КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 29.04.2024, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдано у зв`язку з недоведеністю, що він вчинив кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_9 визнано невинуватим у тому, що 11.01.2020 приблизно о 23 год. 45 хв., він перебував за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська,111, на зупинці громадського транспорту біля Куренівського парку, де побачив раніше йому незнайому потерпілу ОСОБА_7 , яка розмовляла по мобільному телефону. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, 11.01.2020 приблизно о 23 год. 45 хв. за вищевказаною адресою, ОСОБА_9 підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , схопив останню за праву руку та вирвав з її правої руки мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 4Х» вартістю 1 575 грн. 00 коп. Після чого потерпіла наздогнала ОСОБА_9 біля будинку №111/2 по вул. Кирилівська в м. Києві, де останній, не отримавши можливості розпорядитись відкрито викраденим майном на власний розсуд, наніс потерпілій ОСОБА_7 один удар кулаком в область обличчя, а саме в область лівого ока, чим спричинив останній фізичного болю, таким чином застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Після цього ОСОБА_9 , заволодівши майном потерпілої ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на суму 1 575 грн. 00 коп.

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, стягнути з ОСОБА_9 судові витрати у розмірі 490, 35 грн. за проведення судової експертизи. Також просить повторно допитати обвинуваченого, потерпілу та свідка ОСОБА_10 і повторно дослідити письмові докази.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд не врахував всі докази, які мають істотне значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, безпідставно визнав окремі докази недопустимими та не обґрунтував чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Стверджує, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується показаннями потерпілого та свідка, а також сукупністю письмових доказів. Зазначає, що в порушення ст.97 КПК України, суд послався на показання свідка ОСОБА_10 щодо обставин придбання обвинуваченим телефону, які явно є показаннями з чужих слів. Вказує, що суд не надав жодної оцінки показанням потерпілої та не спростував їх належним чином, оскільки потерпіла наголошувала, що добре роздивилася нападника, яким був ОСОБА_9 . Наголошує, що суд безпідставно визнав протокол пред`явлення для впізнання недопустимим доказом, адже законодавством не передбачено жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно самої особи, а не її фотознімків, а потерпіла перед слідчою дією назвала всю сукупність ознак, за якими може впізнати особу. Також вважає, що не є істотним порушенням те, що протокол пред`явлення для впізнання не містить додатків, оскільки під час судового розгляду сторона захисту не спростовувала тієї обставини, що у протоколі на знімку №2 зображено саме ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_11 подав в інтересах ОСОБА_9 заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін. Вважає апеляційну скаргу безпідставною, а вирок законним і обґрунтованим, оскільки судом було належним чином досліджено всі докази та надано їм відповідну оцінку.

На запит апеляційного суду Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав копію актового запису про смерть ОСОБА_9 , з якого вбачається, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладеного у постанові від 04.09.2023 у справі № 710/466/16-к, після встановлення під час апеляційного розгляду факту смерті обвинуваченого, щодо якого ухвалено виправдувальний вирок, суд апеляційної інстанції зобов`язаний виконати вимоги статей 370, 404, 419 КПК України, забезпечити участь захисника, продовжити апеляційний розгляд, надати мотивовані відповіді на доводи апеляційних скарг та постановити ухвалу, передбачену одним із пунктів 1, 2, 5 або 6 ст. 407 КПК України з урахуванням вимог статей284, 417 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції безпосередньо дослідив та оцінив всі надані сторонами докази, зокрема - показання обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_10 ; витяг з ЄРДР від 12.01.2020; протокол прийняття заяви від ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.01.2020; протокол огляду місця події від 12.01.2019; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2020; талон виклику швидкої допомоги від 12.01.2020; висновок експерта щодо вартості мобільного телефону.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у висунутому йому обвинуваченні не визнав та показав, що 19.03.2020 був на стихійному ринку «Зеніт», де до нього підійшов хлопець та запропонував купити чорний телефон марки «Ксіомі редмі, на що він погодився та купив його за 400 грн. Пізніше з`ясував, що телефон заблокований, коштів на його ремонт на той момент не мав, відремонтував його приблизно через 2 місяці, після чого користувався ним близько 2-3 місяців. Коли потрібні були кошти, він вирішив здати телефон в ломбард, однак його не взяли. Наступного дня зустрівся із ОСОБА_10 і вони домовились обмінятися телефонами. Весною чи літом 2021 року до нього прийшли працівники поліції, повідомили, що в них є свідок здійснення ним крадіжки вказаного телефону та запросили у райвідділ поліції. На той час в нього вже того телефону не було. Зазначив, що грабіж не вчиняв, телефон в потерпілої не відбирав, жодних насильницьких дій відносно останньої не вчиняв, вперше побачив її в суді. 11.01.2020 біля 23 год. був вдома, на той час проживав з матір`ю та сестрою. Хлопець, в якого купив телефон, веде бродячий спосіб життя, він його шукав, той вже за останньою відомою йому адресою не проживає.

