Провадження № 1кп-932-342-25
УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника потерпілих ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.1, п.5, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.1, п.5, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор, представник потерпілих ОСОБА_9 та потерпілі вважали можливим призначити кримінальну справу до розгляду у судове засідання.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявили клопотання про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 прокурору, у зв`язку із незрозумілістю характеру та причин обвинувачення. А саме, що твердження в обвинувальному акті про те, що у ОСОБА_8 був злочинний умисел на організацію вчинення вбивства двох осіб, так як у останнього склалися неприязні відносини з потерпілими із-за смерті доньки його співмешканки, є безпідставними. Співмешканка ОСОБА_8 подала заяву про кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , по якій 07.06.2023 були внесені відомості до ЄРДР, у зв`язку з підозрою, що вказані особи були причетні до загибелі її доньки. Отже, як ОСОБА_8 , так і його співмешканка ОСОБА_12 , здійснювали передбачені діючим законодавством дії, щодо притягнення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності, а тому це не може свідчити про наявність неприязних стосунків. 31.07.2023 ОСОБА_8 через Інтернет здійснив замовлення GPS-трекеру «КАРГО», який в подальшому встановив на автомобіль марки «Форд Фіеста», який належить ОСОБА_10 , з метою його використання для слідкування, а дані, отримані в результаті вказаного слідкування, ОСОБА_8 мав намір передати органу досудового розслідування, з метою з`ясування контактів останнього, який займався розповсюдженням наркотичних засобів, що й могло послугувати причиною загибелі доньки ОСОБА_12 . Слідкування ОСОБА_8 за переміщенням ОСОБА_10 за допомогою GPS-трекеру «КАРГО» може свідчити лише про незаконне стеження за особою, але ніяк не про стеження з метою реалізації свого злочинного умислу, як зазначено в обвинувальному акті. Згідно показів свідка ОСОБА_13 , трекер може працювати без підзарядки близько 30 днів. Згідно обвинувального акту, трекер було встановлено 31.07.2023, а подія сталася 20.01.2024. Жодних даних про підзарядку трекера за період практично пів року в обвинувальному акті не зазначено. Жодних даних, щодо перевірки працездатності, знаходження трекера в увімкненому стані 20.01.2024, та щодо спостереження за період безпосередньо перед подією в реєстрі, доданому до обвинувального акту, немає. Вищевказане свідчить про очевидну незрозумілість твердження в обвинувальному акті, щодо причинно-наслідкового зв`язку між слідкуванням за автомобілем за декілька місяців до події, та відсутності працюючого трекера саме під час події. Крім того, проведені молекулярно-генетичні експертизи у кримінальному провадженні не виявили на жодному з речових доказів, які були вилучені на місці події, генетичних слідів ОСОБА_8 . Невстановленість особи у якій, по версії слідства було придбано саморобний вибуховий пристрій, невстановленість особи, яка встановила цей пристрій на автомобіль потерпілих, і коли і як цей саморобний пристрій було приведено в дію для здійснення вибуху, достовірно свідчать про відсутність об`єктивних даних, які можуть свідчити про причетність ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення. Все вищенаведене свідчить про таку істотну неконкретність обвинувального акту, який надійшов на розгляд суду, що призводять до порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки порушують право обвинуваченого знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Все вищенаведене свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що є підставою для його повернення прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання захисників.

Прокурор, представник потерпілих та потерпілі заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд вважає необхідним стороні захисту в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст.291 КПК України в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Суд зазначає, що обвинувальний акт не є доказом вини особи, а є процесуальним документом, яким прокурор формулює обвинувачення на підставі зібраних під час досудового розслідування доказів. Перевірка змісту обвинувального акту на предмет достовірності та достатності доказів належить до стадії судового розгляду, а не до стадії підготовчого судового засідання.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , останній містить опис конкретних дій, які, на думку сторони обвинувачення, вчинив ОСОБА_8 , обставини, що, за твердженням прокурора, свідчать про наявність у обвинуваченого умислу на вчинення інкримінованих діянь, місце, час та спосіб дій та правову кваліфікацію вказаних діянь відповідно до статей Кримінального кодексу України.

