Справа № 404/6937/24
Номер провадження 1-кс/404/2563/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області пов`язану із невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 26.07.2024 року, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 подала до Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу на бездіяльність посадових осіб Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області щодо невнесення ними відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 26.07.2024 року.

За версією скаржника, судді, прокурори, слідчі ДБР, секретарі судового засідання, судові експерти під час проведення почеркознавчої експертизи у справі позовного провадження №397/497/19 могли використати ймовірно підроблені умовно-вільні зразки підписів та рукописного тексту.

Скаржниця в судове засідання не з`явилась, повідомлялись належним чином.

Слідчий, прокурор не з`явились, повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.

Заява від 27.07.2024 року та скарга подана до суду не містить об`єктивних даних, які б свідчили про ознаки вчинення суддями, прокурорами, слідчими, ДБР, секретарями судового засідання, судовими експертами кримінального правопорушення.

Доводи скаржника ґрунтуються на передчасній суб`єктивній оцінці, не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями. Адже із змісту заяви вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди скаржника з процесуальними діями суддів, прокурорів, слідчих, ДБР, секретарів судового засідання, судових експертів.

Скаржниця ОСОБА_3 є учасником процесу, тому може самостійно ініціювати проведення додаткової, повторної, комісійної, комплексної експертиз (п. 1.2.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 зі змінами та доповненнями).

Крім того, ОСОБА_3 може заявити про витребовування нових зразків документів з підписом чи рукописним текстом.

Таким чином, ОСОБА_3 обрала неправильний спосіб захисту, оскільки оскарження висновків експерта і оцінка дій учасників провадження, оскарження рішень головуючих суддів відбувається в іншому процесуальному порядку за іншою процедурою, під час судового розгляду, шляхом подання апеляційної/касаційної скарги та ініціювання проведення повторних експериз.

Слідчий, прокурор мають власне бачення правозастосування. Наявні між ними розбіжності врегульовані законодавцем та прямо передбачені положеннями Глави 26 КПК України, з можливістю оскарження таких розбіжностей за правилами вже існуючого судового провадження.

Згідно зі ст. 40 та ст. 36 КПК України, слідчий та прокурор є процесуально незалежними особами. Процесуальна незалежність - один із елементів особливого статусу представника сторони обвинувачення. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення для забезпечення здійснення досудового розслідування неупередженим, безстороннім і справедливим дізнавачем, слідчим, прокурором та передумовою для верховенства права та основоположною гарантією справедливого досудового розслідування і судового розгляду.

Дії та процесуальні рішення дізнавача, слідчого, прокурора вважаються законними, доки вони не скасовані або не переглянуті в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії дізнавача, слідчого і прокурора їх законність та обґрунтованість може бути предметом розгляду лише в порядку судового провадження.

Рішення головуючого судді можна оскаржити шляхом подання апеляційної та касаційної скарги.

Будь-то справи про адміністративні правопорушення чи адміністративні комісії, або будь-яке судове провадження чи досудове розслідування, така процесуальна діяльність службової особи, що пов`язана зі збором, оцінкою доказів і прийняттям процесуального рішення є суто суб`єктивними оціночними дискреційними повноваженнями яке не передбачають кримінально карної поведінки.

Таким чином незгода із процесуальними діями і рішеннями слідчих, прокурорів, суддів, експертів у будь-який інший спосіб, дій та рішень щодо проведення досудового розслідування поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі №21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності), вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі є протиправним втручанням і посяганням на процесуальну незалежність».

Доводи і заперечення проти висновків експерта, судових рішень, викладені в заяві скаржника потребують перевірки у межах судового провадження, у справі позовного провадження №397/497/19, а не потребують процесуального дублювання у новому кримінальному провадженню.

Проаналізувавши заяву скаржника про вчинення кримінального правопорушення від 26.07.2024 року, з`ясувавши обставини та надавши оцінку доказам, обґрунтовано вважаю що за своїм змістом та суттю заява не є повідомленням про злочин, оскільки, як було встановлено у вказаній заяві заявник висловлює незгоду з рішеннями головуючого судді та висновками експерта.

Чинний КПК України не містить поняття "зловживання процесуальним правом", разом з цим 30 травня 2018 року, Верховний Суд висловив правову позицію з приводу заборони зловживання процесуальними правами, яка є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (по справі 676/7346/15-к) Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ВС від 09 квітня 2019 року у справі №306/1602/16-к).

Згідно з ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати розслідування (ч. 1 ст. 214 КПК України).

Водночас ч. 3 ст. 214 КПК України передбачає можливість до внесення відомостей до ЄРДР для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, у тому числі відібрання пояснень. Згідно із пунктом 1 глави 2 розділу І, пунктом 2 глави 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, до Реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто кримінально караного вчинку. При цьому слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Отже підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких убачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Правовий висновок з приводу особливостей застосування норм ст. 214 КПК України, викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України, зокрема пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту»

Отже повідомлення скаржника про притягнення , слідчого прокурора, головуючого судді, експерта до кримінальної відповідальності за виконаний ними обов`язок за своїм змістом і суттю, не є повідомленням про злочин, оскільки не містить конкретних і достатніх даних про можливе вчинення цими особами саме кримінального правопорушення, передбаченого певною статтею Кримінального кодексу України, тобто сукупності обов`язкових ознак конкретного злочину, які дозволяють відмежовувати таке діяння від інших правопорушень, що не становлять суспільної небезпеки. Викладені в повідомленні відомості не свідчать про кримінальну протиправність діянь та їх караність за кримінальним законом, у зв`язку з чим вони не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доводи скаржника викладені у його заяві про вчинення кримінального правопорушення щодо обов`язку уповноваженої особи внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування без оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на переконання слідчого судді, помилково сприймається скаржником, як безальтернативність автоматичного початку досудового розслідування за кожною без виключення заявою, отриманою органом досудового розслідування.

Отже відомості зазначені у заяві скаржника від 26.07.2024 року не містять відомостей стосовно суддів, прокурорів, слідчих, ДБР, секретарів судового засідання, судових експертів про вчинене кримінальне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області пов`язану із невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 26.07.2024 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда