Номер провадження 1-кс/754/2460/25
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000520 від 10 липня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ :

11 липня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000520 від 10 липня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: мобільного телефону марки Infinix НОТ 11S NFC, imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , в прозорому чохлі, з метою збереження речових доказів.

Згідно клопотання прокурора, 10 липня 2025 року, приблизно о 16 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 8-В, працівниками поліції було зупинено неповнолітнього ОСОБА_4 , який повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину для власного вживання без мети збуту.

10 липня 2025 року за адресою: м.Київ, вул. Бальзака, 8-В під час огляду місця події у ОСОБА_4 виявлено та вилучено:

поліетиленовий пакет в якому 3 згортки із ізоленти чорного кольору та 1 зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, який поміщено до спеціального пакету KIV 21 15573 та запаковано;

мобільний телефон марки Infinix НОТ 11S NFC, imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , в прозорому чохлі, який поміщено до спеціального пакету WAR 1971596 та запаковано.

Постановою дізнавача вилучене під час огляду місця події майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000520 від 10 липня 2025 року.

Прокурор просить накласти арешт на вилучений під час огляду місця події мобільний телефон марки Infinix НОТ 11S NFC, imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , в прозорому чохлі, зазначаючи в клопотанні, що він відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якому клопотання підтримав та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Клопотання розглянуто на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя дослідивши клопотання прокурора та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ВД Деснянського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000520 від 10 липня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

10 липня 2025 року під час проведення огляду місця події за адресою: м.Київ, вул. Бальзака, 8-В, ОСОБА_4 було добровільно надано для вилучення поліетиленовий пакет, в якому 3 згортки із ізоленти чорного кольору та 1 зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору та мобільний телефон марки Infinix НОТ 11S NFC, imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , в прозорому чохлі.

Постановою ст. дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 10 липня 2025 року вилучене під час огляду місця події майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000520 від 10 липня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання прокурора відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та подане у строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Прокурор в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучений в ході огляду місця події мобільний телефон є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки вказане у клопотанні майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000520 від 10 липня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 10 липня 2025 року під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 8-В, у ОСОБА_4 мобільний телефон марки Infinix НОТ 11S NFC, imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету WAR 1971596 та запаковано, з метою збереження речових доказів, із забороною відчуження, розпорядження та користування ним.

Ухвалу слідчого судді вручити прокурору для виконання, направити володільцю майна до відома.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: