Справа № 464/6230/25
пр.№ 1-кс/464/1114/25
У Х В А Л А

про арешт майна

08 вересня 2025 року

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:

слідчий ВРЗ СТ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, погодженим із прокурором Франківського окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно. Обґрунтовує клопотання тим, що СВ ВП №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000699 від 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.09.2025 близько 10:20 год. за адресою м.Львів, вул.Хуторівка, 4Б (ринок "Шувар") (наїзд т/з на пішохода) за участю автомобіля марки "Опель" р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка внаслідок наїзду отримала тілесні ушкодження. 02.09.2025 автомобіль марки "Опель" р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Враховуючи те, що згаданий автомобіль є речовим доказом у даному кримінальному провадженні і в подальшому буде залучений для проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних і транспорно-трасологічних експертиз, таке має суттєве значення для проведення досудового розслідування, а відтак виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно. Просить клопотання задовольнити у відсутності власника майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, відповідною заявою просить здійснювати розгляд такого без його участі.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України суддя розглядає клопотання у відсутності власника майна. При цьому, відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Оглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 02.09.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000699 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Останнє розпочате за фактом наїзда 02.09.2025 близько 10:20 год. за адресою м.Львів, вул.Хуторівка, 4Б водієм автомобіля марки "Опель" р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 на пішохода ОСОБА_6 , яка внаслідок наїзду отримала тілесні ушкодження.

З постанови про визнання речей речовими доказами від 02.09.2025 вбачається, що автомобіль марки "Опель" р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцттва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля марки "Опель" є ОСОБА_5 .

Таким чином, арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою збереження автомобіля, який буде залучений для проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних і транспорно-трасологічних експертиз, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості як відчуження, так і знищення слідів злочину шляхом проведення ремонтно-відновлювальних робіт власником, що може перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на автомобіль має важливе значення.

На підставі наведеного, слідчий суддя, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та врахувавши правові підстави для накладення арешту на майно, з метою запобігання можливості відчуження автомобіля власником, знищення слідів злочину, що в подальшому не дасть можливості провести ряд експертиз з метою встановлення всіх обставин події, дійшов обґрунтованого висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на автомобіль марки "Опель" р.н. НОМЕР_1 .

Керуючись статтями 170, 171, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль "Опель" р.н. НОМЕР_1 в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) шляхом заборони відчуження, користування та ремонту, який на праві власності належить ОСОБА_5 , проживаючого Львівська область Перемишлянський район с.Лагодів (тел. НОМЕР_3 )

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

В порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1