Справа № 519/8/24
Номер провадження 1-кп/504/384/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000309 від 23.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Южне Одеської області, громадянки України, яка має середню освіту, не заміжня, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима 30.03.2023 вироком Южного міського суду Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та 02.12.2024 вироком Южного міського суду Одеської області за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 будучи раніше судимою за вчинення майнового злочину, судимість у якої не знята та у встановленому законному порядку не погашена, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила корисливий майновий злочин за наступних обставин.

Так, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

На підставі Указу Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб;

Вказані Укази Президента України затверджені Законами України, які набрали чинності.

ОСОБА_6 , постійно мешкала в Україні і достовірно знала про дію в Україні воєнного стану.

Під час дії воєнного стану в Україні, 16.06.2023 року приблизно о 11:00 год., більш точний час судом не встановлено, у ОСОБА_6 , під час перебування навпроти ринку по вул. Хіміків у м. Южне, на одній з лавок двору багатоквартирного будинку, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного часу - мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А22 5G» приблизною вартістю 3780,99 гривень, точну вартість телефону не вдалося встановити, який належить ОСОБА_5 та який останній зберігав при собі в кишені штанів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, поряд відсутні сторонні особи, а ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння заснув на лавці біля будинку № 17 по вул. Хіміків, м. Южне таємно викрала з кишені його штанів, належний йому мобільний телефон «Samsung Galaxy А22 5G» вартістю 3780,99 гривень.

Надалі, ОСОБА_6 , залишила місце вчинення злочину та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинила потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 3780,99 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненому правопорушенні категорично не визнала та зазначила про таке. Літом 13 числа, місяць не пам`ятає, вона мала зустріч з дільничним інспектором ОСОБА_8 , у відділенні поліції. Після цього, приблизно о 10 годині вона йшла по вулиці та в дворі одного з будинків, по АДРЕСА_2 побачила свого знайомого ОСОБА_9 . ОСОБА_10 обвинувачена знала дуже добре, тому що раніше працювала разом з ним. Він був в стані сильного алкогольного сп`яніння, бився головою об дерево, на обличчі в нього було багато крові. ОСОБА_6 подумала, що у нього приступ та підійшла до нього щоб допомогти, посадила його на лавку біля останнього під`їзду двору. ОСОБА_11 сказав, що з ним все добре та попросив допомогти йому дійти додому. Обвинувачена зателефонувала своєму товаришу ОСОБА_12 , та попросила, щоб він прийшов, щоб провести ОСОБА_10 додому, тому що сама довести його додому вона не змогла б. Поки обвинувачена та потерпілий сиділи на лавці, мобільний телефон у потерпілого впав на землю, потерпілий сам його підняв та поклав на лавку, обвинувачена телефон потерпілого в руки не брала. Коли ОСОБА_13 підійшов на місце, де сиділи обвинувачена з потерпілим, телефон потерпілого був на лавці. В цей час, обвинувачена зі свого мобільного телефону зателефонувала дружині потерпілого та повідомила, що потерпілого зараз приведуть додому. ОСОБА_14 обвинувачена сказала домашню адресу потерпілого та попросила довести його додому, а саме пішла зустрітись з іншим знайомим ОСОБА_15 для придбання наркотичних засобів. ОСОБА_13 взяв потерпілого під руки та повів додому. В подальшому, обвинувачена зустрілась з ОСОБА_15 , вони придбали наркотичні засоби, та розійшлись по домівкам. Цього дня, ввечері обвинувачену зупинили поліцейські ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 . Поліцейські задали декілька їй декілька запитань, щодо телефону, вона пояснила їм, як усе було насправді і її відпустили. На наступний день обвинувачену викликали до поліції. ОСОБА_16 змушував її підписати документи, однак жодних документів обвинувачена не підписала, лише усно повідомила про події і її знову відпустили за умови, що вона кожного дня повинна приходити до відділку поліції і вона повинна буде розшукати ОСОБА_18 . ОСОБА_14 обвинувачена не знайшла, оскільки він часто змінював місце свого проживання. Більше до відділку поліції її не викликали.

