Справа № 462/3739/18
пр.№ 1-кп/464/82/25
30 травня 2025 року м.Львів
Сихівський районний суд м. Львова
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
де сторонами виступають з боку:
обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;
захисту - обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 ;
з участю сторін провадження заяву обвинуваченого про відвід захиснику, -
У провадженні Сихівського районного суду м.Львова (суддя ОСОБА_1 ) перебуває вказане кримінальне провадження.
Обвинуваченим у судовому засіданні заявлено відвід захиснику з підстав «неможливості працювати із захисником», проти якого не заперечили ні захисник, ні прокурор.
Вирішуючи ініційоване питання про відвід, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог, передбачених ст.80 КПК України, відвід захиснику може бути заявлено особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, за наявності підстав, передбачених ст.78 цього Кодексу
У ст.78 КПК України регламентовано, що захисником, представником не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач.
Особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник також у випадках:
1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги;
2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом;
3) якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.
Про існування жодної з цих обставин обвинуваченим не вказано як на підставу заявлення відводу захиснику - адвокату ОСОБА_5 .
Суд акцентує увагу, що адвокат ОСОБА_5 здійснює захист обвинуваченого на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, виданого 29 жовтня 2024 року Західним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги на підстав ухвали суду від 16 жовтня 2024 року.
У силу приписів ст.11 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» виключно Центр з надання безоплатної правничої допомоги приймає рішення про заміну адвоката чи працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги відповідно до ст.24 цього Закону.
Відповідно до ст.31 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» рішення, дії чи бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду звернень про надання безоплатної правничої допомоги, надають неякісну правничу допомогу, можуть бути оскаржені в адміністративному порядку відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та/або до адміністративного суду. Таким механізмом сторона захисту не скористалась.
Верховний Суд 21 листопада 2024 року у справі № 748/1972/19 виснував, що на всіх стадіях кримінального провадження закон забезпечує особу, яка підозрюється, обвинувачується або засуджена у вчиненні кримінального правопорушення, можливістю мати захисника як обраного нею, так і призначеного їй. Забезпечена така особа й можливістю відмовитися від захисника або замінити його відповідно до вимог процесуального закону.
Право особи на заміну захисника, передбачене ст.54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.
Відповідно до положень ч.1 ст.13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу до правосуддя.
Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КПК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Тому особа, яка отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника за призначенням з особистих мотивів за відсутності обґрунтованих підстав для цього.
У постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 520/2598/17 сформовано правову позицію, що ефективність захисту не є тотожною досягненню бажаного для обвинуваченого результату судового розгляду, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей із використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов`язковою, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб.
Підсумовуючи викладене вище, твердження обвинуваченого з єдиною аргументацією «неможливість працювати із захисником» не є правовою підставою для відводу, механізм відведення не може підміняти інші процесуальні можливості заміни захисника.
Керуючись ст.ст.369-372, 532 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого про відвід захисника ОСОБА_5 .
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 30 травня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_6