Справа № 138/266/25
Провадження №:1-кп/138/113/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного судукримінального провадження № 0000647 від 05.09.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000647 від 05.09.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про залучення йому перекладача з української на вірменську мову, оскільки він не повною мірою володіє українською мовою.

Захисник при вирішенні клопотання обвинуваченого поклався на розсуд суду.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду обвинувачений відмовлявся від послуг перекладача, зазначаючи, що оскільки розуміє українську мову, надав суду власноруч написану заяву обвинуваченого про відмову від послуг перекладача.

Суд, заслухавши клопотання обвинуваченого, думки захисника та прокурора, вважає, що в задоволенні клопотання обвинуваченого необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Стаття 68 КПК України передбачає, що у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 318/632/19 (провадження № 51-891км20) рівень розуміння і спілкування, за якого виникає право на безоплатну допомогу перекладача, залежить від фактичних обставин, з огляду на цей рівень визначається обсяг необхідної «допомоги». Загалом обвинувачений повинен бути в змозі самостійно або за допомогою перекладача розуміти, що відбувається під час розгляду справи, і брати участь у розгляді такою мірою, що забезпечувала би його право на справедливий суд.

Отже, перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Розуміння зазначених обставин не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає мовно-комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника. При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою вказаних обставин є тривалість проживання у державі ведення судочинства; рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Отже, питання про дотримання вимог кримінального процесуального закону щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призводить це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому в розумінні положень ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Крім того, з висновків, зроблених Верховним Судом у постанові від 03.06.2021 у справі № 761-7017/17 (провадження 51-842км20) випливає, що твердження засудженого про недостатнє володіння державною мовою, а тому порушення права на захист від пред`явленого обвинувачення, є надуманими та необгунтованими, за дотримання таких процесуальних гарантій: 1) право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою або мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави роз`яснювалось судом; 2) обвинувачений розуміє українську мову, дає чіткі та послідовні відповіді на питання, поставлені як українською, так і російською мовами, викладає свою версію подій, вживає юридичні терміни щодо кваліфікації його дій, інших обставин справи; 3) право давати показання тією мовою, якою обвинувачений бажає, забезпечено повною мірою; 4) забезпечена участь у провадженні захисника; 5) подання суду процесуальних документів за підписом обвинуваченого, написаних українською мовою.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «К. проти Франції» від 07.12.1983 зазначив, що Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті е) пункту 3 статті 6, очевидно, може бути застосоване тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею.

В даному провадженні обвинувачений ОСОБА_4 повідомлений про його права, та будучи забезпеченим захисником, не заявляв клопотання про залучення перекладача ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду в процесі дослідження матеріалів справи та допиту свідків. При цьому обвинувачений хоча і є громадянином Республіки Вірменія, тривалий час проживає з дружиною та дитиною в Україні на підставі посвідки на тимчасове проживання. Під час досудового розслідування він абсолютно зрозуміло спілкувався як зі свідками, так і з іншими учасниками кримінального провадження, які розмовляли українською мовою. В ході судового провадження останній був забезпечений правом користуватися мовою, якою він володіє, оскільки на усі питання, поставлені українською мовою, відповідав та давав пояснення російською мовою або суржиком російської та української мов, таким чином маючи можливість викладати перед судом свою версію подій, детально допитувати свідків, висловлювати свої думки в ході розгляду клопотань і навіть викладати юридичну кваліфікацію своїх дій, яка, на його думку, мала місце і є правильною.

Крім того, прокурором надано суду власноруч написану обвинуваченим заяву про відмову від перекладача, яку останній мотивував тим, що українську мову розуміє, а в матеріалах справи знаходиться надана стороною захисту копія договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного 01.07.2024 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , складеного українською мовою та підписаного обвинуваченим, що додатково свідчить про те, що обвинувачений володіє українською мовою, навіть в обсязі необхідному для розуміння спеціалізованої юридичної термінології, тобто у суду відсутні жодні підстави вважати, що у нього виникають труднощі у розумінні та спілкуванні державною мовою.

Більше того, вказане клопотання обвинуваченим було заявлене після допиту свідків, показання деяких з яких його не влаштували, з висловленням погрозливого наміру затягнути розгляд справи. Зазначене в комплексі дає підстави суду зробити висновок про те, що обвинувачений, з метою затягування судового розгляду, вирішив зловжити процесуальним правом на перекладача, цілком достатньо розуміючи мову, якою здійснюється судочинство.

Керуючись ст. 29, 42, 68, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про залучення йому перекладача для здійснення перекладу з української на вірменську мову.

Відкласти судове засідання на 13 год. 30 хв. 06.06.2025 з викликом учасників кримінального провадження.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1