Формулювання обвинувачення є зрозумілим, правова кваліфікація зазначена, що дозволяє обвинуваченому та його захисникам реалізовувати своє право на захист у повному обсязі. Навіть при наявності "невстановлених" деталей щодо інших осіб чи певних етапів вчинення злочину, обвинувачення проти ОСОБА_8 є зрозумілим і дозволяє йому ефективно будувати свій захист заперечувати роль організатора, заперечувати дії з підготовки, заперечувати зв`язок з інкримінованим замахом тощо. Межі судового розгляду визначаються обвинувальним актом (ст.337 КПК України), і суд розглядає справу саме в межах висунутого обвинувачення. Принцип змагальності та право на справедливий суд реалізуються повною мірою під час судового розгляду, де сторони кимінального провадження мають рівні можливості подавати докази, заявляти клопотання та обстоювати свою правову позицію.

На підставі викладеного суд вважає, що обвинувачення щодо ОСОБА_8 викладено конкретизовано, а отже і зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст.291 КПК України та положенням п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Усі наведені доводи захисників фактично зводяться до оцінки доказів, що є предметом дослідження під час розгляду справи по суті. Кваліфікація дій обвинуваченого, логічний зв`язок між подіями, мотивами та діями обвинуваченого, відповідність фактичних обставин елементам складу злочину - все це оцінюється у судовому засіданні, а не на стадії підготовчого судового розгляду. Завданням суду на стадії підготовчого судового засідання є лише перевірка, чи дозволяє форма обвинувального акту розпочати судовий розгляд, в ході якого і буде здійснюватися дослідження та оцінка всіх доказів, заявлених сторонами, включаючи відсутність певних доказів або наявність сумнівів.

На підставі викладеного суд вважає, що зазначена кримінальна справа підсудна Бабушкінському районному суду м.Дніпропетровська, підстав для закриття чи зупинення провадження по справі не має, обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, кримінальна справа може бути призначена до розгляду по суті у складі трьох професійних судів.

Потерпілим ОСОБА_10 подано цивільний позов до ОСОБА_8 про стягнення 429 463 грн. 34 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2 000 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди і щомісячно мінімальну заробітну плату у розмірі 8 000 грн. до зміни розміру втрати загальної працездатності ОСОБА_10 , витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката, представника цивільного позивача, які понесені і очікує понести під час підготовки і розгляду цивільного позову.

Потерпілою ОСОБА_11 подано цивільний позов до ОСОБА_8 про стягнення 500 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката, представника цивільного позивача, які понесені і очікує понести під час підготовки і розгляду цивільного позову.

Вивчивши подані потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 позовні заяви, суд встановив, що позовні заяви подані з додержанням вимог, викладений в статтях 175-177 ЦПК України, і по ним може бути відкрите провадження з долученням їх до матеріалів кримінального провадження.

Представником потерпілого ОСОБА_10 , адвокатом ОСОБА_9 , подано клопотання про забезпечення позову, в якому зазначено, що ОСОБА_8 обгрунтовано притягується до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , заподіяння позивачу тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх заподіяння, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Вказаним кримінальним правопорушенням позивачу спричинено майнову шкоду у розмірі 429 463 грн. 34 коп. та моральну шкоду у розмірі 2 000 000 грн. Крім того, на користь позивача підлягає стягненню розмір мінімальної заробітної плати 8 000 грн. до зміни проценту втрати загальної працездатності позивача. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів ОСОБА_8 на праві власності належить: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка площею 0,1701 га; квартира за адресою: АДРЕСА_4 ; квартира за адресою: АДРЕСА_5 ; три автомобілі Peugeot J5. На зазначене майно ОСОБА_8 можливе звернення стягнення у разі задоволення позову. У разі невжиття заходів щодо забезпечення позовних вимог шляхом заборони відчуження зазначеного майна, можливе його відчуження, що призведе до неможливості виконання рішення суду і неможливості компенсації заподіяних збитків і шкоди позивачу. Необхідність заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. На підставі викладеного просить винести ухвалу про забезпечення позовних вимог, шляхом накладення заборони відчуження майна, зареєстрованого за ОСОБА_8 , а саме: житловий будинок загальною площею 55,4 м? за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214; земельна ділянка площею 0,1701 га, кадастровий номер 0:05:013:0073, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214; квартира, загальною площею 100,2 м? за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; квартира, загальною площею 29,1 м?, за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 28755926; автомобіля Peugeot J5, 1993 року випуску, об`єм двигуна - 2500 см?, номер VIN: НОМЕР_1 ; автомобіля Peugeot J5, 1993 року випуску, об`єм двигуна - 2500 см?, номер V1N:VF3290J; автомобіля Peugeot J5, 1988 року випуску, об`єм двигуна - 2500 см?, номер VIN: НОМЕР_2 .