Під час відібрання пояснень, ОСОБА_6 , у відділі поліції розповіла оперуповноваженому ОСОБА_19 про все, як було насправді, зокрема про те, що телефон потерпілого вона не брала та будь-кому не передавала. Будь-яких документів у відділі поліції обвинувачена не підписувала. На думку обвинуваченої поліцейський ОСОБА_19 її обмовляє. ОСОБА_6 повідомила, що у неї, з цими поліцейськими неприязні відносини. Так, обвинувачена вживала наркотичні засоби, а поліцейські хотіли, щоб вона надавала їм інформацію про інших осіб, які цим займаються, проте вона не погоджувалась. Протягом 2022 року, працівники поліції просили її співпрацювати, повідомляти інформацію про місця де можна придбати наркотики. На її відмову, поліцейські пригрозили, що вона буде позбавлена волі. З приводу показань наданих ОСОБА_15 , на досудовому розслідуванні, обвинувачена пояснити нічого не може. З ОСОБА_15 вона зустрілась, коли пішла від потерпілого і ОСОБА_14 . Біля лавки, з ними ОСОБА_20 не було. З ОСОБА_21 , не знайомий. На думку обвинуваченої, поліцейські натиснули на ОСОБА_22 , щоб він надав вигідні їм показання.

З ОСОБА_21 в обвинуваченої були дружні відносини, вона не знає чому він надавав такі покази, підстав її обмовляти в нього не було. На нього відкрито багато кримінальних проваджень в поліції, та оперуповноважені могли на нього впливати через це.

Як відомо обвинуваченій, телефон потерпілого не могли знайти цілий місяць, увесь цей час він перебував у ОСОБА_18 . Вилучили телефон у нього. Наразі у м. Южне ОСОБА_18 немає, він переховується від поліції, обвинувачена з ним не спілкується.

Обвинувачена спілкувалася із дружиною потерпілого, оскільки останній неодноразово потрапляв у подібні ситуації.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченої, суд приходить до висновку про те, що її винуватість у кримінальному провадженні є доведеною поза розумним сумнівом, відповідними доказами, щодо яких не встановлено обставин неналежності, недостовірності та недопустимості і які у сукупності та взаємозв`язку вказують на те, що саме обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, а зокрема даними:

- протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 від 23.06.2023, який просить прийняти міри до малознайомої йому жінки на ім`я ОСОБА_23 , яка 16.06.2023 здійснила крадіжку його мобільного телефону «Samsung Galaxy А22 5G», який викрала біля будинку №17 по вул. Хіміків у м. Южне Одеської області;

- копією фіскального чеку про придбання мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А22 5G», вартістю 7349 грн., від 23.07.2022 року;

- заяви ОСОБА_24 , який добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А22 5G»;

- протоколом огляду предмету від 23.06.2023, проведеного за участю ОСОБА_24 , об`єктом огляду є мобільний телефон «Samsung Galaxy А22 5G», в ході огляду встановлено марка, модель, ІМЕІ, зовнішні ознаки та наявні пошкодження телефону;

- копією протоколу затримання особи в порядку 191 КПК України від 25.12.2023, відповідно якого 25.12.2023 о 22:00 год. на підставі ухвали Южного міського суду Одеської області від 21.12.2023 справа №519/2083/23 затримано ОСОБА_6 ;

- висновком експерта від 12.12.2024 року, щодо вартості мобільного телефону «Samsung Galaxy А22 5G», яка становить 3780,99 гривень;

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні повідомив, що літом, близько пів року назад, у нього зник телефон, який згодом йому повернули поліцейські. В день зникнення телефону, ближче до обідньої пори, він перебував на лавці у м Южне, навпроти ринку по вул. Хіміків. Потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння. В цей час, до нього підійшла ОСОБА_6 , в чому вона була одягнена потерпілий не пам`ятає. На ОСОБА_6 , як на особу, що перебувала з потерпілим на лавці біля будинку, потерпілий вказав у судовому засіданні та додатково повідомив, що він з нею знайомий, вони разом працювали. Потерпілий впізнавав ОСОБА_6 , в поліції по фотокарткам. ОСОБА_6 , на лавці біля будинку, була сама. ОСОБА_6 не вживала з ним алкогольні напої. Потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, мав при собі сто доларів, які також в подальшому в себе не знайшов. При цьому, на лавці вони з ОСОБА_6 пробули близько 20 хв., і там були відсутні будь-які інші особи. Осіб на прізвища ОСОБА_25 та ОСОБА_26 потерпілий не знає, як і не знає, щоб такі перебували на лавці разом ним та ОСОБА_6 . Потерпілий не втрачав свідомості перебуваючи на лавці, не засинав. Через деякий час, він самостійно пішов до дому, ніхто йому не допомагав, та ніхто його не проводжав. Як саме він потрапив до дому не пам`ятає, одяг його був чистий. До дому йому було йти не далеко. Увечері цього дня, він з`ясував, що в нього відсутній його мобільний телефон. В свою чергу, його дружина здійснила дзвінок на мобільний телефон, проте такий вже був відключений. На наступний день, після зникнення телефону потерпілий пішов до поліції. В поліції, його дружина писала заяву, щодо події, яку потерпілий підписав;

- показаннями свідків: ОСОБА_27 , яка повідомила суду, що обвинувачена ОСОБА_6 є її племінницею. З приводу крадіжки телефону свідку нічого не відомо. З племінницею не спілкувалась з травня минулого року. Свідку відомо що ОСОБА_6 вживала наркотики, проживала зі своєю матір`ю, а з місця проживання виносила речі. Свідка двічі допитували працівники поліції, одного разу жінка ОСОБА_28 , іншого разу чоловік. ОСОБА_27 ознайомлювалась з повідомленням про підозру ОСОБА_6 , копію не отримувала. Працівникам поліції було відомо, що свідок є тіткою ОСОБА_6 , тому що у 2022 році ОСОБА_27 зверталась з заявою до поліції про крадіжку, яку вчинила обвинувачена;

- ОСОБА_29 , який повідомив, що працює в секторі кримінальної поліції ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області. Більше ніж пів року тому, свідок перебував на добовому чергуванні та прийняв заяву про вчинення крадіжки телефону в гр. ОСОБА_5 , який повідомив, що в нього проблема з телефоном, а саме, що він йшов біля базару та виявив відсутність свого мобільного телефону. Хто викрав його телефон, потерпілий не говорив, ні на кого не вказував. ОСОБА_29 відібрав у потерпілого заяву та пояснення, а потім передав матеріали до чергової частини. Що саме говорив потерпілий свідок не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. 17.06.2023 відомості про подію було внесено до ЄРДР. Через якийсь час, до ОСОБА_29 надійшла інформація про те, що вказаний телефон викрала ОСОБА_6 . Вказаний телефон за кілька днів знайшли у ОСОБА_18 , який, з його слів, не знав, що телефон викрадений. ОСОБА_13 віддав поліцейським мобільний телефон та повідомив, що цей телефон йому дала на зберігання подруга ОСОБА_23 , проте за яких обставин не повідомляв, вказав, що при передачі йому телефону був присутній гр. ОСОБА_30 . Разом з тим, показання свідка в тій частині, що факту передачі ОСОБА_31 мобільного телефону ОСОБА_12 не заперечував і свідок ОСОБА_32 , суд вважає недопустимим доказом у цьому провадженні, оскільки це показання з чужих слів, які надаються працівником оперативного підрозділу. Так, згідно частини 7 статті 97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження;

- ОСОБА_19 , який повідомив суд, що він займає посаду оперуповноваженого ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області. Приблизно пів року тому, свідок перебував на своєму робочому місці та отримав завдання відібрати пояснення у ОСОБА_6 . Хто доставив її до відділку поліції свідку не відомо. Знаходячись у своєму робочому кабінеті свідок відібрав пояснення в обвинуваченої. Повар прочитала складені ОСОБА_19 пояснення та підписала їх. Під час відібрання пояснень поводила себе адекватно, жодних тілесних ушкоджень на ній не було. В інших слідчих діях у даному кримінальному провадженні свідок участі не приймав;

