В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в спрощеному провадженні кримінальне провадження № 0000224 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бабичі Радехівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, інвалідності не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Личаківського районного суду від 27.02.2024 за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн., який ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11.12.2024 замінено на покарання у виді 30 годин громадських робіт,

-вироком Личаківського районного суду від 05.03.2024 за ч. 1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт 200 годин,

-вироком Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.12.2024 за ч. 2 ст. 125 до покарання у виді до покарання у виді штрафу у розмірі 1190 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять гривень). В подальшому, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року ОСОБА_3 замінено невідбуте основне покарання, призначене вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., на покарання у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

21.01.2025 до Личаківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області надійшло розпорядження про виконання ухвали, що набрала законної сили, а саме: ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 11.12.2024, яке було прийнято до виконання та цього ж дня, ОСОБА_3 було поставлено на облік.

07 березня 2025 року, коли ОСОБА_3 з`явився до Личаківського РВ філії ДУ «Центр пробації» Львівській області, що за адресою: м. Львів, вул. Мартовича, 3, його поставлено на облік та роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, попереджено про наслідки ухилення від покарання, а саме, що за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Однак засуджений ОСОБА_3 , 07.03.2025, перебуваючи у Личаківському РВ філії ДУ «Центр пробації» Львівській області, що за адресою: м. Львів, вул. Мартовича, 3, в порушення умов відбування покарання, умисно, без поважних причин, маючи реальну можливість його відбути, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та попередженим про передбачену законодавством кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відмовився від відбування покарання у виді громадських робіт, вказавши, що не має наміру їх відпрацьовувати, чим допустив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та порушив обов`язки, покладені на нього ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року, якою замінено невідбуте основне покарання, призначене вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2024, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., на покарання у виді 30 годин громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, особою засудженою до такого покарання, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта прокурором долучено клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 подав письмову заяву, складену у присутності захисника щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, подав заяву, складену у присутності захисника щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням із обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності із ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно із ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке в силу вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків проти правосуддя, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше судимий та свідомо відмовляється виконувати призначене покарання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, його відношення до вчиненого, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції частини другої статті 389 КК України у виді обмеження волі.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Обмежень для призначення даного виду покарання - судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений вироком Личаківського районного суду від 27.02.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн., який ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11.12.2024 замінено на покарання у виді 30 годин громадських робіт, вироком Личаківського районного суду від 05.03.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт 200 годин, вироком Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.12.2024 за ч. 2 ст. 125 до покарання у виді до покарання у виді штрафу у розмірі 1190 грн.

Отже, на час ухвалення даного вироку ОСОБА_3 не відбув покарання, призначене за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року і невідбута обвинуваченим частина покарання на час постановлення даного вироку становить 30 годин громадських робіт, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України еквівалентно (30 : 8) 3,75 дням обмеження волі.

Також на час ухвалення даного вироку ОСОБА_3 не відбув покарання, призначене за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року і невідбута обвинуваченим частина покарання на час постановлення даного вироку становить 200 годин громадських робіт, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України еквівалентно (200 : 8) 25 дням обмеження волі.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_3 був засуджений вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 30 годин громадських робіт та вироком Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, які не відбув, однак вчинив нове кримінальне правопорушення, тому при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 389 КК у виді обмеження волі слід визначити остаточне покарання ОСОБА_3 із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК та ст. 72 КК.

Так за п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України передбачає, що при складані покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідає 8 годин громадських робіт.

Отже, при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 389 КК у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 71 КК, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, обставини справи та дані винної особи, ОСОБА_3 слід визначити остаточне покарання із застосуванням ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання до знову призначеного покарання за ч. 2 ст. 389 КК України невідбутої частини покарання обвинуваченим за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року, яка становить 30 годин громадських робіт та невідбутої частини покарання обвинуваченим за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року, яка становить 200 годин громадських робіт.

На підставі п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. При цьому невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання. А при вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався, - то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.

При призначенні покарання судом не встановлено підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений свідомо відмовився виконувати покарання за попереднім вироком, що свідчить про свідоме ігнорування вимог закону та небажання ставати на шлях виправлення.

Із врахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України, яка передбачає, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, вирок Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.12.2024 за ч. 2 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_3 у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн слід виконувати самостійно.

Процесуальні витати по справі відсутні.

Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування арешти не накладались, цивільний позов заявлений не був. Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 369-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання до нового покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року у вигляді 30 годин громадських робіт та за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року у вигляді 200 годин громадських робіт остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у вигляді 1 (одного) року 20 (двадцяти) днів обмеження волі.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України вирок Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.12.2024 за ч. 2 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_3 у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Матеріали досудового розслідування кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6