н/п 1-кс/766/5896/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному 18.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000848 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

встановив:

21.07.2025 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням, направивши його поштою, про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події 18.07.2025 в м. Херсон, вул. проїзд Береговий,3, в приміщенні №АТС 27№ АТ «Укртелеком», а саме: - ніж та пилу,із забороною відчуження та користування вказаним майном його володільцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтування клопотання:

18.07.2025 до ч/ч ВП № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 18.07.2025 року за адресою:м. Херсон проїзд Береговий 3, з приміщення АТС 27 ХФ АТ «Укртелеком», невстановлена особа, шляхом вільного доступу, здійснила крадіжку 25 бухт оптичних кабелів зв`язку різного типу, а саме: «ОКЛЕР-8» «TCV 100х2х0,4» «ТПП 30х2х0,4» » ТПП 10х2х0,4», «КВАЕП 64х2х0,4» та «ТСВ 32х2х0,4».

Відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000848 від 21.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

18.07.2025, в ході проведення огляду місця події, за адресою: м. Херсон, проїзд Береговий, 3, в приміщенні «АТС 27» АТ Укртелеком, було вилучено: ніж, ножівку.

Вказане майно, належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_2 ( м.т. НОМЕР_1 );

18.07.2025 ніж та ножівку, було визнано речовими доказами.

В ході проведення досудового розслідування із тимчасово вилученим майном, планується проведення ряду слідчих дій, зокрема проведення судово-трасологічної експертизи та проведення огляду.

Ураховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, є необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: ніж та ножівку, які визнано речовими доказами вчиненого кримінального правопорушення та може бути використано як доказ та має важливе значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, оскільки його незастосування може призвести до настання вищевказаних наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження і подальшого судового розгляду.

Думка учасників процесу.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Мотивація суду:

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, за процесуального керівництва Херсонської окружної прокуратури, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000848 від 18.07.2025 року, за ознаками складу кримінального проступку передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, 18.07.2025 до ч/ч ВП № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 18.07.2025 року за адресою:м. Херсон проїзд Береговий 3, з приміщення АТС 27 ХФ АТ «Укртелеком», невстановлена особа, шляхом вільного доступу, здійснила крадіжку 25 бухт оптичних кабелів зв`язку різного типу, а саме: «ОКЛЕР-8» «TCV 100х2х0,4» «ТПП 30х2х0,4» » ТПП 10х2х0,4», «КВАЕП 64х2х0,4» та «ТСВ 32х2х0,4».

Відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000848 від 21.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

18.07.2025, в ході проведення огляду місця події, за адресою: м. Херсон, проїзд Береговий, 3, в приміщенні «АТС 27» АТ Укртелеком, було вилучено ніж та ножівку.

Вказане майно, належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_2 ( м.т. НОМЕР_1 );

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Слідчим суддею встановлено, що 18.07.2025 слідчим винесено постанову про визнання вилучених речей речовими доказами у кримінальному провадженні з загальним посиланням на те, що вони зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно положень ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого/прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції будь яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (пункт 7 частини другої статті 131 КПК України).

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною другою цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Саме про таке застосування норм права зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2021 року №11 410сап20.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом1частини другої статті 170цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність(якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170цього Кодексу); 3 1)можливість спеціальної конфіскації майна(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом4частини другої статті 170цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За змістом ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку із доведенням слідчим згідно ст.ст. 233, 234, 237 КПК України, достатніх підстав вважати, що: було вчинено кримінальне правопорушення; відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; за встановлених обставин огляд є найбільш доцільним та ефективним способом фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також пропорційним заходом втручання, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх правових підстав для його задоволення.

Слідчий суддя роз`яснює, що після того, як буде забезпечена мета, для забезпечення якої накладається арешт, сторони мають право у порядку, визначеному ст.174 КПК України, звернутися із клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 18.07.2025 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Херсон, проїзд Береговий, 3, приміщення «АТС 27», а саме: ніж та пилу, із забороною відчуження та користування вказаним майном його володільцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання протягом п`яти днів апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Апеляційне оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1