Потерпіла ОСОБА_12 суду показала, що 11.01.2020 близько 23 год. 45 хв., перебувала на зупинці громадського транспорту біля Куренівського парку та відійшла в сторону, щоб зателефонувати матері і в цей час до неї підійшов молодик, який почав викручувати руку, відібрав телефон та побіг. Вона побігла за ним через пішохідний перехід і намагалась відібрати мобільний телефон, він не віддавав, вдарив її і вона впала. Потім зупинила машину, в якій поїхала шукати того чоловіка у дворах будинків, однак не знайшла і викликала поліцію та швидку. Впізнає ОСОБА_9 як особу, яка її пограбувала. Звертає увагу, що на місці грабежу було добре освітлення, оскільки на стовпу був ліхтар. Її викликали в поліцію двічі, вперше їй пред`явили фото, на яких вона нікого не впізнала. Під час другого впізнання був карантин, тому їй пред`являли фотографії (було 4 фото), серед яких вона впізнала обвинуваченого. Під час впізнання був слідчий та багато людей, понятих не було, однак не заперечує, що вони могли бути серед тих людей. Не бачила, щоб вони підписували протокол пред`явлення для впізнання.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що знає ОСОБА_9 з дитинства. В ОСОБА_9 був телефон «Ксіомі редмі», який, з його слів, він купив на ринку. ОСОБА_9 , він і ще якийсь хлопець ходили в ломбард по вул. Кирилівська в м. Київ закласти телефон. Однак телефон не взяли, не працює Wi-Fi. Тоді він поїхав додому, а ОСОБА_9 та той чоловік пішли далі. Через деякий час зустрів ОСОБА_9 , спитав чи заклали телефон, на що останній відповів що ні, а він запропонував ОСОБА_9 обмінятися телефонами з доплатою, на що останній погодився. Він користувався цим телефоном десь місяць, а потім загубив.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.01.2020, ОСОБА_7 зазначила, що 11.01.2020 приблизно о 23 год. 45 хв., на зупинці громадського транспорту біля Куренівського парку по вул. Кирилівська в м. Києві, невстановлена особа вихопила з рук її мобільний телефон марки «Redmi 4X», чим завдала останній матеріальну шкоду.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 20.07.2020 у ОСОБА_7 попередньо з`ясовано, чи може вона впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу. На запитання ОСОБА_7 відповіла, що впізнає особу, зображену на фотознімку під №2 як особу, яка її пограбувала. Ознаки, за якими впізнала: риси обличчя, посадка очей, форма та розмір носа, підборіддя рота.

Висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-20/45530-ТВ від 22.09.2020 встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi 4X» на момент вчинення кримінального правопорушення могла становити 1575 грн.

З копії картки (талона) виклику швидкої медичної допомоги від 12.01.2020 № 224 вбачається, що інспектором патрульної поліції ОСОБА_13 було здійснено виклик швидкої медичної допомоги на АДРЕСА_2 з приводу побиття жінки.

В ході апеляційного розгляду за клопотанням прокурора було досліджено письмові докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протокол прийняття заяви про вчинення злочину від 12.01.2020 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2020, а також допитано потерпілу ОСОБА_7 .

Оцінюючи докази у їх сукупності, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що досліджені докази не доводять винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду про недопустимість протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 20.07.2020, оскільки він не містить додатку і не зрозуміло кого саме впізнала потерпіла ОСОБА_7 на фото №2. Більш того, фотографії у даному протоколі не відповідають вимогам ч.7 ст.228 КПК України, оскільки три фотознімки виконані на фоні з ростовою шкалою, а один - без такої шкали, що створює суттєву відмінність між зображеннями та може вплинути на сприйняття особи, яка впізнає.

При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду, потерпіла підтвердила надані нею показання в суді першої інстанції та запевнила, що саме ОСОБА_9 вчинив дане кримінальне правопорушення, оскільки в момент пограбування вона стояла під ліхтарем, що дало їй можливість його роздивитися та запам`ятати риси обличчя, тому у колегії суддів немає сумнівів у їх правильності та достовірності.

Отже показання потерпілої ОСОБА_7 в сукупності з іншими доказами, доводять винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме - у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Згідно з п. 5 ч. 1, ч.7 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого. Якщо зазначену обставину виявлено під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Подільського районного суду м. Києва від 29.04.2024, яким ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдано підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю.

Процесуальні витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 29.04.2024 щодо ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із смертю обвинуваченого.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3