Справа № 404/2538/25
Номер провадження 1-кс/404/1066/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши матеріали клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000149 від 22.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст.191, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з вище вказаним клопотанням, відповідно до якого просила накласти арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000149 від 22.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст.191, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

У ході проведення досудового розслідування, 18.03.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого у особливо великому розмірі, в умовах воєнного стану, організованою групою та службовому підробленні, тобто складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинених у складі організованої групи, в якості виконавця, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27,ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , розуміючи, що вона привласнила чужі грошові кошти в особливо великих розмірах, та передбачаючи негативні наслідки для себе у виді ймовірної втрати свого майна, внаслідок застосування кримінально-правових заходів, будь - то конфіскація майна, та/або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, вчинила дії, направлені на приховування майна.

Таким чином, підозрювана ОСОБА_5 після оголошення їй про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, та те, що нею завдано шкоди в особливо великих розмірах, з метою перешкоджання досягненню цілей кримінального провадження, діяла недобросовісно та зловживаючи правами, вчинила дії, спрямовані на недопущення звернення стягнення на майно.

Прокурор до початку розгляду клопотання подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги клопотання підтримала та просила їх задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Оскільки прокурор звернулася із клопотанням про арешт майна, яке не є тимчасово вилученим, слідчий суддя вважає за можливе розгляд клопотання проводити без повідомлення власника та фактичного володільця майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що Кропивницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції Кіровоградської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000149 від 22.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст.191, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

ОСОБА_5 , 18.03.2025 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого у особливо великому розмірі, в умовах воєнного стану, організованою групою та службовому підробленні, тобто складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинених у складі організованої групи, в якості виконавця, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27,ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, за що передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно до клопотання прокурор просить накладсти арешт на майно ОСОБА_4 , яким фактично користується підозрювана ОСОБА_5 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_5 , упродовж 2024 року відчужила на користь свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом укладення договорів дарування наступне нерухоме майно:

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100 Тип об`єкта: земельна ділянка Кадастровий номер: :06:001:0258 Опис об`єкта: Площа (га): 2 Частка 1
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100Тип об`єкта: земельна ділянка Кадастровий номер: :06:001:0259 Опис об`єкта: Площа (га): 2Договір дарування № 771, виданий 11.10.2024Частка 1
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100 Тип об`єкта: земельна ділянка Кадастровий номер: :06:001:0257 Опис об`єкта: Площа (га): 2 Договір дарування № 768, виданий 11.10.2024Частка 1
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100Тип об`єкта: земельна ділянка Кадастровий номер: :06:002:0157 Опис об`єкта: Площа (га): 2Договір дарування № 772, виданий 11.10.2024Частка 1
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100 Тип об`єкта: земельна ділянка Кадастровий номер: :06:002:0147 Опис об`єкта: Площа (га): 2Договір дарування № 773, виданий 11.10.2024Частка 1
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100 Тип об`єкта: земельна ділянка Кадастровий номер: :06:002:0153 Опис об`єкта: Площа (га): 2Договір дарування № 769, виданий 11.10.2024Частка 1
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 225 Тип об`єкта: земельна ділянка Кадастровий номер: :02:000:2701, Опис об`єкта: Площа (га): 0.12, Цільове призначення: для індивідуального садівництва Адреса: Кіровоградська обл., Кропивницький р., с/рада. Обознівська, "Металург" садове товариство, земельна ділянка 184Договір дарування № 388, виданий 25.05.2024Частка 1
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25 Тип об`єкта: земельна ділянка Кадастровий номер: :02:000:7065 Опис об`єкта: Площа (га): 0.12 Цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення Адреса: Кіровоградська обл., Кропивницький р., с/рада. БережинськаДоговір дарування, № 392, виданий 25.05.2024Частка 1
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1 Тип об`єкта: земельна ділянка Кадастровий номер: :43:365:0036 Опис об`єкта: Площа (га): 0.1759, Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)Договір дарування, № 386, виданий 25.05.2024Частка 1

а також:

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1

Тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так

Адреса: Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вулиця Героїв-рятувальників, будинок 6, корп. 5, квартира 30, Номер обєкта в РПВН: 14227476Частка ,згідно договору дарування №385, виданого 25.05.2024,

Реєстраційний номер майна: 23115157 Тип майна: будинок Адреса нерухомого майна: Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Бобринецький шлях, будинок 11 (м. Кіровоград, вулиця 40-річчя Перемоги, будинок 11)

Частка , згідно договору дарування № 386, виданого 25.05.2024.

