ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1056/25 Справа № 207/2723/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,(в режимі відеоконференції)

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9 ,(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 за ст.27-ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

встановив:

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі, щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 до 21 березня 2025 року включно. Раніше визначений розмір застави в 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб залишено без змін.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість злочину, дані про осіб обвинувачених, той факт, що на даний час не допитані усі свідки, не

дослідженні докази, тому ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися, і запобігти їх можливо шляхом продовження застосування виключного запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати домашній арешт, або визначити заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник вказує, що навіть застава в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка була визначена апеляційним судом 19 грудня 2024 року є непомірною для обвинувачених, що суперечить вимогам ч.4 ст. 182 КПК України.

В апеляційному суді захисник та обвинувачені підтримали вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників перегляду, перевіривши матеріали контрольного провадження, апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

За приписами до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені ст. 177, 178 КПК України, у їх зі ставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Так, обґрунтовано взято до уваги те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке є особливо тяжким злочином, і у разі доведеності їх вини загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з конфіскацією майна.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, тяжкість кримінального правопорушення, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинені ними діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення їх вини у вчинені злочину, можуть у подальшому продовжити злочинну діяльність, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищенаведене свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання цим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченим під час судового провадження.

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не надала даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшилися або відпали. На наявність таких даних захисник не посилаються і в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи сторони захисту про можливість застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, задовольнивши клопотання прокурора та продовжив щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Окрім того, всупереч доводів апеляційної скарги, залишений в силі визначений апеляційним судом розмір застави обвинуваченим є таким, що співвідноситься з даними про їх особу, обставинами кримінальних правопорушень, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , обставини його вчинення, колегія суддів погоджується із висновками суду про залишення без зміни встановленого розміру застави, як альтернативи застосованому їм запобіжному заходу у виді тримання під вартою, а саме 70 прожиткових мінімумів

для працездатних осіб.

Визначений обвинуваченим розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого та підстав вважати його завідомо непомірним для них, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали суду про продовження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, або зменшення розміру застави, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3