УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року

м. Київ

справа № 346/5356/24

провадження № 51-2268ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 січня 2025 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 25 березня 2025 року у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 січня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК та призначено йому покарання у виді громадських робіт на 100 годин.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

Відповідно до обставин кримінального правопорушення, встановлених у вироку суду, ОСОБА_6 21 вересня 2024 року близько 15:35, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , а саме біля автомобіля марки «LDV Canvoy», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який знаходиться в користуванні потерпілого ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт з потерпілим.

Під час конфлікту ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока потерпілого.

В результаті даного удару обвинувачений спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді травми м`яких тканин обличчя із синцем на шкірі обличчя в межах лівих орбітальної, виличної та щічної ділянок, основи та спинки носа ліворуч, поверхневі забійні рани на його фоні та з крововиливом під оболонки лівого очного яблука, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 25 березня 2025 року вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди- змінив.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , в частині стягнення моральної шкоди, задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

В іншій частині судове рішення залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дії та визначений вид і розмір покарання, представник потерпілого у касаційній скарзі просить змінити судові рішення в частині вирішення цивільного позову та стягнути на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 60000 грн.

На думку представника потерпілого суди попередніх інстанцій не навели мотивів визначення розміру моральної шкоди. В повній мірі не було враховано глибину душевних страждань потерпілого з приводу вимушеного лікування, погіршення його стану здоров`я, необхідність відвідування лікарів, вік потерпілого, тривалий час відновлення здоров`я, порушення зору, пригнічений моральний стан після нанесення ушкоджень.

Мотиви Суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши викладені в касаційній скарзі доводи та копії судових рішень, колегія суддів доходить висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі, не має.

Так, згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, суд касаційної інстанції не вправі приймати рішення про скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень, а виходить з обставин, установлених судом.

Доводи представника потерпілого про те, що суди попередніх інстанцій неправильно визначили розмір моральної шкоди є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Як передбачено ст. 23 ЦК, моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Водночас розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) і з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Змінюючи ворок місцевого суду в частині збільшення розміру відшкодування моральної шкоди апеляційний суд встановив, що рішення місцевого суду в цій частині не відповідає принципам справедливості, розумності та виваженості.

З рішення апеляційного суду убачається, що збільшуючи розмір моральної шкоди суд врахував, що визначена місцевим судом сума моральної шкоди в розмірі

15000 грн не відповідає характеру моральних страждань потерпілого, якому обвинувачений заподіяв легкі тілесні ушкодження, що призвело до порушення звичайних життєвих зав`язків та до інших негативних наслідків, відчуття фізичного болю, переживання і приниження.

Тобто оцінюючи обсяг моральних страждань потерпілого, апеляційний суд встановив, що характер немайнових втрат потерпілого був досить довготривалим, обсяг і характер фізичних та душевних страждань був достатньо глибоким, оскільки в житті потерпілого відбулися суттєві вимушені зміни.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, переживання потерпілого з приводу спричиненої шкоди здоров`ю, перенесений фізичний біль, якого він зазнав у зв`язку із заподіяними тілесних ушкоджень засудженим, апеляційний суд використовуючи свої дискреційні повноваження, належно оцінивши всі обставини, які за законом мають правове значення для визначення розміру моральної шкоди, дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов обґрунтовано висновку про необхідність збільшення розміру відшкодування обвинуваченим моральної шкоди потерпілому до 25000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції і вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у цьому кримінальному провадженні визначено з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілого, конкретних обставин справи і наслідків вчиненого злочину. Вважати його необґрунтовано низьким підстав немає.Такий розмір моральної шкоди носить характер компенсації за понесені моральні страждання.

Доводи касаційної скарги про те, що суди без належних мотивів самостійно визначили розмір моральної шкоди, не відповідають дійсності, оскільки апеляційний суд здійснив розгляд справи за апеляційною скаргою потерпілої сторони, в якій зокрема висловлена незгода з визначеним місцевим судом розміром моральної шкоди, водночас цей суд врахував комплекс обставин, які мають правове значення, частково погодився з доводами представника потерпілого і виходячи із повноважень збільшив розмір моральної шкоди.

Колегія суддів бере до уваги, що визначаючи розмір моральної шкоди, суд в кожній конкретній ситуації, використовуючи свої дискреційні повноваження, керується безпосередньо законом, який визначає чіткі критерії, якими повинен керуватися суд при визначені розміру моральної шкоди.

На переконання суду касаційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду, апеляційний суд в достатній мірі обґрунтував свої висновки та постановляючи рішення дотримався приписів статей 370, 419 КПК і ст. 23 Цивільного кодексу.

Касаційна скарга представника потерпілого не містить переконливих аргументів та обставин, які апеляційний суд необґрунтовано не взяв до уваги або не врахував при визначенні розміру моральної шкоди, що дають підстави для зміни або скасування оскаржуваних судових рішень.

Оскільки з касаційної скарги та судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 січня 2025 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 25 березня 2025 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3