Справа № 182/7581/24
Провадження № 1-кп/0182/19/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2024 року за №0000112 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, особи з ІІІ групою інвалідності, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2024 року у денний час доби, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 знаходився біля виробничого комплексу, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул.. Гетьманська, буд. 63, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна з вказаної промислової зони.

Реалізовуючи свій злочинний умисел,Ю спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в той же день та час, знаходячись біля виробничого комплексу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул.. Гетьманська, буд. 63, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що частина паркану частково пошкоджена, шляхом вільного доступу проник на вказану територію та підійшов до приміщення, а саме до корпусу «В1», який розташований на зазначеній території, де проліз через відкрите вікно та таким чином проник до нього, звідки таємно, умисно, повторно з корисливих мотивів, викрав індукційний нагрівач ВЧ-60АБ ТВЧ, ринкова вартість якого, станом на 11.10.2024 року згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-24/50551-ТВ від 13.12.2024 року могла становити 349 200 грн. 08 коп., який належить ОСОБА_5 , заподіявши останньому майнову шкоду у розмірі 349 200 грн. 08 коп.

У подальшому ОСОБА_3 залишив місце злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, що завдала значної шкоди потерпілому, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі та суду показав, що точної дати та часу він не пам`ятає, біля двору, де він мешкає, розташований «Інструментально-механічний завод». Через ушкодження паркану, від артилерійських обстрілів, проник на територію заводу. Решітка на вікні підприємства була відігнута, та він через те вікно і проник у середину приміщення, звідки викрав індукційний нагрівач, який потім продав своєму знайомому за 2000 грн. Гроші витратив на придбання харчів. Просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що він є директором «Інструментально-механічного заводу», який розташований за адресою: м. Нікополь, вул.. Гетьманська, 63, 65. 11 жовтня 2024 року приблизно о 05-00 год., він приїхав до себе на роботу та виявив крадіжку індукційного нагрівача ВЧ-60 АБ ТВ4, та поломку семи станків. Нагрівач складається з корпусу та безпосередньо нагрівача (котушки) з високочастотними кабелями. До приміщення обвинувачений заліз через вікно. Сама крадіжка була вчинена 10.10.2024. Позов заявляти не бажає. Зазначив, що шкода йому відшкодована частково, повернуто корпус нагрівача, котушка і провода не повернуті, що взагалі робить неможливою роботу зазначеного пристрою. При призначені покарання, просив суд застосувати саме суворе покарання пов`язане з позбавлення волі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 крім його показів, показів потерпілого, підтверджується також письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження №0000112, законність, допустимість та достовірність яких сторонами судового провадження не оспорювались:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13.10.2024 року, згідно якого ОСОБА_5 повідомив, про те, що 11.10.2024 року приблизно о 05-00 год. останній виявив розукомплектування та крадіжку апарату з виробництва, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке йому належить ( а.п. 14);

-заявою ОСОБА_5 від 09.12.2024 року, згідно якого останній не заперечує щоб працівники поліції оглянули приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул.. Гетьманська, буд. 63,, корпус В1 ( а.п. 15);

-протоколом огляду місця події від 09.12.2024 року, відповідно до якого слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , в присутності двох понятих, власника ОСОБА_5 було оглянуто територію за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду нічого не вилучалось. До протоколу огляду додано фото таблицю ( а.п. 16-22);

-висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-24/50551-ТВ від 13.12.2024 року, відповідно до якого, ринкова вартість нового індукційного нагрівача «ВЧ-60АБ ТВЧ» станом на 11.10.2024 могла складати 349 200 грн. 08 коп. ( а.п. 41-45);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.12.2024 року, згідно якого в присутності двох понятих, свідок ОСОБА_7 впізнав за загальними рисами обличчя, формою носу та розташуванням очей, на фотознімку під № 2 чоловіка, у якого він придбав прилад, схожий на зварювальний апарат. Відповідно до довідки, під №2 ОСОБА_3 ( а.п. 50-53);

-заявою ОСОБА_7 , який добровільно видав для огляду та вилучення інструмент, який він придбав 10.10.2024 року у знайомого на ім`я ОСОБА_8 ( а.п. 54);

-протоколу огляду від 11.12.2024 року, відповідно до якого слідчий СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , в присутності двох понятих, за участю ОСОБА_7 , був оглянутий та вилучений індукційний нагрівач «ВЧ-60АБ ТВЧ», білого кольору. До протоколу огляду додано фото таблицю ( а.п. 55-63);

-розпискою ОСОБА_5 , який отримав від працівників поліції раніше викрадений індукційний нагрівач ВЧ-60АБ ТВЧ», без з`єднувальних високочастотних кабелів, заяв та зауважень до працівників поліції відсутні ( а.п. 65);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.12.2024 року, згідно якого в присутності двох понятих, свідок ОСОБА_9 впізнав за загальними рисами обличчя, формою очей, кровей, зачіскою, на фотознімку під № 2 чоловіка, на ім`я ОСОБА_8 , який 10.10.2024 року хотів залишити на місці його працевлаштування у м. Нікополь по вул.. Отаманська, предмет схожий на зварювальний апарат. Відповідно до довідки, під №2 ОСОБА_3 ( а.п. 67-70).

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за якими він обвинувачується.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінально

го правопорушення (злочину), який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Також суд враховує обставини справи, особу винного, який раніше не судимий ( а.п. 85). Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо ( а.п. 92). Офіційно не працевлаштований, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває (а.п. 87).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає активне сприяння досудовому розслідуванню ( п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність таких, що його обтяжує, думку потерпілого, який просив призначити покарання суворе покарання пов`язане з позбавленням волі, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк. На переконання суду, саме такий вид покарання є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 раніше судимий вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 78 КК України в разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього Кодексу.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. При цьому, строки погашення судимості регламентовано ст. 89 КК України, а обчислення строків погашення судимості - ст. 90 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно зі ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Так, з системного аналізу кримінального закону, судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально-правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік на підставі ст. 75 КК України,, тобто іспитовий строк у засудженого ОСОБА_3 за цим вироком сплив 08.05.2024, що свідчить про те, що у ОСОБА_3 на момент вчинення кримінального правопорушення у цій справі (10.10.2024 року) закінчився іспитовий строк за попереднім вироком, отже на момент вчинення кримінального правопорушення останній був особою, що не має судимості відповідно до вимог ст. 89 КК України, тобто підстав для застосування та призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід не обирався. Однак, з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту в залі суду. Такий суворий запобіжний захід в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду, а також ризику вчинення нових , аналогічних злочинів.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-24/50551-ТВ від 13.12.2024 року в сумі 1591 грн. 80 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 124 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.4 ст.185 Кримінального Кодексу України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 05 травня 2025 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази:

-індукційний нагрівач ВЧ-60АБ ТВЧ», білого кольору, який переданий під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити у його користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-24/50551-ТВ від 13.12.2024 року в сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) грн. 80 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1