- ОСОБА_24 , який будучи приведеним до присяги, надав суду такі показання. Свідок знайомий з обвинуваченою, неприязних відносин з нею немає. Свідок раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за ст. 309 КК України та був засуджений до одного року позбавлення волі із встановленням іспитового строку. Станом на червень 2023 року, щодо свідка діяв іспитовий строк, в цей час свідок вживав наркотичні засоби. Свідок, у червні 2023 року, точної дати не пам`ятає, близько обіду, разом із своїм знайомим ОСОБА_15 , ремонтували територію біля приміщення автомийки Зевс, а саме застеляли бруківку. Під час наведеного, до них підійшла їх знайома ОСОБА_33 і звернулася із пропозицією, щодо продажу телефону марки Самсунг, який принесла із собою. Свідок повідомив, що в нього немає коштів на придбання цього телефону, на що ОСОБА_23 відповіла про можливість залишення телефону у свідка, для можливого подальшого продажу іншим особам. При цьому, ОСОБА_34 не зазначала про незаконне походження цього телефону, вказала, що телефон належить її знайомому. Телефон працював, не був заблокований. Свідок погодився, взяв телефон на збереження. Через кілька днів свідок з`ясував, що вказаний телефон міг бути викрадений, а тому заховав цей телефон поза місцем свого мешкання, до вияснення обставин. Свідок хотів знайти ОСОБА_35 для з`ясування вищевказаних обставин, проте таку не знайшов. В подальшому, співробітники поліції дізнавшись, що телефон знаходиться у свідка, висунули йому вимогу повернути вказаний телефон, що свідок і зробив. Також свідок повідомив поліцейським, що телефон він отримав від ОСОБА_36 та не знав, що вона його вкрала. Потерпілого свідок не знає, останнього до дому не відводив та йому не допомагав. Свідок пам`ятає, що у відділі поліції з ним проводили процесуальні дії, він підписував певні документи.

Також в ході судового провадження, за клопотання сторони обвинувачення, щодо задоволення якого не заперечувала і сторона захисту, з метою повноти судового розгляду та виконання завдань кримінального провадження, був допитаний свідок ОСОБА_37 , яка є дружиною потерпілого та яка вказала про таке.

Свідок є дружиною потерпілого, обвинувачену бачила лише один раз. Свідок зазначила, що потерпілий має проблеми з надмірним вживанням алкоголю. Після того, як у потерпілого зник телефон, свідок займалася пошуками цього телефону, ходила та запитувала по барам будь-яку інформацію. В день крадіжки, 16 червня 2023 року, близько обідньої пори, біля входу до під`їзду за місцем проживанням потерпілого та свідка, сусіди повідомили свідку, що її чоловік прийшов до дому у стані сильного алкогольного сп`яніння і навіть був неспроможний відкрити двері до під`їзду. Сусіди повідомили, що її чоловік прийшов самостійно. По приходу до квартири, свідок побачила свого чоловіка у стані сп`яніння. Свідок виявила у нього відсутність його телефону та пішла розпитувати про інцидент до барів, куди зазвичай ходить потерпілий. Свідок з`ясувала, в одному з барів, що її чоловік перебував з особою, яку називають ОСОБА_38 . Потім свідок пішла в поліцію, проте заяву в неї не прийняли, оскільки потерпілий був п`яний і знаходився вдома. В подальшому, потерпілий вказав свідку, що дійсно він перебував з ОСОБА_6 . На наступний день, зранку, свідок з потерпілим написали заяву про крадіжку телефону в поліції. Після цього, чоловік, ще ходив в поліцію самостійно отримувати телефон. Свідок повідомила, що з обвинуваченою будь-якого зв`язку не підтримувала, не мала її контактного номеру мобільного телефону. Обвинувачена свідку, щодо стану сп`яніння її чоловіка, ніколи не дзвонила та не повідомляла, щоб потерпілого проводжали до дому будь-які особи. Вони не були знайомі з обвинуваченою.

Вказані докази є належним, оскільки містять інформацію, щодо обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, допустимими оскільки отримані в порядку передбаченому процесуальним законом, а також достовірними, оскільки обставин невідповідності цих доказів фактичним обставинам кримінального провадження судом не встановлено. Сукупність вищевказаних доказів є достатніми у взаємозв`язку для прийняття рішення, щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченої, щодо її непричетності до вказаного кримінального правопорушення спростовуються дослідженими судом доказами. Так, потерпілий вказав на особу обвинуваченої, яка перебувала з ним на одній з лавок біля будинку навпроти ринку по вул. Хіміків у м. Южне 16.06.2023 року, ближче обіду. Вказаного не заперечувала і обвинувачена, хоча й зазначаючи, що ця подія мала місце 13 числа, близько 10 ранку, проте такі показання є непідтвердженими. При цьому, як потерпілий, так і обвинувачена зазначали, що на місці події, в потерпілого був його мобільний телефон. Обвинувачена зазначила, що телефон у потерпілого падав на землю, згодом потерпілий поклав свій телефон на лавку. Відсутні й будь-які сумніви у тому, що потерпілий повернувшись до дому, виявив відсутність свого мобільного телефону про, що повідомив свою дружину. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що потерпілий втратив свій мобільний телефон, у проміжку часу після 10-11 години і не пізніше обіду 16.06.2023 року. 17.06.2023 року о 12 год. 48 хв., за вх. № 1972 черговим ВП № 4 ОРУП № 2 прийнято заяву від гр. ОСОБА_5 про втрату телефону по АДРЕСА_2 о 12 год. 44 хв. 16.06.2023. Вказані обставини підтверджуються талоном ЄО № 1972, що наданий суду захисником. Ці обставини, узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_37 , яка повідомила суд про те, що хоча й відсутність телефона у потерпілого було виявлено у п`ятницю 16.06.2023 року, заяву від них у поліції було прийнято на наступний день. При цьому, потерпілий будучи приведений до присяги, повідомив суду, що на лавці біля будинку, напроти ринку, у день події він перебував з ОСОБА_6 , яку добре знав до цього. Інші особи, могли проходити повз них, проте в їх компанії не перебували. При цьому, мобільний телефон, який належав потерпілому, після вказаної події, опинився у ОСОБА_18 , з яким обвинувачена перебувала у дружніх стосунках. Свідок ОСОБА_39 , за ретельно описаних обставин, повідомив суд, що мобільний телефон йому передала обвинувачена, у червні 2023 року, близько обіду, коли він, разом із своїм знайомим ОСОБА_15 , ремонтували територію біля приміщення автомийки Зевс у м. Южне, а саме застеляли бруківку.

Свідок ОСОБА_40 не допитаний судом безпосередньо, у зв`язку з його смертю.

Отже, вищевказаними дослідженими доказами, спростовується версія обвинуваченої про те, що остання залишила потерпілого та ОСОБА_24 , в день події, на одній з лавок у дворі будинку по АДРЕСА_2 та пішла на зустріч до ОСОБА_41 , не викравши телефону потерпілого.

Також, на спростування вказаної версії суд враховує і те, що дружина потерпілого ОСОБА_5 . ОСОБА_37 повідомила, що в день події, до неї обвинувачена не телефонувала та не повідомляла будь-яких даних, щодо стану сп`яніння потерпілого, як і не вказувала на те, що потерпілого хтось має провести до дому. При цьому, в час цих подій, дружина потерпілого була недалеко місця проживання і могла самостійно вирішити питання прибуття чоловіка до дому, враховуючи, що за показаннями обвинуваченої потерпілий був у крові та наносив собі фізичні ушкодження. Також ОСОБА_37 ствердно повідомила, що не мала контактів з обвинуваченою, їй не був відомий номер її мобільного телефону, оскільки вони були не знайомі та бачилися, до події усього один раз. Дружина потерпілого повідомила, що сусіди бачили, як потерпілий самостійно прийшов до місця проживання та не міг відкрити двері до під`їзду. Потерпілий зазначив, що його ніхто до дому не проводив, він свідомості не втрачав, на лавці не засинав. Свідок ОСОБА_24 зазначив, що таку особу, як ОСОБА_5 він не знає, свідок категорично заперечив факт того, що він проводжав потерпілого до дому у цей день.

За таких обставин, версія ОСОБА_6 не є переконливою та не узгоджується з доказами, що досліджені судом. Натомість докази сторони обвинувачення логічно доповнюють один одного, не є суперечливими між собою, а тому такі слід прийняти до уваги.

Судом не встановлено, факту обмовлянь обвинуваченої потерпілим та свідком ОСОБА_37 , жодних даних, щодо отримання вказаними особами будь-яких майнових чи немайнових благ, переваг, пільг, внаслідок надання неправдивих свідчень стороною захисту не надано.

В ході судового розгляду, сторона захисту поставила питання, щодо достовірності показань свідка ОСОБА_24 , через те, що останній на час вчинення кримінального правопорушення, виконував вирок суду в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, і йому вигідно надавати неправдиві покази суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Щодо достовірності показань свідка ОСОБА_24 у даному кримінальному провадженні, а також наданням ним показань, щодо передання йому мобільного телефону ОСОБА_6 , які є неправдивими, на думку сторони захисту, суд виходить з такого.

