Справа № 461/2770/25
Провадження № 1-кс/461/2289/25
11.04.2025 слідча суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_3 звернувся до слідчої судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області з приводу невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якій просить зобов`язати уповноважених осіб суб`єкта оскарження внести відповідні відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 07.03.2025 до вказаного реєстру, а також надати йому витяг з ЄРДР.
Також зазначає, що з цих підстав, після відсутності будь-якого реагування на його заяву від 07.03.2025, скаржник звернувся до Галицького районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб ГУНП у Львівській області щодо невнесення відповідних відомостей до ЄДРСР, та ухвалою слідчого судді від 27.03.2025 у справі № 461/2309/25 його скарга була задоволена зобов`язано уповноважену особу ГУНП у Львівській області розглянути з дотриманням положень ст. 214 КПК України заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 07.03.2025 та повідомити заявника про результати розгляду скарги у строки, визначені Кримінальним процесуальним Кодексом України.
ОСОБА_3 вказує, що станом на день звернення з цією скаргою до слідчої судді ця заява належним чином не розглянута та ухвала слідчого судді від 27.03.2025 не виконана.
У судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, проте скерував до суду клопотання, у якому просить розглядати скаргу у його відсутності та задовольнити таку.
Представник суб`єкта оскарження Головного управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідча суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника суб`єкта оскарження на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що таку слід задовольнити, виходячи з наведених нижче мотивів.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).
У статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.
У теоретичному аспекті «судовий контроль» покликаний: забезпечити законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод громадян під час досудового розслідування шляхом ухвалення рішень про застосування заходів кримінально-процесуального примусу, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права громадян та розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого чи прокурора.
Кримінальний процесуальний закон здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відносить до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У свою чергу, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора.
Скаржник про результати розгляду цієї заяви належним чином повідомлений не був.
Беручи до уваги, що відомості за результатами розгляду прийнятої Головним управлінням Національної поліції у Львівській області заяви ОСОБА_3 від 07.03.2025 станом на день розгляду скарги у матеріалах відсутні, матеріали провадження слідчій судді не представлені, відтак у слідчої судді відсутня можливість перевірити та встановити всі обставини, викладені скаржником у скарзі. У свою чергу, Головне управління Національної поліції у Львівській області не надало доказів на спростування тверджень скаржника.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
З аналізу зазначених норм випливає, що закон передбачає обов`язок слідчого, прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, прийняти і зареєструвати їх, у разі якщо ці заяви чи повідомлення відповідають тим критеріям, які встановлені для них КПК України.
Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги те, що заява про вчинення кримінального правопорушення не розглянута належним чином, з дотриманням вищенаведених положень КПК України, доводи скаржника у цій частині у ході судового розгляду суб`єктом оскарження спростовані не були, приходжу до висновку, що уповноважені особи Головного управління Національної поліції у Львівській області не вжили належних заходів щодо дотримання вимог, передбачених ст. 214 КПК України.
Відповідно до положень статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги зазначені доводи та мотиви, приходжу до висновку, що скарга підлягає до задоволення та слід зобов`язати уповноважену на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення особу Головного управління Національної поліції у Львівській області розглянути, з дотриманням положень ст.214 КПК України, заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 07.03.2025 та повідомити заявника про результати розгляду у строки та спосіб визначені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України, слідча суддя -

п о с т а н о в и л а :

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати уповноважену на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення особу Головного управління Національної поліції у Львівській області розглянути, з дотриманням положень ст. 214 КПК України, заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 07.03.2025 та повідомити заявника про результати розгляду у строки та спосіб, визначені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_4