Провадження № 1-кп/466/464/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001635 від 19 листопада 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рава-Руська, Жовківського району, Львівської області, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, із професійно-технічною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

у с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 , 18.11.2024 близько 17 год. 00 хв., керуючи справним транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі, що проходить по вул. Тунельна міста Львова до вулиці Винниця міста Львова, порушив вимоги чинних Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, а саме: п. 1.5. (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 1.10 (в частині значення термінів «пішохідний перехід» (ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки шириною тротуарів чи узбіч;); п. 2.3 (підпунктів «б» (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) та «д» (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху);а також п. 18.1 (Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), що виразилося в тому, що він керуючи вищевказаним транспортним засобом та рухаючись у крайній правій смузі руху у напрямку до вул. Винниця міста Львова, маючи об`єктивну можливість виявити, як по пішохідному переході з ліва на право рухається пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, без причин технічного характеру на нерегульованому пішохідному переході, здійснив наїзд на вищезазначеного пішохода, внаслідок чого, пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівого стегна та правої гомілки, забійної рани в ділянці мушлі правого вуха, закритих переломів лонної та сідничної кісток без зміщення кісткових фрагментів, лінійний перелом обох тім`яних кісток з поширенням на скроневу та потиличну кістки із локальним субдуральним крововиливом лівої тім`яної частки та травматичним субрахноїдальним крововиливом, які згідно висновку судово медичного експерта № 436/24 від 13.12.2024 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він визнає та підтверджує обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається.

Потерпілою ОСОБА_5 подано заяву про проведення судового розгляду без її участі, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду. Також зазначила, що жодних претензій матеріально-морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 вона немає, просить суворо його не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та оголошенням характеризуючих матеріалів.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, його злочинні дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а також враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується типово, на обліку у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебувавє, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, суд вважає за необхідне призначити йому основне покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі, та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, зважаючи на обставини, які пом`якшують покарання, заяву потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 немає.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути в користь держави 7959 гривень 00 копійок, а саме за проведення судової інженерно - транспортної експертизи по спеціальності «Дослідження технічного стану транспортного засобу» №СЕ-19/114-24/27953-ІТ від 05.12.2024 у розмірі 3979 гривень 50 копійок; судової інженерно - транспортної експертизи по спеціальності «Транспортно - трасологічні дослідження» №СЕ-19/114-24/27908-ІТ від 27.12.2024 у розмірі 3979 гривень 50 копійок.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований ухвалою слідчого судді від 03.12.2024 відносно ОСОБА_4 , слід залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: медична карта стаціонарного хворого №104966 на ім`я ОСОБА_6 на 23 арк. та один цифровий диск із рентген знімками, які згідно постанови старшого слідчого ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 11.12.2024 визнані речовими доказами, слід залишити при матеріалах кримінального провадження;

автомобіль марки «Volkswagen CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно постанови старшого слідчого відділу поліції №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 19.11.2024 визнаний речовим доказом, слід повернути законному володільцю ОСОБА_9 .

З підстав ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешт, накладений на майно в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 7959 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн., 00 коп. витрат за проведення судової інженерно - транспортної експертизи по спеціальності «Дослідження технічного стану транспортного засобу» №СЕ-19/114-24/27953-ІТ від 05.12.2024 у розмірі 3979 гривень 50 копійок; судової інженерно - транспортної експертизи по спеціальності «Транспортно - трасологічні дослідження» №СЕ-19/114-24/27908-ІТ від 27.12.2024 у розмірі 3979 гривень 50 копійок.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований ухвалою слідчого судді від 03.12.2024 відносно ОСОБА_4 - залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: медична карта стаціонарного хворого №104966 на ім`я ОСОБА_6 на 23 арк. та один цифровий диск із рентген знімками, які згідно постанови старшого слідчого ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 11.12.2024 визнані речовими доказами - залишити при матеріалах кримінального провадження;

автомобіль марки «Volkswagen CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно постанови старшого слідчого відділу поліції №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 19.11.2024 визнаний речовим доказом - повернути законному володільцю ОСОБА_9 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2024 року, на автомобіль марки «Volkswagen CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1