ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/20/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України.

Захисник ОСОБА_4 під час судового засідання заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Так як відповідно до обвинувального акту, дії та обставини, які інкримінуються ОСОБА_5 , мали місце 03.01.2015. Кримінальне провадження просив закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 дане клопотання підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що він розуміє, що закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є підставою, що його не реабілітує.

Прокурор не заперечував щодо заявленого клопотання.

Представник потерпілого ОСОБА_6 у вирішенні клопотання сторони захисту поклався на розсуд суду.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , 03.01.2015 приблизно 22:00 год., керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Волгодонська в м. Києві, в сторону вул Вереснева, згідно висновку судової авто-технічної експертизи N?78 ат від 06.04.2015, допустив порушення вимог п. 16.11 та не виконав вимоги дорожного знаку 2.1 «Дати дорогу».

Порушення вищевказаних вимог ПДР з боку ОСОБА_5 виразилось в тому, що він керуючи вище вказаним транспортним засобом, рухаючись проїзною частиною вул. Волгодонська, що є другорядною дорогою, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг проявив неуважність внаслідок цього не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу» ПДР та на перехресті з вул. Вереснева, що є головною дорогою, вчинив зіткнення з автомобілем Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався зазначеною головною дорогою в напрямку вул. Російська і відповідно мав перевагу в русі.

Порушення вище вказаних положень ПДР ОСОБА_5 знаходяться в причинному зв?язку з наставшими наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню водію автомобіля Volkswagen Touareg, д.н.3. НОМЕР_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вислухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011), злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості.

Інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до обвинувального акту було вчинено 03.01.2015 та з того часу минуло більше трьох років.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, минуло більше 3 років, при цьому, перебіг давності не зупинявся і не переривався, обвинувачений від слідства та суду не ухилявся та не заперечує щодо закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 284 КК України, закриття провадження з цих нереабілітуючих підстав є обов`язковим, а останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Також, при ухваленні вказаного рішення, суд враховує позицію Верховного Суду в постанові від 29.07.2021р. у справі N9 552/5595/18, в якій вказано: «За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення».

Постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к зауважено, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Наведені обставини Верховного суду дотримані судом, тому суд не пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності із фактом визнання обвинуваченим своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, або ж за фактом його відсутності.

Крім того, приймаючи до уваги положення ст. 129 КПК України, згідно з якими цивільний позов вирішується в разі ухвалення вироку або при постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд вважає за необхідне поданий цивільний позов залишити без розгляду, з роз`ясненням права звернутись з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що суд звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати на останнього, в силу вимог ст. 124 КПК України, не покладаються.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 350, 372, 376 КПК України, на підставі ст. 49 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014), у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Цивільний позов прокурора прокуратури Дарницького району м. Києва ОСОБА_9 в інтересах Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази: автомобіль Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 та автомобіль Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - залишити власникам.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: