Провадження № 1-кс/742/2060/24
Єдиний унікальний № 742/7396/24
У Х В А Л А

іменем України

27 грудня 2024 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні матеріали скаргиОСОБА_3 набездіяльність посадових осіб Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146, 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подано до суду скаргу на бездіяльність посадових осіб Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146, 186 КК України.

Свою скаргу мотивує тим, що 22.12.2024 подав до Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146, 186 КК України за фактом незаконного викрадення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 його сина ОСОБА_4 та відкритого заволодіння належного йому мобільного телефону. В поданій заяві просив зареєструвати повідомлення про кримінальні правопорушення та надати у відповідності до ст. 60 КПК України талон-повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень після чого внести відомості про таке до ЄРДР надавши відповідний витяг. Проте, жодної інформації про внесення відомостей до ЄРДР, початок проведення досудового розслідування йому як заявнику станом на момент подання скарги не надали, прізвище слідчого не повідомили, відомості про виконання вимог відсутні, при тому що понад чотири дні ОСОБА_4 незаконно утримується на території ІНФОРМАЦІЯ_1 , без їжі та одягу, позбавлений засобів зв?язку, маючи розлади здоров?я, які виключають там його перебування. За таких обставин посадові особи Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області при наявності ознак кримінального правопорушення не передали заяву до іншого органу, відомості про кримінальне правопорушення не було внесено до ЄРДР, чим було порушено порядок, який встановлений нормами КПК України, при проведенні перевірки його заяви про вчинення кримінальних правопорушень. Оскільки заявник вважає, що його заява містять ознаки кримінальних правопорушень, які утворюють склад кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146, 186 КК України, і у даному випадку відповідальними працівником Прилуцького РВП ГУНП було допущено порушення нормативно-правових актів, норм і правил, що стосуються невнесення відомостей до ЄРДР відповідно до норм чинного КК та КПК, заявником і подано до суду скаргу відповідно до якої просить суд визнати бездіяльність посадових осіб Прилуцького РВП ГУНП України Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень, незаконною; зобов?язати посадових осіб Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській внести відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР по заяві про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146, 186 КК України та направити копію витягу з ЄРДР.

В судовому засіданні заявник подану скаргу підтримав, просив суд її задовольнити. Вказав, що його син продовжує незаконно перебувати на території ІНФОРМАЦІЯ_1 . По телефону з ними спілкувався до 20 грудня 2024 року, поки в нього не вилучили телефон. Син продовжує спілкуватися по телефону з дружиною, а саме телефонує з інших номерів телефонів. Станом на момент проведення судового засідання в нього відсутня інформація щодо внесення відомостей до ЄРДР по його заяві, поданій до поліції 22.12.2024.

Проти розгляду справи без представників Прилуцького РВП не заперечував.

Представник Прилуцького районного відділу поліції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. На виконання ухвали слідчого судді інформацію щодо внесення відомостей до ЄРДР по заяві ОСОБА_3 , не надали.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, вивчивши скаргу та докази на її обґрунтування, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Частиною 2 ст. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням (заявою) є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

З матеріалів справи убачається, що 22 грудня 2024 року о 16 год. 43 хв. надійшла заява від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявник просить провести перевірку по факту того, що 19.12.2024 близько 12 год. 10 хв. у АДРЕСА_1 сина заявника ОСОБА_4 , протиправно, без вручення повістки, застосовуючи фізичну силу, з перевищенням меж службових повноважень затримано співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому останні забрали телефон сина, син не виходить на зв`язок. Заявник просив прийняти рішення згідно з чинним законодавством та внести відомості до ЄРДР.

Вказана заява була прийнята та зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області 22 грудня 2024 року за №19156 (а.с.6).

Тобто, вказана заява була прийнята та зареєстрована, як того і вимагають положення кримінального процесуального закону.

При цьому, слідчий суддя враховує, що виходячи зі змісту положень ст. 214 КПК України, саме слідчий або прокурор наділені повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути внесені всі без винятку повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, як безпідставно вважають заявник та її представник, ці відомості мають бути перевірені слідчим або прокурором, щоб гарантувати кожній особі захист від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення кримінального правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Таким чином підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачається вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Дані висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 вересня 2021 року у справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20).

Стаття 146 КК України, за якою ОСОБА_3 у своїй скарзі кваліфікує дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачає відповідальність за незаконне позбавлення волі або викрадення людини.

Як вбачається з копії Протоколу №95 про адміністративне правопорушення від 19.12.2024, начальником мобілізаційного відділу на підставі положень ст.235 КУпАП складено протокол відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.3 ст.210 КУпАП. Документи, що посвідчують особу: паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Прилуцьким МВ УДМС України 06.03.2014, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 . Місце народження: смт Ладан Прилуцький район Чернігівської області. Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . Суть правопорушення: 27 жовтня 2024 року ОСОБА_4 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк зазначений у повістці сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням за адресою зареєстрованого місця проживання. ОСОБА_4 було доставлено працівниками поліції Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області. ОСОБА_4 надав письмові пояснення: «..на момент затримання в смт Ладан, вул.Заводська, буд.11, працівники РТЦК не запитали в мене документів, силоміць намагалися посадити в бус ..зеленого кольору. Свідки затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . З протоколом не погоджується.

Додаток до протоколу: рекомендоване повідомлення Укрпошта, повістка №788285, інформація на особу (а.с.7-8).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

Як встановлено у п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.

При цьому адміністративне затримання здійснюється тільки у випадку, якщо особа вчинила адміністративне правопорушення. Причиною затримання може бути як зафіксований факт вчинення правопорушення районним ТЦК та СП так і виявлення правопорушення під час перевірки військово-облікових документів.

У вправах, які пов?язані з порушенням правил військового обліку адміністративне затримання здійснюють виключно працівники Національної поліції. Підставою затримання є вчинення особою (призовником або військовозобов?язаним) правопорушення, яке передбачене статтями 210, 210-1 КУпАП.

Слідчим суддею встановлено, що у даному випадку має місце незгода ОСОБА_3 з діями уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, пов`язаними з призовом його сина на військову службу по мобілізації. Відтак, син заявника не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

У відповідності до ст.ст.22, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах, або у строки, визначені командирами військових частин.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 Європейський суду з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя».

Суд констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, передбаченим ст.65 Конституції України, відтак, не є незаконним позбавленням волі.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 не містить у собі відомостей, які б вказували на ознаки кримінальних правопорушень, передбачених як ст.146 так і ст.186 КК України, та слугували б підставою для їх внесення до ЄРДР, відповідно до ст.214 КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів його сина службовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаних з мобілізацією, судовий захист таких прав здійснюється в порядку адміністративного судочинства, шляхом звернення сина до компетентного адміністративного суду з відповідним позовом, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень - до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду слідчий суддя перевірив наведені заявником обставини, які він вважає кримінально карними діями, та не вбачає підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до вимог ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 набездіяльність посадових осіб Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146, 186 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_6