Провадження № 1-кп/643/195/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002497 від 16.07.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Круте Старооскольського району Бєлгородської області, громадянина України, із середньою освітою, який офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 29.11.2006 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки; 15.10.2008 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 02.03.2011 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 14.11.2013 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 29.03.2018 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; 22.05.2018 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців, звільнений 03.09.2021 з Харківської ВК № 43 за відбуттям строку покарання.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 16.07.2023 приблизно о 01:30 год., точний час не встановлений, у період дії на території України воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України, перебував біля будинку № 168 по пр. Тракторобудівників у м. Харкові разом із малознайомим ОСОБА_6 . В той час, коли потерпілий ОСОБА_6 віддав ОСОБА_4 свою сумку із особистими речами, щоб останній її потримав, доки потерпілий відійшов до вбиральні, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Далі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_6 відійшов на невелику відстань та за ним не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, із сумки з особистими речами ОСОБА_6 викрав мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy A12», який належить останньому, вартістю 2990,00 грн. Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2990,00 грн.

Крім того, 22.07.2023 приблизно о 13:00 год., точний час не встановлений, ОСОБА_4 у період дії на території України воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , куди був запрошений у гості раніше знайомим ОСОБА_7 , під час спільного вживання алкогольних напоїв побачив на шиї у останнього ланцюжок із білого золота 585 проби та хрестик із жовтого золота 585 проби із зображенням «Ісуса», виготовленого зі срібла 925 проби, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Далі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, дочекавшись, доки ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, заснув, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав з шиї потерпілого ОСОБА_7 , який спав, ланцюжок із білого золота 585 проби вагою 26,5 г та хрестик із жовтого золота 585 проби вагою 3,5 г із зображенням «Ісуса», виготовленого зі срібла 925 проби вагою 3,5 г, загальна вартість яких склала 54796,00 грн. Після цього, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 54796,00 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_4 за вказаними вище епізодами суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, а також розмір та вартість викраденого майна. Підтвердив вчинення ним вищезазначених злочинів за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. Пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось. Зазначив, що розуміє наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, викликались до суду належним чином. Надали заяви, згідно з якими просили розглядати кримінальне провадження за їх відсутності.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи, позицію обвинуваченого та участь у кримінальному провадженні його захисника, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні та достатні гарантії справедливого судового розгляду і відмова обвинуваченого від дослідження доказів у повному обсязі не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Ураховуючи наведене, визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння обвинуваченим вказаних вище кримінальних правопорушень та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, востаннє згідно з вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 22.05.2018 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців, звільнений 03.09.2021 з Харківської ВК № 43 за відбуттям строку покарання.

Згідно з характеристикою від 10.11.2023, наданою громадською організацією «Пенуел-Харків», ОСОБА_4 з 03.09.2023 знаходиться на реабілітації в центрі ресоціалізації ГО «Пенуел-Харків» та проходить соціальну адаптацію, відновлюється, відповідально займається волонтерською діяльністю безоплатно та добровільно, прикладаючи до цього всі зусилля. ОСОБА_4 займає місце підсобного робітника та задіяний на відновленні житлових будівель, ремонті дахів, встановленні вікон у найбільш постраждалих районах Харківщини спільно з ГО «Я врятований». ОСОБА_4 виявляє себе як порядна людина, чуйна до чужої нужди, виказуючи при цьому тепле відношення до людей, які потребують допомоги. В праці проявив себе дуже ефективно, охочий працювати та допомагати на благо людей та Країни. ОСОБА_4 доброзичлива та відповідальна людина, прагне змінити своє життя на найкраще. У спілкуванні з оточуючими проявляє повагу, шанує літніх людей.

Суду надано посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_4 , видане громадською організацією «Я врятований», та лист вказаної громадської організації від 02.10.2023, згідно з яким ОСОБА_4 здійснює волонтерську діяльність, пов`язану з доставкою гуманітарної допомоги для потреб населення м. Харкова.

Також суду наданий договір про провадження волонтерської діяльності від 02.10.2023, укладений між громадською організацією «Я врятований» та ОСОБА_4 , згідно з яким ОСОБА_4 залучається для надання безоплатної допомоги організації по всім напрямкам роботи та у всіх програмах, згідно із статутом.

На уточнюючі запитання суду ОСОБА_4 показав, що проходив реабілітацію у зв`язку із наркотичною залежністю. Вказані вище кримінальні правопорушення вчинив, оскільки потребував грошових коштів для придбання наркотичних засобів. Після вчинення кримінальних правопорушень вирішив змінити життя на краще та добровільно звернувся до вказаних вище громадських організації з метою позбутись наркотичної залежності. Він пройшов курс реабілітації та позбувся наркотичної залежності, на даний час наркотичні засоби не вживає. Після вчинення кримінальних правопорушень активно займався волонтерською діяльністю.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

У судовому засіданні обвинувачений щиро розкаявся, вину визнав у повному обсязі. Цивільні позови потерпілих також визнав у повному обсязі.

