Справа №591/1808/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/199/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної - ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2025 року, якою до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2025 року, на часткове задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській обл. ОСОБА_9 , до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 України ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03 травня 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 242 240 грн., з покладенням на останню, у разі її внесення та після звільнення з-під варти, обов`язків: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи; з`являтися до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими свідками у кримінальному провадженні; не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду; здати на зберігання до відповідного органу паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним, захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні поданого клопотання та застосувати до її підзахисної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту чи у нічний час доби за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 , або визначити заставу у мінімальному розмірі.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що під час розгляду вказаного клопотання, нею було наголошено, що повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 332 України, яке було вручено ОСОБА_7 є необґрунтованим, оскільки у сторони обвинувачення не було достатніх підстав для складення такого процесуального рішення, і жодних доказів, які б беззаперечно вказували на причетність останньої до інкримінованого їй кримінального правопорушення, надано не було.

Крім того, апелянт вказує, що під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею не було враховано, що і на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також жодного доказу надано не було, усі ризики, на які є посилання у клопотанні, є абстрактним та необґрунтованим. Жодних дій щодо ухилення від органу досудового розслідування та впливу на свідків ОСОБА_7 вчиняти не збирається, при тому, що будь-яким свідків по кримінальному правопорушенню не встановлено, звернень до правоохоронних органів у кримінальному провадженню щодо впливу на учасників кримінального провадження чи інших осіб не було подано. Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення, то він не існує, оскільки ОСОБА_7 до моменту розгляду даного клопотання неофіційно працювала.

Також, захисник вказує, що слідчим суддею не було враховано і те, що її підзахисна має ряд хронічних захворювань, що потребують спеціального лікування і без належних медичних препаратів її стан в умовах тримання під вартою може значно погіршитись; не перебуває на диспансерних обліках, що у неї на утриманні перебуває малолітня дитина, з якою вона постійно проживає за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

За таких обставин, на думку апелянта наявні підстави для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж засовував слідчий суддя.

Також, захисник вказує, що у разі все ж таки залишення в силі запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прохання визначити її підзахисній заставу у мінімальному розмірі, що відповідає межам та класифікації кримінального правопорушення ч.3 ст. 332 КК України, оскільки визначений слідчим суддею розмір застави є для останньої непомірним.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який вважав рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, просив залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 13 січня 2025 року, в якому 05 березня 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема за те, що остання, діючи з корисливих мотивів, за грошову винагороду у сумі 48 тис. доларів США організувала незаконне переправлення через державний кордон ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

В рамках вказаного кримінального провадження до слідчого судді звернувся слідчий з клопотанням щодо застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з правом внесення застави у розмірі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та з покладенням на останню, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє клопотання слідчий вмотивував обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування до останньої більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею, з врахуванням доданих до нього доказів, було встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який пов`язаний із можливістю незаконного перетину кордону, за який, у разі доведеності вини, останній загрожує суворе покарання та визнано доведеними ризики, на які посилався слідчий, з врахуванням того, що підозрюваній відомі свідки у кримінальному провадженні, яке перебуває на початковій стадії досудового розслідування.

Таким чином, встановивши вищезазначені ризики, слідчий суддя і дійшов висновку про неможливість застосування до останньої більш м`яких запобіжних заходів та про доцільність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що забезпечить її належну процесуальну поведінку під час досудового слідства та у суді, з чим колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

Ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, а саме, що при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею не було враховано того, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, колегія суддів звертає увагу, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, а тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При цьому, колегія суддів зауважує, що доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами, яких, в даному випадку для визнання її обґрунтованої, достатньо.

Що стосується доводів захисника про те, що її підзахисна має ряд хронічних захворювань, потребує спеціального лікування і без належних медичних препаратів її стан в умовах тримання під вартою може значно погіршитись, то зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що дане питання було предметом розгляду слідчого судді з зазначенням того, що докази незадовільного стану здоров`я ОСОБА_7 відсутні, і таких доказів не було надано і апеляційному суду, а наявність у останньої постійного місця проживання, на що також вказує апелянт, не є безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, колегія суддів зауважує, що обставини перебування на утриманні підозрюваної малолітньої дитини, на що посилається захисник, не були враховані самою ОСОБА_7 та не стали для неї стримуючим фактором при вчиненні кримінального-караного діяння, за яким їй повідомлено про підозру.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 182 КПК України, слідчим суддею було визначено заставу, який, на часткове задоволення клопотання, був зменшений з 660 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як було зазначено слідчим, до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визнавати який завищеним чи зменшувати, апеляційний суд підстав не вбачає, у разі сплати якої підозрювана буде звільнена з під варти та перебуватиме на волі.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2025 року, якою до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4