Справа № 635/238/20
Провадження № 1-кп/635/698/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Високий Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення: «05.08.2019 о 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення крадіжки з вказаного домоволодіння, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, проник на територію подвір`я, зайшовши через хвіртку, та почав виносити з подвір`я хвильові шиферні листи та складати на відстані 100 метрів від вказаного домоволодіння, де встиг винести 17 листів шиферу, яких згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 6/2113СЕ-19 від 28.08.2019 сума складає 1836 грн, однак ОСОБА_4 був зупинений ОСОБА_6 , яка припинила його злочинну діяльність, у зв`язку з чим, не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі та не вчинив усіх дій, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця».

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України (крадіжка), тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна поєднаний із проникненням у сховище.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, посилаючись на те, що на розгляді Харківського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт № 0001297 від 06.08.2019 року щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. Згідно обвинувального акту сума завданої шкоди, яка була б завдана потерпілій ОСОБА_7 складає 1 836 грн.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів (Закон №3886-ІХ 1 на суму меншу за 3028 грн.

Відповідно до приписів Закону №3886-ІХ про декриміналізацію крадіжок, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такого висновку дійшов Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду. ККС ВС звернув увагу, що ч. 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону України № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 НМДГ. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 НМДГ.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 НМДГ. Положеннями ч. 1 ст. З КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. З КК України). Враховуючи те, що вартість таємно викраденого засудженим майна (за епізодом від 28 січня 2023 року) становила 270,93 грн, тобто ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону України № 3886-ІХ та положень ПК України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн, то колегія суддів ККС ВС вважає, що з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК України посилання в судових рішеннях судів попередніх інстанцій на скоєння засудженим 28 січня 2023 року повторного таємного викрадення майна, вчиненого в умовах воєнного стану, підлягає виключенню як таке, що з урахуванням наведеного вище не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України. Такий висновок зробив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, змінивши рішення судів попередніх інстанцій (Постанова ККС ВС від 22 серпня 2024 року у справі N° 567/507/23 (провадження N° 51-7110 км 23). У справі, що розглядається, вартість майна, замах на таємне викрадення якого був вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , становить 1 836 грн, що є нижчим від розміру 2 НМДГ, відтак, наявні підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення - злочину, викладеному у обвинувальному акті № 0001297 від 06.08.2019 року.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти вказаного клопотання та вважав за доцільне закрити кримінальне провадження з підстав, вказаних захисником у своєму клопотанні. Зокрема звернув увагу на наявність в матеріалах справи заяви потерпілої ОСОБА_7 , в якій остання зазначила, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, у визначенні міри покарання не заперечує щодо ухвалення вироку не пов`язаного з позбавленням волі або застосування до нього законних мір, що пом`якшують покарання або звільняють від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти закриття кримінального провадження з цих підстав.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши позиції учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження, суд зазначає про таке.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за нею встановлена за незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна поєднане із проникненням у сховище.

За первісно складеним та затвердженим прокурором обвинувальним актом вказані вище дії ОСОБА_4 відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Разом з тим, 09.08.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон №3886-IX), яким положення ст.51 КУпАП викладено у новій редакції та зокрема встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також згідно чинної наразі редакції ст.51 КУпАП відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян

Відповідно до приписів п.5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно вимог ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.4 КК України закон про кримінальну відповідальність набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно приписів ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме двох неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.08.2024 у справі №567/507/23.

Згідно п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до вимог ч.7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні вказаного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, яке вчинене останнім 05.08.2019.

Відповідно до обвинувального акту вартість викраденого майна становить 1836 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи те, що вказана вартість за обвинуваченням у незакінченому замаху на таємне викрадення ОСОБА_4 чужого майна є меншою за відповідні розміри, з яких на момент вчинення цих злочинів відповідно до згадуваних положень Закону №3886-IX та Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки, суд вважає, що з огляду на передбачений приписами ст.58 Конституції України та ст.5 КК України принцип зворотної дії в часі закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння, дане кримінальне провадження, за власної згоди обвинуваченого ОСОБА_4 , підлягає закриттю, як таке, що з урахуванням наведеного вище не підпадає наразі під кримінально каране суспільно небезпечне діяння, передбачене Особливою частиною Кримінального кодексу України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність цього діяння раніше, а тому відповідне клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта в сумі 628,04 грн за проведення судової товарознавчої експертизи №6/2113СЕ-19 від 28.08.2019, які підтверджені відповідними довідками експертної установи.

Речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Водночас, суд вважає необхідним направити матеріали обвинувального акту разом з ухвалою суду до відділення поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.58 Конституції України, ст.3-5 КК України, ст.284, 318, 350, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 копійки.

Речові докази: 8-ми хвильові шиферні листи в кількості 12 штук, які згідно постанови слідчого від 16.08.2019 визнані речовими доказами, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили вважати повернутими власнику.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити (направити) обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Копію ухвали, яка набрала законної сили, разом із обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001297 від 06.08.2019 направити до відділення поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, які не були присутніми при оголошенні ухвали протягом того ж строку після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1