КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/72/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 152 ч.2-6 (117 ч.2-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року м. Кропивницький

м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,

переглянула у закритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.06.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Микільське Світловодського району Кіровоградської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, безробітного, не одруженого, зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-17.12.2009 вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, визначено іспитовий строк тривалістю 3 роки;

-14.06.2010 вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

-17.04.2015 вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

-19.04.2016 вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяця;

-05.04.2017 вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2, 3 ст. 185, ст. ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки;

-23.05.2019 вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; звільнений з місць позбавлення волі 15.05.2023 по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим та засуджено до покарання за: ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України ( в редакції закону № 2227-VІІІ від 06 грудня 2017 року) - у виді позбавлення волі на строк 8 років; ч. 3 ст. 15 ч. 6 ст. 152 КК України - у виді позбавлення волі на строк 15 років; ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі 5 років.

На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 7 169 гривень 40 копійок на залучення експерта.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України в редакції Закону №2227-VIІІ від 06.12.2017 - незакінчений замах на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій (зґвалтування); ч. 3 с. 15 ч. 6 ст. 152 КК України - незакінчений замах на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій (зґвалтування), вчинений повторно; ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.

У період часу з серпня по вересень 2017 року у обідній час, точного часу та дати не встановлено, ОСОБА_7 перебував за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав спільно зі своєю тіткою ОСОБА_9 та малолітньою двоюрідною сестрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перебування ОСОБА_7 у коридорі вищезазначеного житлового будинку, який використовується як кухня, до його приміщення зайшла малолітня ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_7 , який достовірно знав про те, що ОСОБА_10 є малолітньою та не досягла статевої зрілості, виник злочинний умисел, направлений на порушення статевої недоторканості малолітньої ОСОБА_10 шляхом вчинення відносно неї дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в її тіло з використанням геніталій, які були спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті.

З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, посягнувши на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що остання не досягла чотирнадцяти років, використовуючи безпорадний стан дитини, а саме відсутність можливості правильно розуміти сутність і характер вчинюваних з нею дій та фізичної можливості чинити опір, наказав їй пройти до приміщення спальної кімнати та пішов слідом за нею. Перебуваючи в приміщенні спальної кімнати ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, зняв з себе та малолітньої ОСОБА_10 одяг і нижню білизну та почав намагатися здійснити оральне проникнення у тіло малолітньої ОСОБА_10 своїм статевим органом, чим посягнув на статеву недоторканість, нормальний фізичний та психічний розвиток малолітньої ОСОБА_10 . В цей час малолітня ОСОБА_10 почала сильно плакати, внаслідок чого ОСОБА_7 , побоюючись, що його злочинні дії будуть викриті матір`ю малолітньої ОСОБА_10 ОСОБА_9 , не виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Крім того, 10 липня 2023 року вранці, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 перебував за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав спільно зі своєю тіткою ОСОБА_9 та малолітньою двоюрідною сестрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час перебування ОСОБА_7 у коридорі вказаного житлового будинку, який використовується в якості кухні, до його приміщення зайшла малолітня ОСОБА_10 та почала готувати їжу. В цей час у ОСОБА_7 , який достовірно знав про те, що ОСОБА_10 є малолітньою та не досягла статевої зрілості, виник умисел, направлений на повторне порушення статевої недоторканості ОСОБА_10 шляхом вчинення відносно неї дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в її тіло, які були спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті.

З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, посягнувши на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що остання не досягла чотирнадцяти років, використовуючи безпорадний стан дитини та користуючись фізичною перевагою над потерпілою, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, ОСОБА_7 підійшов до малолітньої ОСОБА_10 , обхопив її руками задля унеможливлення опору та за допомогою фізичної сили вивів з приміщення житлового будинку до підсобного приміщення, розташованого на території подвір`я домоволодіння за вищевказаною адресою.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на повторне вчинення дій сексуального характеру щодо малолітньої ОСОБА_10 , використовуючи її безпорадний стан внаслідок малоліття, діючи умисно, використовуючи свою фізичну силу, штовхнув останню на ліжко, виліз поверх тіла ОСОБА_10 та почав зривати з неї одяг, а саме шорти та спідню білизну з метою її зґвалтування шляхом вагінального проникнення своїм статевим органом в її тіло, тобто намагався вчинити дії, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої із використанням геніталій, чим посягнув на статеву недоторканість, нормальний фізичний та психічний розвиток малолітньої ОСОБА_10 .

В цей час малолітня ОСОБА_10 , зрозумівши дійсні наміри ОСОБА_7 та намагаючись чинити опір його діям ОСОБА_7 , почала голосно кричати, вкусила останнього за зап`ястя і долоню правої руки, через що він не зміг втримати малолітню ОСОБА_10 та їй вдалось втекти із вищевказаного підсобного приміщення. Таким чином ОСОБА_7 не виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Крім того, 10 липня 2023 року, в період дії воєнного стану, встановленого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та продовженого Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №573/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, вранці, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 після вчинення незакінченого замаху на зґвалтування малолітньої ОСОБА_10 , повернувся із підсобного приміщення до коридору житлового будинку АДРЕСА_1 .

Перебуваючи у приміщенні коридору житлового будинку за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 помітив мобільний телефон рожевого кольору, який привернув його увагу як предмет незаконного збагачення, котрий на праві приватної власності належить ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, розуміючи, що його злочинні дії нікому непомітні, взяв мобільний телефон марки «Redmi», моделі «Note 5А», об`єм пам`яті 2/16 Gb, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , рожевого кольору, вартістю 1700 гривень 00 копійок, після чого, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1700 гривень00 копійок.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Свої вимоги мотивує такими доводами.

Вирок - є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїх показаннях вказував, що протягом серпня-вересня 2017 року він жодних дій сексуального характеру стосовно малолітньої ОСОБА_10 - не вчиняв, він працював на заробітках у свого знайомого ОСОБА_11 , інколи залишався ночувати у нього, інколи - ночував у своєї тітки ОСОБА_9 . Після звільнення з місць позбавлення волі у травні 2023, він мешкав у своєї тітки ОСОБА_9 , де також проживала його двоюрідна сестра - малолітня ОСОБА_12 ; 09.07.2023 він вживав горілку, після чого ліг спати, вранці 10.07.2023, поки ОСОБА_13 та ОСОБА_9 спали, він вжив ще 250 грамів горілки, потім прокинулась ОСОБА_13 , вийшла у кухню, викурила цигарку і стала готувати собі сніданок, двічі випила горілки та запропонувала йому піти покурити у літню кухню, на що він погодився; у літній кухні ОСОБА_13 почала сварити його з приводу того, що він приносить горілку додому і споює її матір, ОСОБА_13 погрожувала йому, що посадить його до місць позбавлення волі, у них виникла сварка, в ході якої він штовхнув ОСОБА_13 , вона впала на диван, після чого вкусила його за руку, вийшла з приміщення кухні та пішла до будинку; він же пішов до коридору будинку, взяв мобільний телефон ОСОБА_10 , щоб послухати музику і пішов до свого знайомого на ім`я ОСОБА_14 . В обідній час він повертався до місця проживання і його затримали працівники поліції.

Захист вважає, що судом не надано належної оцінки всім доказам, а вирок ґрунтується лише на показаннях потерпілої ОСОБА_10 та висновках судової психологічної експертизи.

Крім того, допитана ОСОБА_10 пояснювала, що була дуже зла на обвинуваченого і говорила, що може його «посадити». Також, з показань потерпілої убачається, що відбувався конфлікт між нею і обвинуваченим, штовханина, боротьба, в ході якої вона вдарила обвинуваченого ногою в живіт, а він хапав її за одяг, убачається й яким чином ОСОБА_7 при цьому порвав білизну на потерпілій, і що потім - вони припинили боротьбу і просто сиділи поруч, вона його вкусила за руку та втекла. Також, встановлено, що другий раз ОСОБА_10 вкусила ОСОБА_7 за руку коли сварка вже скінчилась, і вони сиділи поруч, при цьому ОСОБА_7 не чинив жодних дій щодо потерпілої, не утримував її, не змушував до статевих відносин.

Отже захист висловлює сумнів, з яких саме дій потерпіла ОСОБА_10 зробила висновок, що ОСОБА_7 має намір здійснити проникнення своїм статевим органом до її тіла, адже ОСОБА_7 не роздягнувся, а лише зняв кофту із себе, не роздягав він і потерпілу, не чинив спроб проникнення до тіла потерпілої статевим органом. Крім того, маючи фізичну перевагу, можливість подолати опір потерпілої - ОСОБА_7 не вчинено кримінального правопорушення, яке він міг вчинити, якби мав дійсний намір.

Не виявлено на тілі потерпілої і біологічних слідів ОСОБА_7 або ушкоджень її статевих органів.

Тобто, показання потерпілої вчинити щодо неї саме дії сексуального характеру - нічим не підтверджені.

Щодо крадіжки телефону - сторона захисту вказує, що стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_7 цього кримінального правопорушення: проживаючи разом із своєю тіткою та двоюрідною сестрою, ОСОБА_7 користувався у побуті й їх речами, зокрема, неодноразово, з дозволу ОСОБА_10 , брав її мобільний телефон. Аналогічно, 10.07.2023 він взяв цей телефон, щоб послухати музику та пішов до свого знайомого, а, повертаючись назад, був зупинений працівниками поліції. Однак, залишено поза увагою, що будь-яких спроб приховати мобільний телефон, привласнити його - ОСОБА_7 не чинив (не виймав сім-карту, не відключав пристрій тощо), а повертався із ним назад по місцю свого мешкання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого, які підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу у повному обсязі і просили закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, думку прокурора на заперечення апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторона захисту в апеляційній скарзі не погоджується із вироком, із засудженням ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, останній не визнає свою вину, сторона захисту не погоджується із наявністю в діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень.

Однак, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, знайшла своє підтвердження, а дії його - кваліфіковані правильно.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованих злочинах не визнав.

Надав наступних показань.

У серпні - вересні 2017 року працював на заробітках у чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , до своєї тітки ОСОБА_9 повертався тільки ночувати, іноді залишався на ніч у ОСОБА_11 . Жодних дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_10 у серпні - вересні 2017 року не вчиняв.

Після звільнення з місць позбавлення волі 15.05.2023 він прибув на проживання до будинку своєї тітки ОСОБА_9 , де вони проживали втрьох: він, ОСОБА_9 та її малолітня дочка (його двоюрідна сестра) ОСОБА_13 ( ОСОБА_10 ).

Ввечері 09.07.2023 він з ОСОБА_9 під час вечері вживали горілку, вечеря тривала приблизно до 23 години 30 хвилин, після чого, приблизно о 24 годині, всі лягли спати. ОСОБА_13 спала з матір`ю, а він на окремому ліжку.

Наступного дня, 10.07.2023 він прокинувся приблизно о 08 годині 30 хвилин, коли ОСОБА_9 та ОСОБА_13 ще спали, вийшов у коридор будинку, який використовується як кухня, де протягом приблизно 30 хвилин вжив близько 250 г горілки. В цей час до коридору вийшла ОСОБА_13 , випалила цигарку та почала готувати собі сніданок, а він в цей час продовжував вживати горілку.

Згодом ОСОБА_9 погукала ОСОБА_13 , щоб вона принесла їй води, що вона і зробила. Потім ОСОБА_13 запропонувала піти в літню кухню палити цигарки, яка є окремим приміщенням від будинку, щоб не побачила мати. Він та ОСОБА_13 пішли у кухню, сіли на дивані та почали палити і розмовляти. В ході розмови ОСОБА_13 стала висувати претензії, щоб він не приносив додому алкоголь, бо вона не хоче щоб мама його вживала.

На цьому ґрунті між ними розпочалась сварка, в ході якої ОСОБА_13 стала йому погрожувати , що «посадить його». Вони піднялися з дивана і він , будучи розгніваним її словами, в стані агресії, яка посилювалась алкоголем, штовхнув її у плече, внаслідок чого вона впала на диван. Після цього ОСОБА_13 вкусила його за руку та вийшла з приміщення кухні і пішла до будинку. Він посидів ще хвилин 5, потім зайшов до коридору будинку, взяв мобільний телефон, яким користувалась ОСОБА_13 , не питаючи ні в кого дозволу, так як йому завжди дозволялось його брати, та пішов проводити дозвілля до знайомого на ім`я ОСОБА_15 .

В обідній час цього ж дня повертався до місця свого проживання і був затриманий працівниками поліції.

Ніяких сексуальних посягань відносно ОСОБА_13 ніколи не вчиняв, вважає, що малолітня ОСОБА_10 зводить на нього наклеп. Пояснити, яким чином у ОСОБА_13 порвались труси не може, припускає, що вона могла за щось зачепитись, коли він її штовхнув.

Крадіжку мобільного телефону не вчиняв, він завжди ним користувався і у нього був на це постійний дозвіл від ОСОБА_13 та ОСОБА_9 .

Будучи допитаним додатково, обвинувачений ОСОБА_7 доповнив раніше надані показання: в ніч з 09 на 10 липня 2023 року він спати взагалі не лягав, усю ніч пив горілку та на ранок перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим події того ранку пам`ятає фрагментарно.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 вини, його вина у вчиненні незакінченого замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій (зґвалтування); незакінченого замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій (зґвалтування), вчиненого повторно; таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, підтверджується сукупністю доказів у справі, належно досліджених судом першої інстанції, - доведена зібраними доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до показань під час судового слідства малолітньої потерпілої ОСОБА_10 : коли їй було 7 років, разом з нею та її мамою проживав її двоюрідний брат ОСОБА_7 . В один з днів, коли мама спала, будучи після операції, ОСОБА_7 сидів в кімнаті на пуфіку з ложкою в руках, бо варив кашу. В цей момент він сказав, щоб вона пішла в іншу кімнату, вона пішла, бо думала, що він щось їй там покаже чи подарує. Пам`ятає, що на ній тоді була одягнена спідниця в горошок. Він зайшов слідом за нею, зняв з себе штани та нижню білизну, зірвав з неї трусики та почав до неї приставати, хотів, щоб вона взяла до рота його статевий орган і став нахиляти її голову донизу, однак в нього нічого не вийшло, бо, зрозумівши, що «воно» може статися, вона почала сильно плакати та відхилятися. Він став затуляти їй рота, проте вона продовжувала кричати та відбиватися, після чого вирвалася та пішла лягла коло мами в ліжко. Мама не прокинулася, так як випила ліки. Розірвані трусики вона сховала в тумбочку, а згодом викинула. В 7 років вона розуміла, що таке інтимні стосунки між чоловіками та жінками і що хотів зробити з нею ОСОБА_7 (коли їй було приблизно 5 років, вона вночі прокинулася та почула, що мама з татом щось роблять; вона не зрозуміла чим вони займалися, тому запитала згодом про це у своєї тітки, яка їй пояснила, що між ними відбувалась «доросла розмова»; потім вона колись стояла біля дорослих і чула, про що вони говорили, однак вона не може зараз це переказати, проте все тоді зрозуміла). Про дану подію вона на той час нікому не розказала, так як боялася, бо ОСОБА_7 сказав, що якщо вона розкаже, то він «комусь подзвоне». Однак це сталося вдруге, після чого вона вирішила розповісти все.

Другий раз був 10.07.2023. Вранці вона прокинулася та вийшла з кімнати до коридору, який використовується як кухня, та стала готувати собі лапшу. Мама спала в кімнаті, бо в неї болів живіт. ОСОБА_7 сидів у коридорі на колясці, у нього в руках була стопка з горілкою, він пив.

В якийсь момент вона вийшла на вулицю, ОСОБА_7 вийшов за нею, схопив її та потягнув в літню кухню (типу сарайчика), де повалив її спиною на лежанку, сів на неї зверху та став намагатись зняти її одяг з нижньої частини тіла. Зрозумівши, що ОСОБА_7 хоче з нею зробити, вона почала кричати, але при цьому він схопив одною рукою подушку, почав нею затуляти їй рота та казав «заткни рот», а іншою рукою став знімати з неї труси та порвав їх. Вона стиснула свої ноги та зуміла сильно вкусити його за долоню руки, при чому він сказав відпустити, бо заріже її; вона знову його вкусила, в нього виступила кров, після чого він відпустив її і вона вибігла з приміщення літньої кухні та побігла в хату, де була мама. Ії всю трусило, вона розповіла мамі про те, що сталося, а потім подзвонила своїй старшій сестрі, теж їй все розказала, після чого сестра викликала поліцію.

ОСОБА_7 також забіг в хату, забрав її телефон, який стояв в коридорі на зарядці, і втік. Цього вона не бачила, але мама чула що він заходив. Телефон вона йому брати не дозволяла, ховала завжди від нього, бо знала, що він вчиняє крадіжки.

Згідно із показаннями допитаної судом першої інстанції психолога відділу освіти, молоді та спорту Світловодської МТГ ОСОБА_16 : в її присутності проводився допит малолітньої потерпілої ОСОБА_10 в ході досудового розслідування та у залі суду, і на її переконання, показання, які надавала малолітня потерпіла є правдивими, про що свідчила її поза, жестикуляція, акцентування уваги на деталях; разом з тим, потерпіла відчувала сором, а її обізнаність у сфері інтимних стосунків не відповідає її віку, - дана обставина має місце через те, що потерпіла у ранньому віці була свідком сексуальних відносин, а також піддавалась сексуальному насильству; показання потерпілої не місять елементів фантазування, оскільки вона чітко вказує на деталі, які є для неї певним тригером та закарбувались в пам`яті.

Як встановлено показаннями допитаної у судовому засіданні судом першої інстанції потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_7 доводиться їй племінником, і коли він не перебував у місцях позбавлення волі, то жив у її будинку, так як не мав іншого житла. В будинку наявні дві кімнати, одна з яких нежила, в зв`язку з чим вони проживали в одній кімнаті. Відносини між ними були нормальні.

Зранку, 10.07.2023, вона знаходилась в хаті та не чула, що відбувалось надворі. В кімнату забігла її дочка ОСОБА_13 , яка плакала, її всю трусило, і яка повідомила, що ОСОБА_7 хотів її зґвалтувати.