Враховуючи наведене, а також позицію обвинуваченого під час судового провадження, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 за епізодом від 22.07.2023, суд згідно з п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Застосовне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Також Верховним Судом неодноразово зазначалось на другорядній ролі кари як мети покарання та необхідності вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з урахуванням таких критеріїв, як співрозмірність вказаного рішення характеру вчиненого діяння та його наслідкам (постанови від 09.06.2022 у справі № 389/936/19, від 27.05.2021 у справі № 127/2554/15-к).

Мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання щодо покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує, що вказані вище кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим, згідно з його показаннями, у зв`язку із наркотичною залежністю та необхідністю винайти грошові кошти для придбання наркотичних засобів.

Після вчинення кримінальних правопорушень обвинувачений добровільно звернувся до вказаної вище громадської організації для реабілітації та соціальної адаптації, активно займався волонтерською діяльністю, що підтверджується вищезазначеними документами, наданими громадськими організаціями «Пенуел-Харків» та «Я врятований».

Також суд враховує, що після вчинення останнього за часом кримінального правопорушення 22.07.2023 і до взяття його під варту в даному кримінальному провадженні 15.01.2025, тобто протягом майже 1 року та 6 місяців, відносно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Будь-яких даних щодо вчинення обвинуваченим протягом вказаного періоду часу нових кримінальних правопорушень судом не отримано, що підтверджує доводи обвинуваченого відносно його щирого каяття та зміни способу життя.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які не є особливо тяжкими злочинами та не пов`язані із насильством, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та приходить до висновку, що покарання у виді мінімальної санкції ч. 4 ст. 185 КК України буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, які не є особливо тяжкими злочинами та не пов`язані із насильством, особу винного, який щиро розкаявся, після вчинення кримінальних правопорушень пройшов курс реабілітації та соціальної адаптації, активно займався волонтерською діяльністю, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, який є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення.

Таке звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням в умовах передбаченого законом контролю за його поведінкою, на переконання суду, відповідатиме засадам гуманізму, буде співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам і забезпечить досягнення справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно з ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2025 обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою постановлено обчислювати з 15.01.2025.

Ураховуючи наведене, суд відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховує обвинуваченому в строк покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 15.01.2025 і по 08.04.2025 включно, виходячи із співвідношення, згідно з яким одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Щодо цивільних позовів

Потерпілим ОСОБА_7 пред`явлений цивільний позов, згідно з яким він просить стягнути з обвинуваченого на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 54796,00 грн.

Потерпілим ОСОБА_6 пред`явлений цивільний позов, згідно з яким він просить стягнути з обвинуваченого на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 2990,00 грн.

Обвинувачений визнав цивільні позови в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 0306/7567/12, коли нормами кримінально-процесуального закону відповідну ситуацію прямо не передбачено, є необхідним та можливим застосування аналогії права. Зазначена можливість встановлена частиною 6 статті 9 КПК, згідно з якою коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються встановлені частиною першою статті 7 КПК загальні засади кримінального провадження. Однією з таких засад є законність, що включає обов`язок суду, як і інших органів державної влади, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд приходить до висновку, що визнання обвинуваченим цивільних позовів не суперечить закону та засадам диспозитивності кримінального судочинства, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Ураховуючи наведене, суд задовольняє цивільні позови в повному обсязі.

Щодо інших питань

В кримінальному провадженні наявні витрати на проведення експертиз в розмірі 260,00 грн. та 1911,84 грн. Вказані витрати в загальному розмірі 2171,84 грн. суд у відповідності до ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Оскільки обвинувачений звільняється від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд з 08.04.2025 змінює запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання та на підставі ч. 1 ст. 377 КПК України звільняє обвинуваченого з-під варти в залі судового засідання.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у період з 15.01.2025 по 08.04.2025 включно, виходячи із співвідношення, згідно з яким одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», обраний відносно ОСОБА_4 , змінити з 08.04.2025 року на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на ОСОБА_4 зобов`язання виконувати такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з м. Харкова, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання негайно.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 54796,00 грн. (п`ятдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто шість гривень).

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 2990,00 грн. (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз у загальному розмірі 2171,84 грн. (дві тисячі сто сімдесят одна гривня вісімдесят чотири копійки).

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 року на наступне майно: хрестик, виготовлений з металу жовтого кольору, із зображенням «Ісуса» із металу срібного кольору.

Речові докази, а саме хрестик, виготовлений з металу жовтого кольору, із зображенням «Ісуса» із металу срібного кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 вважати повернутим законному володільцю.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для ОСОБА_4 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1