Справа № 357/1499/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 26 березня 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000003, яке внесене до ЄРДР 05 січня 2025 року стосовно:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква, Київська область, громадянка України, розлучена, непрацююча, з професійно-технічною освітою, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 309 КК України (далі угода про визнання винуватості),

за участю сторін судового провадження та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), в тому числі «PVP», включеного до таблиці І вказаногоПереліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цьогоЗакону, а саме: діяльність з культивування рослин, включених до таблиці І Переліку (ст. 15 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог Закону, ОСОБА_4 08 лютого 2025 року близько 12 години, перебуваючи поблизу залізничної станції «Роток» у м. Біла Церква Київської області, на земельній ділянці незаконно придбала - знайшла два пакети з прозорого полімерного матеріалу з пазовим замком з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, ззовні схожої на психотропну речовину «PVP».

В подальшому, ОСОБА_4 , маючи в минулому досвід вживання вказаної психотропної речовини та переконавшись за зовнішніми ознаками, що придбана нею речовина є психотропною, а саме - «PVP», поклала її до спідньої білизни та залишила при собі незаконно зберігати для власного вживання безмети збуту.

Після цього, 08 лютого 2025 року в період часу з 20 год. 58 хв. по 21 год. 03 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 117 по вул. І. Кожедуба в місті Біла Церква Київської області, у ході проведення огляду місця події добровільно надала працівникам поліції два пакети з прозорого полімерного матеріалу з пазовим замком з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP». Маса «PVP» в речовинах становить0,77 г, яку ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров`я населення, всупереч положеннямЗакону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбала та зберігала при собі для власного вживання без метизбуту.

За таких обставин, ОСОБА_4 обвинувачувалася у вчиненні незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 309 КК України.

Крім того, відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту-Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), в тому числі і «PVP», включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме: використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог законодавства ОСОБА_4 , 05 січня 2025 року близько 09 години 40 хвилин, перебуваючи поблизу залізничного полотна, що знаходиться по вул. Полковника Коновальця в м. Біла Церква Київської області на земельній ділянці незаконно придбала-знайшла пакет із полімерного матеріалу з пазовим замком, всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору.

Маючи досвід вживання психотропних речовин, у тому числі й «PVP», ОСОБА_4 , за зовнішніми ознаками та запахом зрозуміла, що у знайденому нею пакунку знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - «PVP», після чого поклала знайдену нею речовину до свого складного дзеркальця, використавши в такий спосіб вищевказане складне дзеркальце в якості тайника, яке знаходилось в її сумці та залишила незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

Того ж дня, тобто 05 січня 2025 року близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи по вул. Полковника Коновальця в м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_4 зупинили чатові військової частини та в подальшому викликали працівників поліції, шляхом здійснення виклику на спец лінію «102», з метою встановлення її особи.

Прибувши на місце події, працівники поліції перевірили ОСОБА_4 на предмет зберігання заборонених в обігу предметів та речовин та в подальшому, під час проведення огляду місця події, у особистих речах, які належать ОСОБА_4 , виявлено та вилучено пакет із полімерного матеріалу з пазовим замком, всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, а також скляний предмет, на внутрішній поверхні якого наявні нашарування речовини коричневого кольору які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP».

Загальна маса «PVP», становить 1,904 г, яку ОСОБА_4 , посягаючи навстановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону здоров`янаселення,всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби,психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбала та зберігала при собідля власного вживання без мети збуту.

За таких обставин, ОСОБА_4 обвинувачувалася у вчиненні незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 309 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням обставин вчинених кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 1, 2 ст. 309 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй діянь в обсязі висунутого обвинувачення, погоджується з встановленими фактичними обставинами вчинених кримінальних правопорушень, правовою кваліфікацією своїх дій та їх не оспорює та зобов`язалась беззастережно визнати свою винуватість у обсязі обвинувачення в судовому засіданні.

Сторони погодились, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 309 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки;

-за ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Одночасно, сторони погодились на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України є нетяжким злочином.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000003, яке внесене до ЄРДР 05 січня 2025 року, стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 309 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченій роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 309 КК України, а також засвідчила, що цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, а також за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконнепридбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, зважаючи на відсутність обставин, які обтяжують покарання, з огляду на дані про її особу зазначені у вступній частині вироку, а також те, що вона медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, за місцем проживання характеризується посередньо.

Правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачені ст. 70 КК України застосовані правильно.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачена ОСОБА_4 виконала взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнала свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає узгоджене в угоді покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості узгодили обвинуваченій ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до неї положення ч. 2 ст. 75 КК України та, з огляду на установлені дані про її особу, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, кількість епізодів, суд вважає за необхідне звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та покласти на неї обов`язки, визначені в ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи, державою понесені витрати на висновок експерта від 09 січня 2025 року № СЕ-19/111-25/734-НЗПРАП в розмірі 3183,60 грн.

Відповідно до довідки про витрати на проведення біологічної експертизи, державою понесені витрати на висновок експерта від 08 лютого 2025 року № СЕ-19/111-25/9162-НЗПРАП в розмірі 3183,60 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отож, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 6367,20 грн.

У ході розгляду установлено, що згідно з постановою від 05 січня 2025 року визнана речовим доказом: кристалоподібна речовина бежевого кольору, яка міститься в прозорому полімерному пакеті з пазовим замком, який поміщений до спеціального пакету № CRS1209026 та речовину коричневого кольору, яка міститься на внутрішніх стінках скляної ємкості (пристрою для куріння).

Відповідно до постанови від 13 січня 2025 року, визнані речовими доказами: кристалоподібна речовина та нашарування коричневого кольору, які містяться на внутрішній поверхні скляного предмета, у яких виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 1,904 г.

Згідно з постановою від 13 січня 2025 року, визнаний документом оптичний носій DVD-R диск на поверхню якого нанесено напис « ОСОБА_4 ».

Відповідно до постанови від 08 лютого 2025 року, визнана речовим доказом: кристалічна речовина білого кольору.

Згідно з постановою від 18 лютого 2025 року, визнана речовим доказом: кристалоподібна речовина білого кольору, яка є психотропною, обіг якої заборонено PVP, масою 0,77 г, яка із залишками попереднього упакування поміщена до спеціального пакету № 0006935.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

За правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Застосовуючи вказані правила, суд вважає, що наркотичні засоби та упакування підлягають знищенню, а диск необхідно залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Своєю чергою, суд вважає, що підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу немає.

Керуючись ст. 100, 124, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 26 березня 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 309 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з 26 березня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Речові докази:

- кристалоподібну речовину та нашарування коричневого кольору, які містяться на внутрішній поверхні скляного предмета, у яких виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 1,904 г.; кристалоподібну речовину білого кольору, яка є психотропною, обіг якої заборонено PVP, масою 0,77 г, яка із залишками попереднього упакування поміщена до спеціального пакету № 0006935, - знищити;

- оптичний носій DVD-R диск на поверхню якого нанесено напис « ОСОБА_4 » - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_6

Київської області