий суддя приходить до висновку, що в матеріалах провадження містяться достатні дані, підтверджуючі, що підозрюваний ОСОБА_6 міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без них.

Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 127 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_6 може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані.

Підґрунтям такого ризику є те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих працівників ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, зокрема, на вже допитаних свідків та інших свідків, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, існує ризик здійснення тиску на вказаних осіб з боку підозрюваного.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Вказане також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Проаналізувавши доводи слідчого та прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що знайшли своє підтвердження ризики, визначені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також слід зазначити, що виключно тяжкістю вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (п.80 рішення у справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України» (заява №17283/02), якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У клопотанні слідчого, так і в судовому засіданні прокурор та слідчий обгрунтовували обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише тим, що підозрюваним інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, жодним чином, не мотивуючи, неможливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного не може бути застосовані запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, поруки, застави, оскільки вони не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки вказаний вид забезпечення кримінального провадження не усуне ризиків, вказаних вище.

З огляду на те, що підозрюваний на момент вчинення йому інкримінованого кримінального правопорушення обіймав посаду молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», то застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Полтавська установа покарань (№ 23)» не буде дієвим з метою забезпечення даного кримінального провадження.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, позивні характеристики особи, наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, які є доведеними стороною обвинувачення, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому, суд дійшов до висновку, про часткове задоволення клопотання.

З урахуванням наведеного, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369-372, 379, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці, в межах строку досудового розслідування, до 20.06.2025 року.

Домашній арешт застосувати з використанням засобів електронного контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- не залишати цілодобово місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 ;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора в їх присутності.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1