Справа № 362/4817/25
Провадження № 1-кп/362/613/25
ВИРОК

Іменем України

28.07.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000167 від 04.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтава, українець, громадянин України, освіта середня технічна, проживає у цивільному шлюбі, працює без укладення трудової угоди різноробом, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 у порушення вимог ст. 28 Конституції України та вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство та фізичне насильство щодо своєї цивільної дружини ОСОБА_4 , з якою останній проживав у одному помешканні за адресою: АДРЕСА_2 .

14.11.2024 о 21:00 год. ОСОБА_5 перебував за вищезазначеною адресою та вчинив домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_4 , тобто умисні дії психологічного характеру, а саме висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2025 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Також 31.01.2025 о 00:30 год. у АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , за місцем свого проживання, вчинив щодо співмешканки ОСОБА_4 домашнє насильство фізичного характеру, а саме вдарив рукою її по голові, чим завдав їй фізичного болю. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.04.2025 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Крім того 02.02.2025 о 14:00 год. за вищезазначеною адресою, за місцем свого проживання, ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_4 , а саме висловлював словесні погрози фізичною розправою, наносив удари в область голови потерпілої. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2025 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КупАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Однак ОСОБА_5 продовжив вчинення умисних систематичних дій, направлених на вчинення домашнього насильства щодо цивільної дружини ОСОБА_4 та вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин:

03.05.2025 близько 21:00 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_5 перебував у АДРЕСА_2 , та висловлював на адресу ОСОБА_4 образи грубою нецензурною лайкою та залякував, чим вчинив психологічне насильство щодо останньої. Тоді ж ОСОБА_5 застосував до ОСОБА_6 фізичне насильство, а саме вдарив рукою по обличчю ОСОБА_4 , чим вчинив фізичне насильство відносно останньої.

Відповідно до висновку експерта № 767 від 26.05.2025 за результатами проведення судово-психологічної експертизи внаслідок вчинення дій ОСОБА_5 щодо ОСОБА_4 у неї виникали періодичні негативні психоемоційні переживання (страх за своє життя, її ненародженої дитини, больові страждання, переживання образи), внаслідок побиття погіршували соціальне функціонування та якість її життя.

ОСОБА_5 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті щодо місця, часу, способу вчинення. Пояснив, що зараз їхні стосунки покращилися. Розуміє, що вчиняв неправильно, щиро кається, просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_5 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні просила суд суворо не карати обвинуваченого.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_5 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, які згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, на обліку у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, працює без укладення трудової угоди, має на утриманні малолітню дитину, у силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутності обставин, які його обтяжують, особи винного, позицій прокурора і потерпілої, які висловлені у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді громадських робіт, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 91-1КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені відповідні обов`язки.

Суд вважає, що до ОСОБА_5 , як до особи, яка вчинила домашнє насильство, необхідно застосувати обмежувальний захід та покласти на нього обов`язок відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України терміном на 2 (два) місяці.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі п. п. 1, 4 ч. 1, 3 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_5 обмежувальні заходи у виді заборон: перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства та листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб, терміном на 2 (два) місяці.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1