Провадження № 1-кп/557/37/2025
Справа № 557/1611/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження за № 0000557 від 17.07.2024, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гремячка Віньковецького району Хмельницької області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з повною загальною середньою освітою, одружений, пенсіонер, раніше не судимий,

за ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку в селищі Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 17.07.2024 в денну пору доби, приблизно о 18 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «ГАЗ 310290», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Староєврейській в селищі Гоща Рівненського району Рівненської області в напрямку вул. Застав`я під час виконання маневру повороту праворуч на спуск до місцевої водойми, в порушення вимог п. 2.3 п.п. б) та п. 12.3 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до його зупинки, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який лежав на проїзній частині.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав травми, не сумісні з життям, від яких помер на місці пригоди.

Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, який вимагає від водія у разі виникнення небезпеки або перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані: - за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав, що він дійсно 17.07.2024 в денну пору доби, приблизно о 18 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «ГАЗ 310290», рухався по вул. Староєврейській в селищі Гоща Рівненського району в напрямку вул. Застав`я повертав на крутий спуск до озера, там були зарослі, висока трава та обмежена видимість. Швидкість була невелика, рухався на першій передачі та пригальмовував. Відчув, що на щось наїхав, оскільки був звук від захисту двигуна, вийшовши, помітив лежачого чоловіка. Він при русі жодної перешкоди на дорозі не бачив. Видимість була хороша, сонячна погода. Відразу викликав працівників швидкої медичної допомоги та працівників поліції, які після приїзду зафіксували всі обставини та складали відповідні документи. Потерпілій відшкодував завдану шкоду, претензій до нього вона не має. У скоєному розкаюється, просить його суворо не карати.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, оскільки обставини скоєння кримінального правпорушення учасниками процесу не оспорюються.

Потерпіла надала до суду заяву про розгляд справи та проведення судових дебатів без її участі, претензій до обвинуваченого вона не має, просить його суворо не карати.

Показання обвинуваченого, який був допитаний під час судового слідства, суд оцінює як правдиві, оскільки вцілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого та довідки про вартість проведених експертиз (т.1 а.п. 115-131, 49, 57, 68).

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого, які узгоджуються між собою, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винність обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (зі змінами і доповненнями) №14 від 23.12.2005 року, при призначенні покарання суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, добровільно відшкодував завданий збиток, є пенсіонером та особою похилого віку, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої сторони, дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком та покладенням на обвинуваченого обов`язків, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, також те, що обвинувачений є водієм зі стажем більше 40 років, раніше не притягувався до адміністративної або кримінальної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, є особою похилого віку, має позитивні характеристики з місця проживання.

Крім того, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, які підтверджуються довідками про вартість проведених експертиз (а.п. 49, 57, 68).

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Суд вважає за можливе зняти арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22.07.2024 у кримінальному провадженні № 0000557 від 17.07.2024.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі 7951 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) гривню 44 коп. в дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Скасувати арешт на майно, а саме автомобіль автомобіль марки «ГАЗ 310290», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , який було накладено 22.07.2024 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області у кримінальному провадженні № 0000557 від 17.07.2024, місце зберігання територія спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Рівненській області, с. Городок Рівненського району Рівненської області, Барона Штейнгеля, 76.

Речові докази по справі:

-автомобіль марки «ГАЗ 310290», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити у розпорядженні ОСОБА_3 .

-одяг з трупа ОСОБА_6 армійську куртку темно-зеленого кольору, армійську тактичну сорочку темно-зеленого кольору, армійські штани темно-зеленого кольору, які поміщено в сейф-пакет НПУ № WAR1782841, пару тапочок чорного кольору, які поміщено в сейф-пакет НПУ № WAR1782840, паперовий конверт НПУ зі змивом РБК з-під переднього правого колеса автомобіля марки «ГАЗ 310290», реєстраційний номер НОМЕР_1 , паперовий конверт НПУ зі змивом з капота автомобіля марки «ГАЗ 310290», реєстраційний номер НОМЕР_1 , два паперові конверти НПУ з контролями до вказаних змивів, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області (вул. Хвильового, 2 м. Рівне) знищити.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.

Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1