Вона вибігла з хати, щоб затримати ОСОБА_7 , однак його не було, - він втік, викравши з коридору будинку мобільний телефон, який перебував у користуванні її дочки ОСОБА_13 . Дозволу на те, щоб ОСОБА_7 будь - коли брав телефон ні вона, ні ОСОБА_17 не давали.

Свідок ОСОБА_18 , яка допитана судом першої інстанції, надала показань, відповідно до яких ОСОБА_9 є її матір`ю, а ОСОБА_13 - рідною сестрою; раніше вона проживала разом матір`ю та сестрою, а з 2017 року проживає окремо в іншому селі зі своєю сім`єю.

Отже, 10.07.2023, з материного телефону їй подзвонила ОСОБА_13 , з якою у неї довірливі стосунки, та, плачучи, повідомила, що ОСОБА_7 затягнув її в кухню, зірвав з неї білизну та намагався зґвалтувати. Оскільки сестра плакала , вона попросила передати телефон матері, яка підтвердила слова ОСОБА_13 . Після цього вона подзвонила на 102 та викликала поліцію.

Також свідок повідомила, що приблизно 23.05.2023, після останнього звільнення ОСОБА_7 з місць позбавленні волі, він та сестра з матір`ю були у неї в гостях на святкуванні дня народження її дитини. В той день, коли ОСОБА_13 лягала спати, вона помітила, що ОСОБА_7 дивиться на ОСОБА_13 «якось не так», тобто з сексуальним сенсом, хтиво. Це її насторожило, тому вона наступного ранку сказала про це своїй матері, щоб та наглядала, щоб нічого «такого» не сталося.

Свідок, крім того, надала показань, що в її дитинстві, коли вона була ще малолітньою, теж був випадок, коли ОСОБА_7 намагався вчинити відносно неї сексуальне насильство: тоді ОСОБА_7 проживав з ними, й одного разу вночі вона прокинулась від того, що ОСОБА_7 розірвав на ній труси. Вона закричала, від чого прокинулась нині покійна баба, яка також жила з ними, та припинила посягання ОСОБА_7 . Однак тоді дорослі члени сім`ї, попередивши ОСОБА_7 про недопустимість подібного, вирішили, що не будуть повідомляти поліцію, бо нічого «такого» не сталось. Проте вона пам`ятає цей випадок, в зв`язку з чим має негативне ставлення до двоюрідного брата, характеризує його як такого, що є агресивним та зловживає алкоголем.

У відповідності до показань свідка ОСОБА_19 , в ході судового слідства суду першої інстанції: вона проживає в селі Велика Скельова по сусідству з сім`єю ОСОБА_9 і ОСОБА_7 знає з підліткового віку, коли він ще не перебував в місцях позбавлення волі і жив у селі; як він, так і ОСОБА_9 вживають алкоголь, у них постійні пияцтва та сварки.

Свідок ОСОБА_20 , будучи допитаним судом першої інстанції, надав показань, що він є старостою села, де проживає сім`я ОСОБА_9 ; десь з 2010 року ОСОБА_7 періодично проживає в будинку ОСОБА_9 , без реєстрації, характеризується як такий, що вживає алкоголь, вчиняє крадіжки. Сім`я ОСОБА_9 є неблагополучною, так як вона випиває, з ними працювала служба у справах неповнолітніх.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення доводиться рядом письмових доказів матеріалів кримінального провадження у сукупності досліджених судом першої інстанції, які судом визнані допустимими й належними, як от:

-рапорт помічника чергового ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 10 липня 2023 року, згідно якого 10 липня 2023 року о 13.07 год. до чергової частини ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення від ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що 10 липня 2023 року їй зателефонувала молодша сестра ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомила, що за місцем проживання рідний племінник матері ОСОБА_7 намагався її зґвалтувати. Згідно змісту повідомлення, їй зателефонувала молодша сестра ОСОБА_13 12 років та в сльозах повідомила, що прийшов ОСОБА_21 , затягнув її у літню кухню, намагався зґвалтувати та розірвав білизну на ній. Зґвалтувати не встиг тому, що дівчинка почала кричати. Після чого він пішов в невідомому напрямку. (а.с. 152);

-відеозаписи допиту малолітньої потерпілої від 10.07.2023 з додатками (стенограмою), а також додаткового допиту неповнолітнього (малолітнього) потерпілого із застосуванням відеозапису від 27.09.2023, де під час допитів малолітня потерпіла ОСОБА_10 за участю законного представника та психолога надала свої показання з приводу вчинених відносно неї кримінальних правопорушень, які загалом відповідають тим, що вона надавала суду безпосередньо. (а.с. 187-201, 202 , 208-211, 212, т. 1);

-висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи у кримінальному провадженні № 2959/23-27 від 29.08.2023, виконаний експертом Кропивницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_22 на підставі постанови заступника начальника СВ ВП № 1 ( м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 25.07.2023, яким встановлено, що за матеріалами відеозапису допиту від 10.07.2023 за участі малолітньої потерпілої ОСОБА_23 задана кількість відкритих питань, що не мають активного випереджувального характеру, виключають несамостійність відповідей та стимулюють до змістовного розширення її повідомлень у відповідності з психологічною специфікою спілкування. Альтернативні питання за своїм змістом є уточнюючими, логічно та послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_24 та не мали впливового характеру на процес реконструкції подій, а навпаки допомогли наблизитись до уточнюючого процесу реконструкцій подій. Кількість питань другорядного характеру є статистично невеликим; частина основних питань вчинила вплив на інформативно-смисловий зміст пояснень, якi давались безпосередньо малолітньою ОСОБА_25 щодо досліджуваної ситуації. Комунікативна технологія допиту є психологічно згідною: стимулює активність комунікативної діяльності та не має ознак тиску на останню. Інформація, яка виявлена під час перегляду наданого вiдеозапису допиту за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_23 вказує на психологічну достовірність показів, про якi вона повідомляла: відповіді не носять характер заготовлених, емоційно розділяє характер та хронологію досліджуваної події, відтворює картину дiй, яка досліджується, в своїх показах не плутається. Достатність відомостей щодо фактів насилля, відповіді та пояснення потерпілої вiдносно того що доводилось пережити та які емоції при цьому відчувала, дозволяють встановити чітку хронологічну послідовність, при яких вона стала жертвою насилля сексуального характеру зі сторони підозрюваної особи. При цьому малолітня потерпіла ОСОБА_10 демонструє афективні переживання, якi вiдчувала в момент здійснення вiдносно неї дій насильницького характеру зі сторони підозрюваної особи, що виразилось в зберіганні напруги, страху, почуття приниження, патологічним фіксуванням на спогадах про психотравмуючу ситуацію та почуття незахищеності та ураження гідності. (а.с. 218-223, т. 1);

-протокол огляду місця події від 10.07.2023 з фототаблицями, дозвіл на проведення якого наданий ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.07.2023 (справа № 401/2312/23, провадження № 1-кс/401/557/23), з якого вбачається, що місцем огляду є територія домоволодіння АДРЕСА_1 . На території домоволодіння розташований житловий будинок, вхід в який здійснюється через дерев`яні двері. Під час огляду приміщення коридору будинку з правої сторони від вхідних дверей знаходиться стіл, на якому виявлено скляну рюмку з фрагментами відбитків пальців рук, які було перенесено на липку стрічку, яку закріплено на аркуш паперу формату А4. На зазначеному столі було виявлено пластикову прозору пляшку, об`ємом 0,5 л, на якій слідів не виявлено. Під час подальшого огляду приміщення вказаного будинку при вході в спальну кімнату з правої сторони виявлено дерев`яну шафу, з правої сторони від якої розташоване ліжко, на якому виявлено: дитячі шорти сірого кольору із візерунком, на яких виявлено плями білого кольору; порвані дитячі (жіночі) труси білого кольору з візерунками зеленого кольору; дитяча (жіноча) футболка зеленого кольору із візерунком бежевого кольору та з написом «Be Unique». Вказані речі було вилучено та поміщено до спеціалізованого пакету. Під час огляду території домоволодіння виявлено дерев`яну господарську споруду без вхідних дверей, під час огляду якої навпроти вхідного отвору розташоване пошкоджене дерев`яне ліжко, на якому знаходить подушка білого кольору із візерунками. З правої сторони від ліжка розташований дитячий візок, справа від візка знаходиться дерев`яний стіл зеленого кольору із скатертиною помаранчевого кольору. На столі знаходиться кофта сірого кольору, дерев`яна підставка коричневого кольору. Навпроти стола розташована дерев`яна тумба зеленого кольору без поличок та дверцят. На тумбі виявлено кофту зеленого кольору із візерунками, миску скляну білого кольору. (а.с. 154-177, 179-180, т. 1);

-постанова про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів та здачу їх на зберігання від 10.07.2023 сліди пальців рук з поверхні скляної рюмки, виявлені у приміщенні коридору на столі, дитячі шорти, труси та футболка з приміщення спальної кімнати будинку, визнано і приєднано до кримінального провадження у якості речових доказів та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів. (а.с. 178 т. 1);

-довідка лікаря ОСОБА_26 за вих. № 2733 від 10.07.2023, згідно із якої в ході огляду ОСОБА_10 10 липня 2023 року о 21 год. 30 хв. їй встановлено діагноз: забій правого плечового суглобу. (а.с. 206);

-інформація в.о. директора КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР ОСОБА_27 від 28.09.2023, надана на запит слідчого, згідно якої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 19.05.2017 по 09.06.2017 з діагнозом «обширна гематома черевної порожнини, неясної етіології. Стан після оперативного втручання 24 травня 2017 року» (а.с. 213, 214, т.1);

-висновок експерта № 193, наданий судово-медичним експертом ОСОБА_28 на підставі постанови слідчого СВ ВП № 1 ( м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 10.07.2023, (експертиза почата 10 липня 2023 року, закінчена 13 липня 2023 року), згідно якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: садна правого плечового суглоба, лівого плеча, спини, правого колінного суглоба, правої гомілки, обличчя; садна лівої гомілки в н/з та правої гомілки. Садна правого плечового суглоба, лівого плеча, спини, правого колінного суглоба, правої гомілки, обличчя могли виникнути від дії тупих предметів, індивідуальні ознаки яких не відобразились, якими могли бути руки людини та інші тупі предмети в термін близько біля 1 доби до моменту проведення експертизи. Садна лівої гомілки в н/з та правої гомілки могли виникнути від дії тупих предметів, індивідуальні ознаки яких не відобразились, якими могли бути руки людини та інші тупі предмети в термін близько біля 2-4 діб до моменту проведення експертизи. Всі наявні тілесні ушкодження по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких (згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»), які не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту з положення стоячи. При падінні з попередньо наданим прискоренням могло утворитися садно по задній поверхні правого плечового суглобу. Кількість контактів з травмуючим знаряддям, необхідна для виникнення тілесних ушкоджень, зазначених в п.п. «а» п. 1 - не менше шести, для виникнення тілесних ушкоджень, зазначених в п.п. «б» - не менше трьох. Тілесних ушкоджень, що могли утворитися при боротьбі та самообороні, при експертизі не виявлено. Зона локалізації тілесних ушкоджень доступна для спричинення їх власною рукою. Положення потерпілої в момент заподіяння тілесних ушкоджень могло бути різноманітним за умови, що зона локалізації пошкоджень доступна дії травмуючого предмета. Механізм утворення тілесних ушкоджень, а саме садна правого плечового суглоба, лівого плеча, спини, правого колінного суглоба, правої гомілки, обличчя відповідає механізму їх спричинення, викладеному потерпілою. На статевих органах потерпілої, яких не будь тілесних ушкоджень не виявлено. Відомостей, які свідчать про введення статевого члену у піхву, анальний отвір, для задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, при судово-медичній експертизі не виявлено. Пошкоджень цілісності дівочої плівки у потерпілої не виявлено. (а.с. 215-216 т. 1);

-висновок експерта № 200, наданий судово-медичним експертом ОСОБА_28 на підставі постанови слідчого СВ ВП № 1 ( м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 11.07.2023, (експертиза почата 11 липня 2023 року, закінчена 13 липня 2023 року), згідно із яким у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: рана долоні правої руки, рани правого передпліччя. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів, з обмеженою трикутною , овальною, округлою або близькими до них контактуючими поверхнями, якими могли бути зуби людини та інші тупі предмети. По ступеню тяжкості тілесні ушкодження відносяться до категорії легких (згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). Враховуючи характер, локалізацію, взаємне розташування тілесних ушкоджень, вони не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту на тупі предмети. Найменша кількість контактів з травмуючим знаряддям, необхідна для утворення виявлених тілесних ушкоджень - не менше одного. (а.с. 217, т. 1);

-протокол отримання зразків для експериментального дослідження від 10.07.2023, згідно із яким слідчим у кримінальному провадженні СВ ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області на підставі постанови про освідування особи від 10 липня 2023 року, проведено освідування у затриманого ОСОБА_7 , під час якого було встановлено відсутність у нього стану алкогольного сп`яніння на момент освідування, а саме о 22 год. 53 хв. 10 липня 2023 року. (а.с. 246-247, 248, 249 т. 1);

-висновок судово-психіатричного експерта Кропивницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії , судово-психіатричних експертиз та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_29 № 408 від 12.09.2023, наданий на підставі постанови заступника начальника СВ ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_30 від 08.09.2023,яким встановлено, що ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходиться в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_7 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує. (а.с. 21-23 т. 2);

-рапорт помічника чергового ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 10.07.2023, згідно якого 10 липня 2023 року о 14 год. 29 хв. до чергової частини ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення від ОСОБА_18 про те, що 10 липня 2023 року ОСОБА_7 після спроби зґвалтування її сестри ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_1 таємно викрав мобільний телефон, що належить її сестрі. (а.с. 135, т. 1);

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.07.2023, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомила, що 10 липня 2023 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні літньої кухні по АДРЕСА_1 таємно викрав в умовах воєнного стану мобільний телефон марки REDMI NOTE 5, вартістю 2500 грн., чим спричинив заявниці шкоду на вказану вище суму. (а.с. 136, т. 1);

-протокол огляду місця події від 10.07.2023, з якого убачається, що місцем огляду є територія, прилегла до житлового будинку АДРЕСА_1 . На момент огляду на вказаній території присутній ОСОБА_7 , який вийняв із кишені своєї кофти мобільний телефон марки REDMI NOTE 5, об`ємом пам`яті 2/16 Gb, imel 1: НОМЕР_1 , imel 2: НОМЕР_2 , рожевого кольору, з сім картою «Київстар» № НОМЕР_3 у рожевому з квітами чохлі, та пояснив, що вказаний мобільний телефон належить його сестрі ОСОБА_13 і він взяв його, щоб послухати музику. В ході огляду місця події вилучено вказаний вище мобільний телефон. Відеозапис огляду місця події було відтворено в судовому засіданні. (а.с. 139,140, т. 1);

-постанова про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів та здачу їх на зберігання від 10.07.2023: мобільний телефон марки REDMI NOTE 5, рожевого кольору, в силіконовому чохлі з малюнком, визнано і приєднано до кримінального провадження у якості речових доказів та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів. (а.с. 141 т. 1);

-висновок експерта судово-товарознавчої експертизи № 3111 від 11.07.2023 з фотокартками, наданий на підставі постанови про призначення судово-товарознавчої експертизи від 11.07.2023 слідчого СВ Світловодським ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_31 , відповідно до якого ринкова вартість викраденого майна, представленого на експертизу, а саме мобільного телефону марки REDMI NOTE 5, придатного для подальшого використання, придбаного у 2022 році, станом цін на 10 липня 2023 року з урахуванням зносу становить 1700 грн. (а.с. 143-149 т. 1).

Отже, на підставі об`єктивно досліджених доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні незакінченого замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій (зґвалтування); незакінченого замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій (зґвалтування), вчиненого повторно; таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, доведена повністю і його діям дана правильна кваліфікація за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України ( в редакції закону № 2227-VІІІ від 06 грудня 2017 року), ч. 3 ст. 15 ч. 6 ст. 152 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України.

Доводи сторони захисту з приводу того, що: ОСОБА_7 жодних дій сексуального характеру стосовно малолітньої ОСОБА_10 не вчиняв, вчинення ОСОБА_7 щодо ОСОБА_10 саме дії сексуального характеру нічим не підтверджені; у ході виниклої сварки між обвинуваченим та малолітньою потерпілою обвинувачений штовхнув ОСОБА_10 , вона впала на диван, після чого вкусила його за руку, у подальшому вийшла з приміщення кухні та пішла до будинку; оскільки ОСОБА_7 хапав ОСОБА_10 за одяг, то порвав білизну на потерпілій, ОСОБА_7 не роздягнувся, а лише зняв кофту із себе, не роздягав він і потерпілу, - свого підтвердження не знайшли й спростовуються доказами кримінального провадження.

Показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_10 встановлено обставини подій кримінальних правопорушень: як повідомила потерпіла, у 2017 році ОСОБА_7 , який на той час проживав разом із її матір`ю та нею в одному будинку, у той час, коли її матір (яка була після операції) спала, приставав до неї, а саме зняв із себе штани та спідню білизну, з неї зірвав труси, хотів, щоб вона взяла до рота його статевий орган, для цього нахиляв її голову донизу, тоді вона кричала, плакала, чинила супротив, врешті втекла до кімнати, де відпочивала мати та лягла з нею поруч на ліжко; у 2023 році ОСОБА_7 , який після звільнення з місць позбавлення волі знову мешкав в одному із ними будинку, коли вона вийшла з будинку, прослідував за нею, затягнув її до приміщення літньої кухні, повалив на лежанку, сів зверху та намагався зняти з неї одяг, а саме з нижньої частини тіла, в ході чого порвав її труси, затуляв рота, а вона відбивалась, чинила супротив, двічі вкусивши ОСОБА_7 , зуміла визволитись та у подальшому вибігла і попрямувала до будинку.

З показань малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , - вона розуміла суть того, що з нею відбувалось, розуміла, що таке інтимні стосунки між чоловіком та жінкою, і що саме хотів зробити з нею ОСОБА_7 .

Встановлено, що малолітня потерпіла ОСОБА_10 правильно розуміла події, що з нею відбувались як у 2017 році, так і у 2023 році, розділяє характер та хронологію подій, розуміла суть інтимних стосунків між чоловіком та жінкою, запам`ятала хід подій та деталі кримінальних правопорушень, потерпіла не схильна до фантазування, навіювання, перекручування фактів об`єктивної дійсності, відповіді потерпілої не носять характер заздалегідь підготовлених, у показаннях не плутається, показання ОСОБА_10 вказують на їх психологічну достовірність, - вказане підтверджено показаннями психолога ОСОБА_16 , висновком експерта за наслідками проведення судово-психологічної експертизи.

Висновком експерта також встановлено, що достатність відомостей про факти насильства, відповіді та пояснення потерпілої ОСОБА_10 відносно пережитих нею подій, дозволяють встановити хронологічну послідовність подій, за яких вона стала жертвою насилля сексуального характеру з боку ОСОБА_7 .

Показаннями свідка ОСОБА_18 , яка є рідною сестрою потерпілої ОСОБА_10 , встановлено, що свідок, одного дня помітивши, що ОСОБА_7 дивиться на ОСОБА_10 «якось не так, хтиво, із сексуальним підтекстом», вказувала про це своїй та малолітньої потерпілої матері (потерпілій ОСОБА_9 ); говорила, щоб та наглядала, щоб нічого «такого» не сталося. Свідок, яка хоч і не була безпосереднім свідком подій кримінальних правопорушень, однак пояснила, що ОСОБА_7 у минулому, коли сама свідок була малолітньою, намагався вчинити стосовно неї сексуальне насильство: вночі вона прокинулась від того, що ОСОБА_7 розірвав на ній труси, вона закричала, розбудивши бабу, яка й припинила посягання ОСОБА_7 ; тоді дорослі члени родини попередили ОСОБА_7 про неприпустимість подібного, але повідомляти поліцію не стали, - і такий доказ як показання даного свідка опосередковано підтверджує події кримінальних правопорушень та доведеність вини ОСОБА_7 .

Крім того, доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується й рядом письмових доказів, сукупно досліджених судом першої інстанції, які наведені й аналізовані вище: висновки експерта, протоколи огляду місця події, відеозаписи допиту малолітньої потерпілої з додатками (стенограмою), а також додаткового допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_10 із застосуванням відеозапису.

Зважаючи на зазначене вище, підстави вважати показання малолітньої потерпілої ОСОБА_10 недостовірними, неправдивими, такими, що надані з метою обмовити та навести наклеп на обвинуваченого ОСОБА_7 , - відсутні. Показання ОСОБА_10 є сталими, узгоджуються із іншими доказами у кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту з приводу того, що на тілі малолітньої потерпілої не виявлено і біологічних слідів ОСОБА_7 або ушкоджень її статевих органів, - є безпідставними, цим доводам надано оцінку судом першої інстанції, із якою погоджується колегія суддів..

Відсутність у малолітньої потерпілої ОСОБА_10 тілесних ушкоджень в області статевих органів, біологічних слідів, які б походили від обвинуваченого, зумовлені обставинами події злочину, а саме тим, що ОСОБА_7 обвинувачується не у вчиненні безпосередньо зґвалтування, а у вчиненні незакінченого замаху на зґвалтування малолітньої потерпілої.

Відсутність ознак ушкоджень статевих органів потерпілої, вагінального проникнення, біологічних слідів відповідає суті пред`явленого обвинувачення.

Посилання захисту на те, що ОСОБА_10 висловлювала ОСОБА_7 , що «посадить» його до місць позбавлення волі, - допускаються як можливі з боку малолітньої потерпілої, як висловлені нею в ході сварки із обвинуваченим, але, зважаючи на встановлену правдивість та достовірність показань потерпілої, не спростовує встановлених доказами обставин та події кримінальних правопорушень, а також доведеності вини ОСОБА_7 у їх вчиненні.

Критично оцінюються й доводи сторони захисту в апеляційній скарзі щодо не доведеності вчинення ОСОБА_7 крадіжки мобільного телефону, як вказує захист, проживаючи разом із своєю тіткою та двоюрідною сестрою, ОСОБА_7 користувався у побуті й їх речами, з дозволу ОСОБА_10 , брав її мобільний телефон, аналогічно і 10.07.2023 він взяв цей телефон, щоб послухати музику та пішов до свого знайомого, а, повертаючись назад, був зупинений працівниками поліції.

Предметом крадіжки є чуже майно, а з об`єктивної сторони крадіжка обов`язково включає такі ознаки як: дію (таємне, незаконне, безоплатне, поза волею власника вилучення чужого майна); наслідок, який полягає в заволодінні чужим майном; причиновий зв`язок між дією та наслідком; спосіб учинення злочину, що характеризується таємністю.

При цьому, крадіжка вважається закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Як встановлено, доказами у кримінальному провадженні, як: показання потерпілої ОСОБА_10 з приводу того, що ОСОБА_7 забіг до будинку і забрав мобільний телефон, який там був підключений до підзарядки, із ним втік, потерпіла не дозволяла брати ОСОБА_7 її мобільний телефон, ховала телефон від нього, оскільки знала, що він ( ОСОБА_7 ) вчиняє крадіжки; показання потерпілої ОСОБА_9 , з приводу того, що коли вона вибігла з метою затримати ОСОБА_7 після повідомлення її дочки ОСОБА_13 ( ОСОБА_10 ) про намагання зґвалтувати її, виявила, що ОСОБА_7 втік, забравши мобільний телефон, який був у користуванні ОСОБА_13 ( ОСОБА_10 ), і ні вона, а ні ОСОБА_13 ( ОСОБА_10 ) не надавали дозволу ОСОБА_7 брати телефон і користуватись ним.

З приводу крадіжки мобільного телефону свідок ОСОБА_18 та потерпіла ОСОБА_9 звернулись до поліції, і, як встановлено протоколом огляду місця події, 10.07.2023 даний мобільний телефон виявлений працівниками поліції у ОСОБА_7 .