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши заяву представника потерпілого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 , про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, суд вважає необхідним залишити заяву без задоволення з наступних підстав.

Так відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 8 статті 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачам вчиняти певні дії.

Втім, надана представником потерпілого заява про забезпечення позову не містить даних щодо вартості майна, на яке вона вважає за необхідне накласти арешт, що позбавляє суд визначити співмірність вимог позивача, в заяві не наведені докази чому не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в частині цивільного позову, а також заявник не зазначив доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, а тому підстав для накладення арешту, шляхом заборони відчуження, на майно обвинуваченого ОСОБА_8 суд не вбачає.

Крім того, представник потерпілого ОСОБА_10 у заяві про забезпечення позову посилається виключно на статті Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, відповідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, якщо процесуальні відносини, що виникли, у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Однак, главою 17 Кримінального процесуального кодексу України врегульовані питання арешту майна обвинуваченого, в тому числі і для забезпечення цивільного позову, що представником потерпілого не враховано.

Представником потерпілого ОСОБА_10 , адвокатом ОСОБА_9 , заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які можуть підтвердити факт психологічних страждань та фізичного болю, перенесених потерпілим ОСОБА_10 .

Представником потерпілої ОСОБА_11 , адвокатом ОСОБА_9 , заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які можуть підтвердити факт психологічних та фізичних страждань, перенесених потерпілою ОСОБА_11 .

Вислухавши позицію учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним клопотання представника потерпілих задовольнити, так як потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у кримінальному провадженні подані цивільні позови і на обгрунтування своїх позовних вимог вони бажають допитати у суді свідків, що не суперечить вимогам КПК України.

Керуючись ст.ст.314-316 КПК України, ст.ст.175-177 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення.

Призначити кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.1, п.5, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, до розгляду у судовому засіданні на 13 год. 30 хв. 30 квітня 2025 року.

Розгляд справи проводити у відкритому судовому засіданні у складі трьох професійних судів, з викликом учасників кримінального провадження.

Відкрити позовне провадження за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення на його користь 429 463 грн. 34 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2 000 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди і щомісячно мінімальну заробітну плату у розмірі 8 000 грн. до зміни розміру втрати загальної працездатності ОСОБА_10 , витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката, представника цивільного позивача, які понесені і очікує понести під час підготовки і розгляду цивільного позову та долучити позов до матеріалів кримінального провадження.

Відкрити позовне провадження за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про стягнення на її користь 500 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката, представника цивільного позивача, які понесені і очікує понести під час підготовки і розгляду цивільного позову та долучити позов до матеріалів кримінального провадження.

Копії позовних заяв та додані документи вручити учасникам кримінального провадження.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копій позовних заяв для подання відзиву на позовні заяви. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень, які мають відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, копії яких одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує цивільний позов за наявними матеріалами.

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 , про допит у якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 задовольнити.

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_9 , про допит в якості свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 задовольнити.

Заяву представника потерпілого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 , про забезпечення позовних вимог, шляхом накладення заборони відчуження майна, зареєстрованого за ОСОБА_8 , а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка площею 0,1701 га, кадастровий номер 0:05:013:0073; квартира за адресою: АДРЕСА_4 ; квартира за адресою: АДРЕСА_5 ; автомобіля Peugeot J5, 1993 року випуску, автомобіля Peugeot J5, 1993 року випуску, автомобіля Peugeot J5, 1988 року випуску, залишити без задоволення.

Судді

ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2