До джерел доказів відносяться і показання у розумінні ст. 95 КПК України, серед яких і показання свідка.

Для з`ясування достовірності показань свідка (ст. 96 КПК України), сторони мають право ставити свідку запитання щодо можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка. Свідок зобов`язаний відповідати на запитання, спрямовані на з`ясування достовірності його показань. Свідок може бути допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями.

Обвинувачена повідомила, що зі свідком ОСОБА_24 вона перебуває у дружніх відносинах, вказане не заперечив і сам свідок, додатково повідомивши, що будь-яких підстав обмовляти обвинувачену він немає.

Стороною захисту не надано, жодного доказу, що свідок ОСОБА_24 обвинувачується чи є засудженим за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство, як і не надано доказів його діянь, що підтверджують нечесність цього свідка.

Також, в ході судового розгляду захисник, вислухавши вільні показання свідка не був позбавлений можливості ставити останньому запитання для встановлення обставин можливості свідка сприймати обставини, щодо яких він надає показання, чим і скористався. При цьому, свідок детально повідомляв про обставини передачі мобільного телефону обвинуваченою, вказав про місце та приблизний час цієї передачі, вказав, що в цей час свідок працював та повідомив про характер своєї роботи. Також свідок повідомив, про особу, яка була очевидцем передачі обвинуваченою телефону свідку ОСОБА_22 , з яким свідок був знайомий. Свідок розповів певні деталі про особу ОСОБА_22 , хоча обвинувачена заперечувала знайомство свідка із цією особою. При цьому, обвинувачена при допиті цього свідка, не поставила йому жодного запитання, зокрема про їх спільне перебування на лавці з потерпілим та проявила пасивність у цьому допиті. Таку ж пасивність обвинувачена проявила при допиті потерпілого та решти свідків.

Суд враховує, що показання свідка ОСОБА_24 , зокрема, щодо того, що останній не проводжав потерпілого до дому, узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами, а саме з показаннями самого потерпілого та показаннями свідка ОСОБА_42 .

Таким чином, сама по собі обставина засудження свідка за ст. 309 КК України і виконання вироку суду, в частині звільнення від відбуття покарання з випробуванням, що мало місце на час вчинення кримінального правопорушення, не є беззаперечним доказом недостовірності показань свідка ОСОБА_24 , з урахуванням вищенаведених обставин, а тому доводи захисту в цій частині відхиляються.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність в матеріалах кримінального провадження належних доказів вартості викраденого мобільного телефону, якими можуть бути відповідні висновки експерта, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 242 ч. 2 п. 6 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення екпертизи визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Разом з тим, вартість викраденого майна у кримінальному провадженні встановлена судом на підставі документів, що надав слідчому потерпілий, зокрема фіскального про придбання мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А22 5G», вартістю 7349 грн., від 23.07.2022 року. Стороною захисту, вказана вартість мобільного телефону протягом усього судового розгляду не оспорювалась. Разом з тим, за клопотанням сторони захисту, судом призначено відповідну експертизу для визначення вартості викраденого майна і така експертиза була проведена, вартість телефону встановлена.

При цьому, посилання захисника на правовий про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 25 листопада 2019 року в справі № 420/1667/18, до уваги судом не беруться, так як ці висновки не є релевантними, оскільки норма п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України викладена в іншій редакції, у відповідності до якої потерпілий має можливість визначити розмір матеріальних збитків та надати документ.

Разом з тим, слушними є доводи сторони захисту про недостовірність у цьому кримінальному провадженні протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2023, впізнання проведене з потерпілим ОСОБА_5 , який впізнав особу на фото №3, на якому зображена ОСОБА_6 , як жінку, яка 16.06.2023 біля будинку № по вул. Хіміків в м. Южне Одеської області викрала мобільний телефон марки «Samsung А22», оскільки свідки ОСОБА_43 та ОСОБА_44 , які були понятими при цій слідчій дії, повідомили суд, що впізнання здійснювалося з безпосереднім пред`явленням осіб для впізнання, а не по фотокартках.