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_7 таємно від потерпілої та інших осіб, безоплатно вилучено мобільний телефон, йому не належний, без дозволу та відома володільця даного майна (що вочевидь розумів обвинувачений й, об`єктивно, знав про ці обставини), після чого ОСОБА_7 отримав реальну можливість розпоряджатися чи користуватися викраденим майном.

Слід зауважити, що судом першої інстанції надано оцінку й цим твердженням сторони захисту. Отже, правильними і обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що таємне вилучення мобільного телефону обвинуваченим ОСОБА_7 з володіння потерпілої є протиправним та утворює склад злочину як крадіжка.

Відтак, доводи сторони захисту, також і ті, що викладені в апеляційній скарзі - свого підтвердження не знайшли, оцінені критично як судом апеляційної інстанції так і судом першої інстанції, тому колегія суддів прийшла до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, доведена і дії його кваліфіковані правильно.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано положення ст. ст. 50, 65-67 КК України, й дотримано принципів призначення покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Порядок і принципи призначення покарання регульовані й рекомендаціями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» зауважується: «Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин».

Тобто, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Як слідує з оскаржуваного обвинувального вироку суду першої інстанції, судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання, враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, серед яких особливо тяжкі і тяжке кримінальне правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який посередньо характеризований по місцю мешкання як особа, яка проживає без реєстрації, свого житла не має, після звільнення з місць позбавлення волі роботи не має, на прожиток періодично підробляє, неодружений, без утриманців, без зареєстрованого місця проживання, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, багаторазово судимий за вчинення умисних, в тому числі тяжких злочинів, судимості не погашені, на шлях виправлення обвинувачений не став.

За відсутності обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, встановлено обставину, яка обтяжує ОСОБА_7 покарання, - вчинення кримінальних правопорушень щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Врахувавши всі зазначені вище обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у межах санкцій частин статей обвинувачення. Визначене обвинуваченому покарання - є виваженим, достатнім та необхідним, відповідає меті покарання, покликане перевиховати та виправити обвинуваченого, попередити вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що доводи апеляційної скарги сторони захисту свого підтвердження не знайшли, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено, - колегія суддів загалом погоджується із висновками суду першої інстанції, мотивами ухваленого судового рішення.

Разом із тим, колегія суддів щодо епізоду протиправного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зазначає наступне.

Закриття кримінального провадження судом апеляційної інстанції регламентується ст. 417 КПК України: суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон,яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

У відповідності до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: п. 1-2) з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Як встановлено ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно із положеннями ст. 479-2 КПК України: ч. 1. Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею; ч. 2. За відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу; ч. 3. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Як встановлює ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частина 1 статті 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), при тому, у нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Положення ч. 1 ст. 51 КУпАП, які діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, встановлювали адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Зокрема, як визначалось ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

При цьому, положення п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України вказують: якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Однак, з 09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року.

У зв`язку з чим, цим Законом статтю 51 КУпАП було викладено в новій редакції.

Отже з ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, яка чинна з 09.08.2024 року), встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, яка чинна з 09.08.2024 року), встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, зважаючи на зазначене вище, кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Статтею 58 Конституції України регламентовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість; закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до висновків Великої Палати ВС в Постанові від 13.01.2021 року у справі № 306/7567/12, за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Аналогічні висновки містить постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.02.2021 року по справі №345/3522/18.

У випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини висловлювався про те, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Ніякого покарання без закону», - є важливою складовою принципу верховенства права.

Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким, за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (справа «Скоппола проти Італії»).

Отже, наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Тож, має місце декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 028 грн., у зв`язку з чим дія Закону має зворотну дію у часі, а тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Також й Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, Постановою від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, зроблено висновок з приводу того, чи мають зміни, яких зазнали статті 185, 190, 191 КК внаслідок зміни редакції ст. 51 КУпАП, зворотну дію в часі, оскільки Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Об`єднана палата вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Зміну в ст. 51 КУпАП розміру коефіцієнта НМ до 2, який розмежовує адміністративну та кримінальну відповідальності за відповідні діяння, Об`єднана палата розглядає як зміну до кримінального закону, оскільки мета законодавця полягала саме у зміні диспозиції відповідних кримінальних правопорушень.

Об`єднана палата робить висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Вище за текстом ухвали суду апеляційної інстанції йшлося про те, що є встановленим вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наведених вище обставин. Встановлено доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за цією нормою закону України про кримінальну відповідальність.

Вартість викраденого ОСОБА_7 майна (мобільного телефону) становить 1 700 гривень 00 копійок. Кримінальне правопорушення вчинене 10.07.2023.

Станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 гривні (податкова соціальна пільга відповідно становить 50% від його розміру - 1 342 гривні).

Кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

З огляду на наведене вище, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_7 діяння, а вартість майна, що викрадене, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для відповідного року, то станом на дату апеляційного перегляду оскаржуваного вироку суду першої інстанції - вказане діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України та може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Однак, під час апеляційного розгляду, ОСОБА_7 заперечив закриття кримінального провадження з зазначеної вище підстави, тобто, з підстав втрати кримінальної протиправності вчиненого діяння, заперечив вчинення ним такого діяння взагалі.

Відтак, у цьому випадку, колегією суддів застосовано порядок, передбачений для таких випадків ст. 479-2 КПК України, положення якої наведені вище.

За відсутності згоди обвинуваченого ОСОБА_7 , при цьому судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність (ч. 4 ст. 185 КК України), і судом апеляційної інстанції приймається рішення про закриття кримінального провадження у цій частині з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу.

Беручи до уваги зазначене вище, колегія суддів залишає без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту, оскільки її доводи не знайшли свого підтвердження, скасовує оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, закриваючи провадження щодо ОСОБА_7 в цій частині. В іншій частині - вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 409, 417, 418, 419, 424, 479-2 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.06.2024 стосовно ОСОБА_7 - скасувати в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 4 ст. 185 КК України, - закрити у порядку ст. 479-2 КПК України, на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене особою діяння, але якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України ( в редакції закону № 2227-VІІІ від 06 грудня 2017 року) - до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, за ч. 3 ст. 15 ч. 6 ст. 152 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

В іншій частині вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.06.2024 стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4