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 , є сином ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Положеннями КПК України встановлено виключні підстави, за яких перед слідчим суддею може бути ініційовано питання про накладення арешту на майно третьої особи, якими є:

- спосіб набуття - безоплатно або за ціною, що суттєво відрізняється від ринкової вартості;

- усвідомлення такою особою про протиправне походження майна внаслідок кримінального правопорушення;

- «роль» такого майна у вчиненні кримінального правопорушення, тобто доведення обставин, що воно призначалося (використовувалося) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або було винагородою за його вчинення;

- майно, яке є предметом кримінального правопорушення, крім такого, що повертається власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходить у власність держави;

- майно, яке було підшукано, виготовлено, пристосовано або використано як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім такого, що повертається власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (п.1-4 ч.1 ст. 96-2 КК України, абз. другий ч.4 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.

ОСОБА_4 не є обвинуваченим (чи підозрюваним, засудженим) в цьому кримінальному провадженні, також не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного. Отже, на майно третьої особи не може бути накладено арешт на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КК України.

Якщо б законодавець допускав можливість накладення арешту на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КК України на майно третіх осіб, то б про це зазначив прямо в нормі, як це зазначено, до прикладу, в ч. 4 ст. 170 КК України, що стосується спеціальної конфіскації.

Доводи щодо можливості накладення арешту на майно третьої особи на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КК України у зв`язку з тим, що правочини, за якими ця особа набула право власності на це майно, містять ознаки фраудаторності, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Чинне законодавство не містить норм щодо недійсності фраудаторних правочинів.

Фраудаторність - це конструкція, що знайшла свій вияв в судовій практиці. Суд кваліфікує правочин як фраудаторний у випадку пред`явлення позову про визнання його недійсним.

Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя не вирішує вимоги щодо недійсності правочинів, і, як наслідок, не має повноважень для кваліфікації правочинів як фраудаторних. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нерухомого майна, на яке просить прокурор накласти арешт, є ОСОБА_4 . Спростувати правомірність придбання ОСОБА_4 цього майна можна тільки в один спосіб шляхом пред`явлення позову про визнання недійсними відповідних правочинів. В матеріалах клопотання відсутні судові рішення про визнання правочинів недійсними.

Доводи прокурора з приводу того, що ОСОБА_5 , після внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні №0002021 від 18.07.2023, з якого було виділено кримінальне правопорушення, з присвоєнням номеру кримінального провадження №0000149, у якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру, надходженні на адресу управління освіти Кропивницької міської ради ряду запитів про надання інформації та документів (від 21.07.2023, 15.08.2023), а також тимчасових доступів до речей та документів у кримінальному провадженні (ухвала суду від 07.05.2024, тимчасові запити проведено 28.06.2024, 17.06.2024, 01.07.2024, ухвала суду від 16.08.2024, тимчасові доступ проведено 27.09.2024, 02.10.2024), розуміючи свою причетність до вчинення кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, пов`язаних із заволодінням бюджетними коштами, упродовж 2024 року відчужила на користь свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймаються слідчим суддею з огляду на мету накладення арешту, яку вказує прокурор, а також те, що кримінальне провадження №0000149 виділене в окреме 22.01.2025, повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено 18.03.2025, правочини щодо відчуження майна ОСОБА_5 вчиняла упродовж 2024 року, тобто на момент вчинення правочинів щодо відчуження нерухомого майна ОСОБА_5 не набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень.

Окремо, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою..

Додані до клопотання матеріали не містять цивільного позову, проте положення ст. 170 КПК України не містять підстав для накладення арешту з метою забезпечення майбутнього цивільного позову, передбачаючи лише право звертатись з таким клопотанням у разі необхідності забезпечення цивільного позову, який вже подано у кримінальному провадженні.

Накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, який буде поданий у майбутньому, унеможливлює з`ясування питання співмірності вартості майна, на яке прокурор просить накласти арешт, та ціни позову, оскільки він ще не поданий зацікавленою особою.

Крім цього, положення ст. 128 КПК України передбачають право пред`явлення цивільного позову лише до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Однак, в матеріалах клопотання відсутні докази набутття такого статусу ОСОБА_4 .

Отже, в ході розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею не було встановлено визначених КПК України для цього підстав, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000149 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда