Справа № 385/1811/24
Провадження № 1-кп/385/179/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2025 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон кримінальне провадження №0000156 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Путивль Путивльського району Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який не має на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку, працездатного, який не працює та не навчається, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

17 вересня 2024 року близько 04 год. 30 хв. ОСОБА_4 , за добровільної згоди власника ОСОБА_5 , перебував у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . У цей час ОСОБА_4 на ліжку біля потерпілого ОСОБА_5 , який спав, виявив банківську картку ПрАТ «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , та у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, належної ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом, діючи невідкладно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння банківською карткою, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом крадіжки заволодів офіційним документом банківською карткою ПрАТ «ОщадБанк» № НОМЕР_1 виданою на ім`я ОСОБА_5 .

Одержавши можливість користуватися банківською карткою ПрАТ «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , виданою на ім`я ОСОБА_5 , 17 вересня 2024 року о 06 год. 40 хв., близько 07 год. 30 хв. та близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, керуючись єдиним корисливим умислом, спрямованим на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , таємно викрав грошові кошти з банківської картки ПрАТ ОщадБанк» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_5 , на загальну суму 21 995 гривень 87 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того 17 вересня 2024 року близько 04 год. 30 хв. ОСОБА_4 , за добровільної згоди ОСОБА_6 , перебував у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . У цей час у ОСОБА_4 виник корисливий умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, належної ОСОБА_5 .

Діючи невідкладно, ОСОБА_4 , реалізовуючи вказаний злочинний умисел, під час дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який неодноразово продовжено, в останнє до 09 листопада 2024 року, з прямим умислом та з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебував в приміщенні будинку, належного потерпілому ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з ліжка таємно викрав банківську картку ПрАТ «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 .

Продовжуючи свій єдиний корисливий умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , 17.09.2024 о 06.40 год., шляхом зняття готівки в банкоматі «Приватбанк», що знаходиться за адресою: вул. Василя Стуса, 27, м. Гайворон Голованівського району Кіровоградської області, таємно викрав грошові кошти в сумі 10 000 грн. Цього ж дня близько 07.30 години ОСОБА_4 , перебуваючи на автомобільній заправці «БРСМ», що в с. Великі Трояни, Голованівського район Кіровоградської області, шляхом розрахунку за товар, таємно викрав грошові кошти з банківської карти в сумі 1405 гривень 87 копійок та 17.09.2024 близько 08.00 год. в м. Умань Черкаської області, а саме в магазині «Перлина», шляхом розрахунку за купівлю золотої обручки, з банківської картки потерпілого ОСОБА_5 № НОМЕР_1 таємно викрав грошові кошти в сумі 10550 грн.

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденими грошовими коштами на власний розсуд ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 21995 гривень 87 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, детально розповів про мотиви та обставини його вчинення, вказавши за яких обставин викрав кредитну картку, використовував її для зняття коштів та розрахунків. Пояснив, що розкаюється у скоєному.

Прокурор просила застосувати до ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із застосування іспитового строку згідно ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків згідно ст. 76 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення такого, подав письмову заяву, в якій зокрема зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, додатково вказав, що просить притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, вид та міру покарання залишає на розсуд суду.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів у даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, відповідно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує роз`яснення п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, де вказано, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 - визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обвинувачений ОСОБА_7 офіційно непрацевлаштований, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вважається таким, що не має судимості.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і їх мотиви, те, що потерпілий претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має. Також суд враховує особу обвинуваченого, який, згідно ст. 89 КК України, раніше не судимий, не одружений, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин та позицію потерпілого щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

При обранні покарання суд також враховує висновки досудової доповіді Гайворонського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого, за яким виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції його від суспільства. При звільненні від відбування покарання з випробуванням, доцільним є покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Підстав для застосування ст. 69 та 69-1 КК України суд не вбачає.

Підсумовуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 357 у виді обмеження волі та ч. 4 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції відповідної частини статті на мінімальний строк, визначивши остаточне покарання згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що, на думку суду, має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги відсутність тяжких наслідків, заподіяних кримінальним правопорушенням, відшкодування потерпілому шкоди, який після цього претензій до обвинуваченого не має, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, визначених в ст. 76 КК України.

Також суд вважає правильним при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та, додатково - обов`язки, передбачені п. 2, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили прокурор не заявляла та суд не вбачає необхідності застосовувати такі.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази:

-DVD-R диск - залишити при матеріалах кримінального провадження,

- банківську картку Ощадбанку № НОМЕР_1 , бирку до золотої каблучки та золоту каблучку, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - після набрання вироком законної сили, залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Роз`яснити обвинуваченому, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_8

Дата документу 15.01.2025