Справа № 750/5699/25
Провадження № 1-кс/750/1747/25
У Х В А Л А

30 квітня 2025 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилається на наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні. В своїй промові посилалися на необгрунтованість підозри, недоведеність ризиків, неналежне надання підозрюваному медичної допомоги, через що він покинув розташування військової частини з метою самозахисту задля збереження життя та знаходився весь час вдома. Повноцінне лікування не зміг пройти за місцем мешкання, бо не мав коштів. Підозрюваний також зазначив, що він не відмовляється далі проходити військову службу.

Заслухавши доводи прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000878 від 11.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2025 № 16 солдат ОСОБА_5 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.01.2025 №23-РС на посаду солдата резерву третього запасного взводу 97 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та вимог

ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_5 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 26.01.2025 близько о 18 год. 00 хв. в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, що було визначене поблизу м. Новгород-Сіверський Чернігівської області.

28.04.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

28.04.2025 ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтею 407 КК України застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел та Гартлі проти Сполученого Королівства» визначено, що стандарт доказування «обгрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, яка б задовольнила об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. В подальшому таке визначення стандарту доказування «обгрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Лабіта проти Італії» тощо, а також додатково було зазначено, що факти, які дають підстави для підозри не мають бути також рівня, як такі, що обгрунтовують засудження особи. Отже стандарт доказування «обгрунтована підозра» є нижчим порівняно зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення.

На даному етапі досудового розслідування стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України грунтується на таких доказах: повідомленні № 2332 від 25.02.2025 військової частини НОМЕР_1 про вчинення солдатом ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України; висновку службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення 26.01.2025 місця служби солдатом ОСОБА_5 , витягах з наказів командира військової частини НОМЕР_1 про проходження служби солдатом ОСОБА_5 , що підтверджує його правовий статус військовослужбовця; протоколах допиту свідків - військовослужбовців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили факт самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_5 тощо.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до висновку, що їх сукупність є достатньою для констатації факту того, що на теперішньому етапі досудового розслідування підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України є обгрунтованою. У зв`язку з цим, твердження сторони захисту про необгрунтованість підозри є безпідставними.

Переходячи до розгляду ризиків, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що ризик неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного є дією, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Проте, відображенні у клопотанні слідчого ризики не мають носити абстрактний характер, а повинні грунтуватися на фактичних обставинах справи.

Перш за все, слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких умисних злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора в суді про доведеність ризику, передбаченого: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), оскільки такий витікає з серйозності висунутої підозри та тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винуватим.

Слідчий суддя також погоджується з доводами прокурора в суді про доведеність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється), оскільки інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення носить триваючий характер та фактично було припинено не його добровільним з`явленням до органів правопорядку, а вжиттям певного комплексу оперативно-розшукових заходів та подальшим затриманням підозрюваного в порядку ст. 208 КПК України, крім того ОСОБА_5 був звільнений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2024 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та знову підозрюється у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення.

За наведених вище обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному злочину, який вчинений в період воєнного стану, доведеність ризиків наведених у клопотанні слідчого, слідчий суддя, керуючись ч.4 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне розмір застави не визначати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27 червня 2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_9