У Х В А Л А

22.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

їх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Житомира обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001287 від 25.06.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває вказана кримінальна справа, в якій триває підготовче засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_7 , подано письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування клопотання захисник вказав про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, зокрема пунктам 6 та 7 ч. 2, через те, що в обвинувальному акті безпідставно вказано обставину, яка обтяжує покарання, та вказана обставина вже охоплюється формулюванням обвинувачення; в обвинувальному акті не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не залучено належних потерпілих. Крім того, обвинувальний акт складений неповноважними слідчим та прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив задовольнити його.

Крім цього, захисниками обвинуваченої ОСОБА_5 , адвокатами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також було подане письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку із невідповідністю обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а саме: пунктам 3, 5 ч. 2 ст.291 КПК України, а також невиконання положень ст.293 КПК України. Вказував про помилковість визначення потерпілого ОСОБА_10 , а викладене формулювання обвинувачення не відповідає диспозиції частини ст.362 КК України. Також наголошував на недотриманні положень ст.293 КПК України та не надані одному із захисників- адвокату ОСОБА_9 обвинувального акту разом із реєстром матеріалів досудового розслідування.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання своїх захисників.

Захисник ОСОБА_9 в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про проведення судового засідання без його присутності у зв`язку із зайнятістю.

Захисник ОСОБА_11 в судове засідання не прибув. В телефонному режимі повідомив, що не зміг з`явитися в суд у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Не заперечував проти проведення засідання без нього.

Також обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлені клопотання захисників та просив провести засідання без його захисника ОСОБА_11 .

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволених клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акту заперечував. Пояснив, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, пред`явлене обвинувачення містить всі елементи суб`єктивної та об`єктивної сторони, час, місце і спосіб вчинення інкримінованого правопорушення. Також надав процесуальні рішення про призначення слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні, з якого було виділене останнє кримінальне провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно з ч.3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

В пункті 3 частини 3 ст. 314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акту підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акту вимогам КПК.

Захисником в якості підстави для повернення обвинувального акту заявлено відсутність повноважень слідчого та прокурора, які підписували обвинувальний акт.

Проте відсутність повноважень слідчого або прокурора не може бути окремою підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Наявність самих лише підписів слідчого та прокурора в обвинувальному акті є достатнім атрібутом для прийняття та його розгляду судом, в розумінні статті 291 КПК України. А надання додаткових процесуальних документів та їх дослідження може відбутися вже в ході судового розгляду.

Разом з тим, як слідує з обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0001287 від 25.06.2024 останній був складений 26 червня 2024 старшим слідчим в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_12 та затверджений прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного звинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_13 .

З представлених прокурором постанов вбачається, що кримінальне провадження № 0001287 від 25.06.2024 було розпочато після його виділення з іншого (первинного) провадження №0000784 від 04.05.2023р., в якому відповідними постановами раніше призначалися слідчі та прокурори, зокрема слідчий ОСОБА_12 та прокурор ОСОБА_13 .

Отже, оскільки повноваження слідчого та прокурора були належним чином визначені ще у первинному провадженні відповідною постановою, то для констатації здійснення повноважень слідчим (прокурором) за положеннями ст. 37, 39 КПК України у виділеному кримінальному провадженні цього факту достатньо.

Тобто при виділенні матеріалів досудового розслідування в окреме кримінальне провадження відсутня потреба знову призначати слідчого (групу слідчих) та прокурора (групу прокурорів) у виділеному кримінальному провадженні, так як в даному випадку процедура виділення матеріалів кримінального провадження розглядається крізь призму співвідношення частини (виділене кримінальне провадження) з цілим (первинне кримінальне провадження, з якого виділено інше).

До того ж статтею 217 КПК не передбачено повторного призначення слідчого або прокурора у кримінальному провадженні, яке було виділено або об`єднано з іншим, якщо після початку досудового розслідування вже було визначено слідчого чи групу слідчих для його проведення.

За таких обставин повноваження слідчого та прокурора в даному провадженні є підтвердженими належним чином.

Щодо заявлених захисниками невідповідностей змісту обвинувального акту пунктам 3, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, то суд виходить з наступного.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, передбачених статтями 22 (змагальність сторін) та 26 (диспозитивність) КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій; сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Зважаючи на вказані положення, прокурор самостійно користуються своїми процесуальними права, закріпленими в КПК України, щодо визначення в обвинувальному акті відомостей про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, та підтримання своєї позиції в ході судового розгляду, що не виключає випадки зміни ним обвинувачення або пред`явлення додаткового обвинувачення.

В подальшому обов`язок доказування, відповідно до ст. 92 КПК України, лежить саме на прокуророві.

Судом враховується також висновок Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03.07.2019 у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Судом встановлено, що в наявному обвинувальному акті достатньо детально викладено анкетні відомості потерпілого ОСОБА_10 , фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення статті КК України та формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; обставини, які обтяжують покарання та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, встановлення осіб, яким в дійсності була заподіяна шкода кримінальним правопорушенням (потерпілих), визначення обставин, які обтяжують покарання не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до юридичною оцінки вказаних обставин чи детально досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування. Так само незгода захисту із вказаними в обвинувальному акті даними про потерпілого, заподіяної шкоди, кваліфікації діянь, інших певних обставин пред`явленого обвинувачення не є умовою для повернення обвинувального акту прокурору.

Стосовно посилань сторони захисту на порушення ст. 293 КПК України, а саме про невручення захиснику ОСОБА_9 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, як підставу для повернення обвинувального акту, суд відзначає таке.

Частиною 1 ст. 293 КПК України визначено, що одночасно з переданням обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування заходів медичного або виховного характеру.

Право підозрюваного, обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують передбачене ч. 3 ст. 42 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, зокрема: а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

За змістом п.51 Рішення ЄСПЛ у справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року (Заява N 26864/03) у офіційному перекладі поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (див. "Фоті та інші проти Італії" (Foti and Others v. Italy), серія А N 56, п.53, рішення від 10 грудня 1982 року, та "Озтурк проти Німеччини" (Ozturk v.Germany), серія А N 73, п. 53, рішення від 21 лютого 1984 року).

Як вбачається з додатків доданих до обвинувального акту, а саме розписок про вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник вказані документи отримали ще 26.06.2024.

Відтак, суд вважає, що процесуальні норми ст.293 КПК України були достатнім чином дотримані, а право обвинуваченої на отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування реалізовано належним способом. Водночас неотримання ще одним захисником ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_9 , копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не є недоліком, який перешкоджає суду призначити судовий розгляд, оскільки цей недолік можливо усунути у ході судового розгляду. Більше того, за вказаний тривалий період часу з 26.06.2024р. захисник ОСОБА_9 мав реальну можливість додатково отримати копії вказаних документів у своєї підзахисної або у прокурора.

Отже, оскільки доводи захисників, якими вони обґрунтовували позицію про повернення обвинувального акту прокурору, не знайшли свого підтвердження, суд дійшов висновку, що у задоволенні їх клопотань слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 291, 314-316, 369, 371, 372, КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0001287 від 25.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі суду 4Б4 м. Житомира на 28 травня 2025 о 15 годині 30 хвилин.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження: прокурора, потерпілого, обвинувачених та захисників.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1