УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.07.2025 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 вересня 2025 року включно.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки його було пропущено з поважних причин.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 вересня 2025 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необгрунтованою.

Стверджує, що судом лише констатовано наявність ризиків, вказаних в клопотанні прокурора, однак не вказано якими саме доказами це підтверджується.

Вважає, що існує факт надмірного тримання обвинуваченого під вартою, яке є невиправданим з точки зору вимог КПК та практики ЄСПЛ, у зв`язку з відсутністю будь яких доказів наявності ризиків, на які вказує в клопотанні сторона обвинувачення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням за ч.2, ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 311 та ч. 4 ст. 369 КК України ОСОБА_8 та обвинувачених за ч.3 ст. 307 КК України: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.09.2021р. ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.11.2021 включно. В подальшому ухвалами суду обвинуваченому строк тримання під вартою було неодноразово продовжено.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що продовжують існувати всі ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 тому наразі запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою не видається за можливе, оскільки судовий розгляд продовжується.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, подається протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

З пояснень захисника та матеріалів судового провадження вбачається, що 17.07.2025 року судом було проголошено резолютивну частину. Повний текст ухвали захиснику було надано 18.07.2025 року і в передбачений КПК України строк він подав апеляційну скаргу.

За таких обставин, з метою дотримання права на доступ до суду, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання захисника щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, визнати поважними причини пропуску строку та поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.07.2025 року.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням за ч.2, ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 311 та ч. 4 ст. 369 КК України ОСОБА_8 та обвинувачених за ч.3 ст. 307 КК України: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, у якого відсутні законні джерела доходу, наразі здійснюється судовий розгляд іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів також пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, якому органом досудового розслідування поставлено у вину вчинення епізодів особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, у складі організованої групи, прийшов до висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а отже з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, обвинувачений може переховуватись від суду.

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів вважає вірним зазначене судом першої інстанції, що наявним є ризик того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків з метою зміни показань, наданих ними на досудовому розслідуванні, оскільки ще не проведено допит свідків судом, а отже ОСОБА_6 може впливати на них, з метою надання ними показів на свою користь.

Судом першої інстанції також було враховано багатоепізодність дій ОСОБА_6 за висунутим обвинуваченням, відсутність у нього законних джерел доходу, те, що наразі здійснюється судовий розгляд іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів також пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, у якому відносно нього обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави, після внесення якої обвинувачений був звільнений з-під варти та знову притягується до кримінальної відповідальності за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів. Все це дає підстави вважати, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризиків переховування обвинуваченим від суду, незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні. Також існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити інші злочини, тобто продовжити свою злочинну діяльність.

Тому не є слушними доводи захисника обвинуваченого, щодо відсутності на теперішній час ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, як того просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.07.2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.07.2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: