Провадження № 1-кс/947/2079/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001130 від 04.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчий за погодженням з прокурором в рамках кримінального провадження № 0001130 від 04.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100 з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та без виклику власників майна, накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, оскільки вони є об`єктами кримінальних правопорушень.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про накладення арешту на майно без виклику власників майна з метою забезпечення арешту майна, в цілях запобігання його відчуження.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001130 за ознаками за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного здійснення будівництва на самовільно зайнятих земельних ділянках.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що на теперішній час в органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави вважати, що об`єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; є самовільним будівництвом на самовільно зайнятих земельних ділянках із кадастровими номерами: :40:032:0003 та :40:032:0104, а тому вказані об`єкти нерухомого майна є предметами вчинення кримінальних правопорушень, можуть зберігати на собі їх сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, з метою забезпечення недопущення їх відчуження та перетворення доцільно застосувати захід забезпечення в даному кримінальному провадженні у вигляді накладення арешту на майно.

Згідно інформаційної довідки № 410997071 від 02.02.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 .

Відповідно до інформаційної довідки № 410997006 від 02.02.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 .

Згідно інформаційної довідки № 410996720 від 02.02.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_7 .

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає встановленим в судовому засіданні те, що відносно об`єктів нерухомого майна, існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є об`єктами кримінально протиправних дій, а також можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Вказане підтверджується також постановою слідчого від 02.03.2025 року про визнання об`єктів нерухомості речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0001130 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Отже, слідчим суддею встановлено, що вказані об`єкти нерухомості можуть бути об`єктами кримінально протиправних дій.

Крім того, на теперішній час існує реальна загроза щодо вчинення невстановленими особами протиправних дій відносно зазначених об`єктів нерухомого майна, а тому існує необхідність у їх збереженні.

Критерії розумності та співмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення збереження предметів кримінальних правопорушень з метою недопущення їх відчуження та перетворення, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, беручи до уваги розумність та співмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, таке клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001130 від 04.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100.

Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження зазначених об`єктів нерухомого майна чи здійснювати їх перереєстрацію у будь-який спосіб, здійснювати реконструкцію, демонтаж та будівництво, заборонити усім суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії (державна реєстрація прав та їх обтяжень, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав) відносно зазначених об`єктів нерухомого майна.

Виконаня ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1