ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2109/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003082, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, неодруженого, працюючого будівельником ПП «Дарбуд» , зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2025 року, приблизно о 17 год. 08 хв., в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т. Миколи Бажана, 8, а саме на пакувальному майданчику магазину «NOVUS», побачив візок, в середині якого знаходилась сумка коричневого кольору, яка належить ОСОБА_6 .

В цей час, ОСОБА_5 , визначивши вчинення злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив вчинити, таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з візка сумку коричневого кольору в якій знаходились посвідчення Народного депутата України на ім`я ОСОБА_6 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ; дозвіл на зброю пістолет «ПСМ» на ім`я ОСОБА_6 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , чотири зв`язки зв`язки ключів, мобільний телефон «Nokia»; ідентифікаційний податковий номер на ім`я ОСОБА_7 ; чотири банківський картки; картка «Novus»; дві картки долаймо діабет разом; гаманець чорного кольору з візиткою; клаптик паперу з особистими записами; три візитки; один клаптик паперу з надписами; одна ручка для інсулінових ін`єкцій; один ключ від автомобіля, грошові кошти в сумі 29000 гривень.

Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , матеріального збитку у розмірі 29000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду показав, що дійсно він за обставин, встановлених вироком суду, 18.08.2025 року, перебуваючи біля магазину «Новус», викрав з візочка сумку, в якій були гроші, документи. В подальшому йому зателефонували працівники поліції і він добровільно повернув викрадене.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.

Судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, працює, проживає за місцем реєстрації, на спеціальних обліках не перебуває, раніше ні в чому осудному помічений не був.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченими, так і іншими особами, є призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті.

При цьому, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, ролі обвинуваченого у вчиненому, відсутність спричинення шкоди, оскільки всі викрадені гроші повернуто, з огляду на особу винного, наявності по справі двох обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, відношення обвинуваченого до скоєного, який обіцяв в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки та довести те, що він став на шлях виправлення, з огляду на позицію прокурора, який вважав, що обвинувачений зможе довести своє виправлення без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

На тверде переконання суду, призначення покарання без звільнення від його відбування з випробуванням, вказуватиме, що саме у цій ситуації, воно сприймалося би, як грубо непропорційне, і як наслідок, у світлі практики ЄСПЛ, свідчило би про жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції. Крім того покарання без надання особі змоги довести своє виправлення без реального відбування покарання не відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, та не буде адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 3 місяці.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- два DVD-R диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження Дарницької окружної прокуратури м. Києва;

- сумку коричневого кольору, посвідчення народного депутата України на ім`я ОСОБА_6 , дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_6 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_7 , чотири зв`язки ключів, кнопковий телефон, ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_6 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_7 , грошові кошти в загальній сумі 29000 гривень (купюрами номіналом 500 та 1000 грн.), 4 банківських картки, 1 картка «Новус», 2 картки з надписом Долаймо діабет разом, гаманець чорного кольору, візитки, ручку для інсуліну, ключі від автомобіля, листки з записами, кнопковий телефон «Nokia», особисті записи на папері, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя