У Х В А Л А

05 вересня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Біла Церква клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 07.03.2025 року,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

представник власника майна ОСОБА_4 ,

власник майна ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 07.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено можливий факт вимагання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, яка уповноважена на виконання функцій держави.

В ході виконання доручення, наданого оперативному підрозділу Білоцерківського РВ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області, встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно та з корисливих мотивів, здійснює вплив на прийняття рішень посадовими особами з Територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Зокрема, ОСОБА_5 використовуючи свої зв`язки з невстановленими особами в одному з вищих навчальних закладів Київської області, здійснює оформлення документів на зарахування до навчального закладу за спеціальністю «працівник критичної інфраструктури» без фактичного відвідування занять, терміном від 1 до 3 років.

В подальшому, вищевказані документи використовуються для впливу на посадових осіб підрозділу ТЦК та СП з метою отримання рішень, щодо відтермінування мобілізації осіб, які сплачують йому за це неправомірну вигоду.

12 серпня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 . Під час здійснення обшуку за вищевказаною адресою виявлено та вилучено посвідчення журналіста, сертифікат про проходження онлайн курсу журналістики, цивільно-правовий договір №723 від 26 травня 2025 року на 3 аркушах на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та грошові кошти, а саме: 206 купюр номіналом 500 гривень, 90 купюр номіналом 200 гривень, 58 купюр номіналом 1000 гривень, 200 купюр номіналом 100 гривень, 50 купюр номіналом 100 доларів США.

Виходячи з того, що було виявлено та вилучено предмети, які можуть містити відомості, які були використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищевказане майно.

Метою арешту вилученого майна є забезпечення його збереження як речових доказів, оскільки в подальшому в ході досудового розслідування провести ряд досліджень та експертиз.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Обшук було проведено період часу з 07 год 23 хв. по 08 год. 26 хв. 27.08.2025 року, а клопотання про арешт майна надійшло до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 01.09.2025 року. Відповідно штампу Укрпошта вбачається, тобто клопотання направлено 28.08.2025 року, тобто клопотання подано з дотриманням вимог, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання частково та просив накласти арешт на вилучені документи. В частині накладення арешту на вилучені грошові кошти просив залишити без розгляду, оскільки в ході досудового розслідування не встановлено, що вилучені кошти здобуті злочинним шляхом. Зазначив, що грошові кошти за надання послуг підозрюваному було переведено на рахунок криптогаманця, тобто у криптовалюті, в той час як в ході проведення огляду було вилучено грошові кошти в гривнях та доларах США. З огляду нам викладене, просить арешт в частині накладення на грошові кошти без розгляду, оскільки не встанолвено, що вилучені грошові кошти отримані злочинним шляхом, а тому на даний час відпала потреба в його накладені.

Власник майна ОСОБА_5 , щодо накладення арешту на вилучені документи не заперечує, щодо накладення арешту на грошові кошти - підтримав позицію прокурора.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 підтримала позицію свого підзахисного та не заперечувала щодо накладення арешту на вилучені документи та залишення без розгляду клопотання про арешт в частині його накладення на грошові кошти.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, крім іншого, доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, убачається, що слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000089 від 07.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

В період часу з 07 год 23 хв. по 08 год. 26 хв 27.08.2025 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 під час якого виявлено та вилучено посвідчення журналіста, сертифікат про проходження онлайн курсу журналістики, цивільно-правовий договір №723 від 26 травня 2025 року на 3 аркушах на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та грошові кошти, а саме: 206 купюр номіналом 500 гривень, 90 купюр номіналом 200 гривень, 58 купюр номіналом 1000 гривень, 200 купюр номіналом 100 гривень, 50 купюр номіналом 100 доларів США.

Постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 від 27.08.2025 року, вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000089 від 07.03.2025 року.

З клопотання вбачається, що підставою накладення арешту на вилучені документи є збереження інформації про вчинене кримінальне правопорушення та подальше проведення необхідних судових експертиз.

Також слід зазначити, що арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні документів та інформації, яка в них знаходиться до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження інформації про вчинене кримінальне правопорушення та подальше проведення необхідних судових експертиз, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Що стосується клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти, вилучені в ході обшуку від 27.08.2025 року, слід зазначити наступне.

В ході судового розгляду клопотання про арешт майна прокурор просив залишити без розгляду клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти, оскільки не встанолвено, що вилучені грошові кошти отримані злочинним шляхом, кошти за надання послуг підозрюваним були отримані в криптовалюті, а тому на даний час відпала потреба в накладення арешту.

Також слід зазначити, що з наданих в ході розгляду клопотання слідчому судді матеріалів вбачається, що 05.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України, разі визнання останнього винуватим, не передбачено клонфіскації майна. Також, з доданої підозри не вбачається, що кримінальним правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, у справі відсутнвій цивільний позов.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Повноваження суду у разі заявлення клопотання прокурором про часткове залишення без розгляду поданого ним клопотання про арешт майна нормами КПК України не врегульовано.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, враховуючи що прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про залишення клопотання в частині про арешт грошових коштів без розгляду, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання в цій частині слід залишити без розгляду.

Таким чином клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 98, 168, 170-173, 175, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 07.03.2025 року задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку майно, а саме: посвідчення журналіста, сертифікат про проходження онлайн курсу журналістики, цивільно-правовий договір №723 від 26 травня 2025 року на 3 аркушах на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони володіння, розпорядження та користування вказаним майном.

В іншій частині клопотання залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддяОСОБА_8