КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/4773/2025 .
Категорія КК: ч. 1 ст. 2583 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 22 серпня 2025 року включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати вказану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність розгляду клопотання прокурора.

На думку захисника, висновки суду щодо наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України не відповідають обставинам кримінального провадження. Подане прокурором клопотання не містить належного обґрунтування підстав, з яких до ОСОБА_6 не може бути застосовано більш м`якого виду запобіжного заходу. Так само суд, у своєму рішенні, не вказав таких підстав. Крім того, суд безпідставно не обрав заставу в розмірі, передбаченому чинним КПК України.

Захисник вказує про те, що суд залишив поза увагою тривалий строк перебування під вартою ОСОБА_6 , не врахував дані про особу обвинуваченого, а саме похилий вік, наявність стійких соціальних зв`язків, постійне місце проживання та реєстрацію у м. Києві, він є особою, яка раніше не судима.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України до внесення змін в ст. 176 КПК України, до нього запобіжний не застосовується, а лише продовжується його строк.Тому вважає, що наявні законні підстави обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Посилання на ч. 6 ст. 176 КПК України вважає необґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як убачається з матеріалів, наданих захисником, судом розглянуто письмове клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Судом заслухано думку сторін кримінального провадження, вивчено матеріали судового провадження.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду вказаного питання.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою. Отже будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не є можливим згідно з процесуальними нормами КПК України.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність посилання суду на положення ч. 6 ст. 176 КПК України в редакції Закону України від 14.04.2022з подальшими змінами, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу.

Затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України до часу набрання чинності Законом України«Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуальних кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» від 14.04.2022 не свідчить про необхідність застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальні дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. У даному кримінальному провадженні суд здійснював розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Розгляд вказаного клопотання не є продовженням процесуальної дії, передбаченої ст. 208 КПК України по затриманню особи. Тому, на думку суду апеляційної інстанції, продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ухвалення судового рішення правильно виконано згідно з положеннями норм КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії та прийняття такого рішення.

Судом обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, судом першої інстанції враховано обставини скоєння інкримінованого обвинуваченому злочину, покарання, яке може бути призначене, за умови визнання його винним, що, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування та саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (п. 80), в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, судом враховано дані про особу обвинуваченого, а саме його вік, сімейний стан, місце реєстрації у м. Києві та фактичне проживання в с. Опитне Бахмутського району Донецькій області, майновий стан та репутацію. Проаналізовано судом наявність ризику неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, з огляду на стадію кримінального провадження.

Крім того, судом належним чином обґрунтовано неможливість призначення застави ОСОБА_6 з чим погоджується і колегія суддів.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Подільського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року. Тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 407, ст. 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 22 серпня 2025 року включно, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3