Таким чином, оскільки протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2023, не відповідає фактичним обставинам впізнання про які повідомили свідки, а показання цих свідків не узгоджуються із цим протоколом, суд позбавлений можливості встановити обставини достовірності вказаних доказів та не бере їх до уваги.

Щодо до доводів захисника про те, що ОСОБА_24 не підписував протокол огляду предмету від 23.06.2023, об`єктом огляду є мобільний телефон «Samsung Galaxy А22 5G», в ході огляду встановлено марка, модель, ІМЕІ, зовнішні ознаки та наявні пошкодження телефону, то вказане не зумовлює недопустимість цього доказу, оскільки вимоги КПК України не визначають обов`язкової участі певних осіб під час такої слідчої дії. Протокол підписано слідчим, містить необхідні дані визначені законом, щодо об`єктивності котрих сторона захисту жодних зауважень не висловлювала.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України суд не встановив.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, суд не встановив.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності зі ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, конкретні обставини провадження, дані про особу ОСОБА_6 , яка раніше судима, позитивно характеризується за місцем проживання, проходить реабілітацію від наркозалежності, неодружена, не працює, на утриманні дітей не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває під наглядом у лікаря нарколога. За даними органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є високим, ризик небезпеки для суспільства є середнім. Обвинувачена вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнала, не розкаялась, з потерпілим не примирилася. З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі вище мінімальних меж санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушеня, будучи засудженою вироком Южного міського суду Одеської області від 30.03.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі, у період іспитового строку. Також, вироком Южного міського суду Одеської області від 02.12.2024 року обвинувачену визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Южного міського суду Одеської області від 30.03.2023 у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді7 (семи) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Таким чином, правові підстави для застосування ст. 71 КК України та повторного приєднання до покарання призначеного цим вироком невідбутого покарання за вироком Южного міського суду Одеської області від 30.03.2023 відсутні, вказане невідбуте покарання вже приєднано до покарання за вироком Южного міського суду Одеської області від 02.12.2024 року.

Разом з тим, злочин у цьому кримінальному провадженні було вчинено 16.06.2023, тобто до постановлення вироку Южного міського суду Одеської області від 02.12.2024 року, а тому покарання обвинуваченій слід призначити з урахування вимог ст. 70 КК України і до призначеного покарання частково приєднати покарання призначене вироком Южного міського суду Одеської області від 02.12.2024 року.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід покласти на обвинувачену.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон слід повернути потерпілому.

Цивільний позов не заявлено.

В ході судового розгляду прокурор звернувся до суду із клопотанням про зміну обвинуваченій запобіжного заходу із застави на тримання під вартою, яке вмотивував тим, що ОСОБА_6 не прибувала за викликом до суду. Крім того, щодо обвинуваченої постановлено обвинувальний вирок, яким її засуджено до реального відбуття покарання у виді позбавлення волі.

До обвинуваченої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Судом встановлено, що дійсно Южним міським судом Одеської області від 02.12.2024 року ухвалено обвинувальний вирок, щодо обвинуваченої та їй призначено покарання, що належить відбувати реально. Даним вироком особі теж призначається покарання у виді позбавлення волі. При цьому, обвинувачена не виконувала своїх процесуальних обов`язків, на виклики суду не з`являлася, доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надала, а тому обвинувачена є такою, що порушувала умови раніше застосованого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З цих підстав запобіжний захід у виді застави підлягає зміні з застави на тримання під вартою до набрання обвинувальним вироком законної сили, а застава підлягає зверненню в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складення покарання за даним вироком та покарання призначеного вироком Южним міським судом Одеської області від 02.12.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років та 3 (три) місяці.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 25.12.2023 року по 01.05.2024 року, а також з 12.03.2025 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 п`ятдесят копійок на користь держави.

Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung Galaxy А22 5G» повернути ОСОБА_5 .

Заставу внесену за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_45 29.04.2024 року у розмірі 58400,00 гривень отримувач коштів «Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області», код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945, рахунок отримувача UA0005435, банк отримувача «ДКСУ м. Київ», код банку отримувача 820172 документ 9340-6634-2893-5775 звернути в дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити з застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши останню під варту в залі суду.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Обвинуваченій, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченій.

Суддя: ОСОБА_1