У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

за участі сторін та інших учасників провадження:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві розгляд кримінального провадження №0002347 від 08.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0002347 від 08.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернулася із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтовується тим, що 08.08.2024 під час здійснення патрулювання Солом`янського району м. Києва, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 будучи у форменому одязі працівників поліції, відповідно до ч. 1 статті 30 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом, отримали виклик з метою припинення протиправної поведінки невідомого чоловіка за адресою: м.Київ, бул.Чоколівський 11.

Прибувши на місце виклику працівники поліції виявили вогнище та поряд особу чоловічої статі, анкетні дані якої у подальшому встановлені як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який самостійно розпалив багаття.

При спілкуванні ОСОБА_5 який перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе зухвало, нецензурно висловлювався на адресу працівників поліції, ображав їх честь та гідність. На вимогу працівників поліції припинити протиправні дії ОСОБА_5 не реагував та продовжував створювати конфлікту ситуацію, а також намагався покинути місце події та втекти від працівників патрульної поліції.

Далі приблизно о 20:36 год. один із працівників патрульної поліції попросив у ОСОБА_5 на підставі ст.32 "Закону про Національну Поліцію України" надати документи що посвідчують особу, після чого ОСОБА_5 дістав із кишені предмет, ззовні схожий на канцелярський ніж та почав ним замахуватись на працівників патрульної поліції.

Працівниками патрульної поліції прийняте рішення застосувати відносно громадянина ОСОБА_5 спецзасіб, згідно ст.45 "Закону про Національну Поліцію України", а саме гумовий кийок. В свою чергу ОСОБА_5 , побачивши спец засіб у патрульного поліцейського, почав бігти на працівників патрульної поліції розмахуючи предметом ззовні схожим на канцелярський ніж, в результаті чого працівник патрульної поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оступився та впав на асфальтове покриття в цей час ОСОБА_5 накинувся зверху на ОСОБА_7 , та почав хаотично махати предметом ззовні схожим на канцелярський ніж, в результаті чого ОСОБА_7 згідно довідки №3052 з Київської міської клінічної лікарні №6 отримав садини 3-5 пальців лівої кисті та садину ліктьового суглобу. Після чого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 намагався відтягнути ОСОБА_5 від свого напарника, в результаті чого ОСОБА_5 накинувся і завдав удар предметом ззовні схожим на канцелярський ніж ОСОБА_6 , в результаті чого, згідно довідки №3051 від Київської міської клінічної лікарні №6 ОСОБА_6 отримав різану рану лівого ліктьового суглобу.

Таким, чином, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Прокурор зазначила, що органом досудового розслідування згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме - злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років.

Окрім того, обвинувачений є особою, раніше судимою за злочини, передбачений ч.2 ст. 4 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що особа на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із насильством, прокурор вбачає необхідність в продовженні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. На думку органу досудового розслідування, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Захисник наголошував, що одна лише тяжкість можливого покарання не може бути підставою для тримання під вартою.

Суд заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту чи особистої поруки є недоречним з огляду на те, що він раніше судимий, обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину поєднаного із застосуванням насильства. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, до ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначений запобіжний захід є виправданий з точки зору запобігання ризиків та тяжкості злочину у скоєння якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Так, ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, санкція ч. 2 ст.152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява №33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Отже, такі відомості, у своїй сукупності дають достатні підстави для переконання того, що обвинувачений може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, стороною обвинувачення належним чином обґрунтовано наявність ризику, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Водночас, стороною захисту не надано суду доказів чи аргументів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, твердження захисника про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є такими, що не відповідають дійсності.

Таким чином, аргументи сторони захисту не спростували заявлені у клопотанні ризики, які суд вважає доведеними прокурором, а саме ризику переховування від правосуддя та впливу на потерпілу і свідків з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, застосування до обвинуваченого більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме спробам перешкоджати кримінальному провадженню, можливості незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п. 80 рішення у справі «Марченко проти України» про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому строком 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 182-184, 194, 331, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком 60 днів, тобто до 29.06.2025 включно.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 29.06.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8