Справа № 464/631/25
пр.№ 1-кп/464/275/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2025 року Сихівський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000009 від 10.01.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зубра Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 23 грудня 2024 року близько 18.40 год, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, в ході конфлікту, який раптово виник між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс один удар милицею в ділянку голови ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани тім?яної ділянки, яка, згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Зокрема зазначив, що 23.12.2024 його виписали з лікарні і він вирішив зайти в гості до колишньої дружини, яка проживає неподалік лікарні, переночувати. На той час у квартирі також була його колишня теща, яка разом із колишньою дружиною ОСОБА_5 не дозволили йому переночувати у їх квартирі та зателефонували родичам, з якими він проживав, щоб вони його забрали. Через це між ними виник конфлікт, в ході якого він вдарив потерпілу милицею. Розкаявся у вчиненому просив суворо не карати. Також зазначив, що перед потерпілою ОСОБА_5 він вибачився.

За згодою сторін, згідно ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він заподіяв потерпілій ОСОБА_5 умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога із діагнозом розлади психіки та поведінки, внаслідок вживання алкоголю.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо колишньої дружини.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6