Справа № 489/1939/20
Провадження № 1-в/489/104/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

30 квітня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням засудженого ОСОБА_2 про звільнення від покарання,

встановив:

До суду надійшло клопотання засудженого вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.06.2024 за ч. 2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 2-1 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

У зв`язку із зазначеним, порушене у даному клопотанні питання про звільнення засудженого від відбування покарання підлягає вирішенню відповідно до п. 2-1 ч. 1 ст. 537 КПК України та підлягає розгляду судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Натомість з клопотання та матеріалів судового провадження вбачається, що вирок Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.06.2024, яким ОСОБА_2 засуджений до покарання у виді позбавлення волі, набрав законної сили 26.07.2024 та був направлений для виконання до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де останній перебуває і станом на даний час, що вказує на те, що вирок відносно ОСОБА_2 виконується на території, на яку не розповсюджується територіальна юрисдикція Інгульського районного суду міста Миколаєва.

За такого, оскільки засуджений ОСОБА_2 станом на даний час відбуває призначене йому покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», що розташована на території, на яку розповсюджується територіальна юрисдикція Центрального районного суду міста Миколаєва, тому вирішення порушеного у даному клопотанні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання для проходження військової служби має здійснюватися саме вказаним судом.

Таким чином, встановлені судом обставини вказують на те, що клопотання ОСОБА_2 подане до Інгульського районного суду міста Миколаєва без додержання вимог положень статей 537, 539 КПК України, оскільки не підлягає розгляду в даному суді.

При цьому, нормами КПК України не передбачено дій суду при виявленні порушення порядку звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Проте положеннями ч. 2 ст. 304 КПК України, якими врегульовано наслідки подання до слідчого судді скарги до суду, який не має права її розглядати, визначено, що скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до ст. 7 КПК України, однією із засад кримінального провадження є диспозитивність (ст. 26 КПК України), за якою сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, оскільки клопотання засудженого ОСОБА_2 про звільнення від призначеного покарання, не підлягає розгляду в цьому суді, тому вказане свідчить про необхідність повернення вказаного клопотання особі, яка його подала.

При цьому, суд вважає необхідним роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що він має право, згідно з п. 2-1 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, подати клопотання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання для проходження військової служби до місцевого суду за місцем відбування ним призначеного вироком суду покарання.

Керуючись статтями 7, 9 ч. 6, 26, 372, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби повернути особі, яка його подала, у зв`язку з тим, що клопотання не підлягає розгляду в цьому суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1