Справа № 488/3504/21
Провадження № 1-кп/488/61/25
У Х В А Л А

(Повний текст)

05.02.2025 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених за ч.2, ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 311 та ч. 4 ст. 369 КК України ОСОБА_6 , обвинувачених за ч.3 ст. 307 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Відносно всіх обвинувачених обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 09 лютого 2025 р.

03.02.2025 р. до суду надійшло клопотання прокурора про продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, копії яких вручено обвинуваченим завчасно, про що свідчать надані стороною обвинувачення письмові докази. В своєму клопотанні прокурор посилається на те, що продовжують існувати та не зменшились ризики переховування обвинувачених від суду, вчинення ними нового злочину чи продовження злочинної діяльності, а щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ризики впливу на свідків та обвинувачену ОСОБА_9 , при цьому вважає, що з огляду на репутацію обвинувачених, запобігти вказаним ризикам із застосуванням більш м`яких видів запобіжних заходів є неможливим.

Позиція обвинувачених та їх захисників.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_12 заперечували проти клопотання прокурора, захисник не погодився з кваліфікацією злочину, що інкримінується його підзахисній, зауваживши, що мова не йде про таку тяжкість, яка ставиться стороною обвинувачення в провину ОСОБА_6 , тому, на його думку, можливо призначити цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, що буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки його підзахисної, також стверджуючи про достатній виховний вплив нині застосованого протягом тривалого часу запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_10 у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_9 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою просили відмовити, посилавшись на можливість обрання більш м`якого виду запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_11 просили у задоволенні даного клопотання відмовити як безпідставного, в якому не доведено прокурором жодного ризику, зауваживши, що його підзахисна майже 4 роки перебуває під вартою, є матір`ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично відбуває покарання за злочин, вина у скоєнні якого ще недоведена. Просили обрати запобіжний захід у виді застави в мінімальному розмірі, що, на думку захисника, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки його підзахисної.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_11 просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити, зауваживши, що ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою (більше 3,5 років), вважає, що прокурором не доведено ризики, визначені ст. 177 КПК України, доказів щодо наявності таких не надав, а всі доводи прокурора є суб`єктивним баченням останнього. Зазначив, що оскільки жодних звернень від свідків щодо здійснення на них впливу не було, то будь-який вплив виключається.

Просили обрати запобіжний захід у виді застави в мінімальному розмірі, оскільки вказаний термін перебування його підзахисного в умовах СІЗО вже мав свій достатній виховний вплив.

Прокурор на зауваження захисників зазначив, що жоден з альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не здатні запобігти заявленим ним ризикам.

Приймаючи рішення щодо заявленого клопотання сторони обвинувачення, суд виходить з такого.

З огляду на доведеність заявлених прокурором ризиків щодо всіх обвинувачених, у даному кримінальному провадженні відносно них обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено та строк дії запобіжного заходу спливає 09 лютого 2025 р.

Відповідно до приписів ч.4 ст.199 та ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За приписами ч.3 ст.199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Стосовно обґрунтованості підозри, то у відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

При цьому, обгрунтованість підозри була перевірена в ході досудового розслідування під час обрання відносно обвинувачених міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею, та в даних межах є достатньою для вирішення питання про вищевказане клопотання.

Щодо заявлених прокурором ризиків, то суд вважає слушними доводи прокурора, що останні продовжують існувати та не зменшились, з огляду на таке.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, за що законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

За версією обвинувачення, для реалізації вищевказаної злочинної діяльності, діючи із корисливим мотивом, ОСОБА_6 створено та очолено організовану групу із чітким розподілом ролей та функцій її учасників, а також із застосуванням заходів конспірації та спробою підкупу службових осіб правоохоронних органів, у зв`язку з чим ОСОБА_6 також висунуто обвинувачення за ч.4 ст.369 КК, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років з конфіскацією майна чи без такого.

Окрім того, за об`єднаним 22.06.2023 р. кримінальним провадженням, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, що передбачає покарання у виді позбавлення волі від 6-ти до 10-ти років з конфіскацією майна та ч.3 ст.311 КК України, санкція останньої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років з конфіскацією майна.

Отже, усвідомлюючи тяжкість покарання, що може бути призначене, ОСОБА_6 , у разі визнання її винною за наведеним обвинуваченням, остання може вдатись до втечі, тим паче враховуючи умови воєнного стану, в яких наразі перебуває Україна з 24.02.2022 р., та організацію проведення евакуаційних заходів мешканців населених пунктів, наближених до територій, де ведуться активні бойові дії, як до регіонів України, що є менш небезпечними, або здатна виїхати до територій, що наразі не підконтрольна Україні, так і за межі України. Чинників, які б утримувати ОСОБА_6 від втечі, не встановлені.

Окрім того, враховуючи, що свідки обвинувачення, серед яких, як вказує сторона обвинувачення, є особи, які придбавали наркотичні засоби, ще не допитані судом, то є слушними доводи прокурора про можливість незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, з метою схиляння останніх до надання показів на її користь. При цьому, з огляду на позицію ОСОБА_9 щодо відмови від дачі показів, то на даний час відсутні підстави вважати про наявність ризику щодо впливу на дану обвинувачену. Аналогічно, суд критично ставиться до можливого впливу ОСОБА_6 на свідка ОСОБА_15 , який, з огляду на виклад обвинувального акту, є працівником поліції.

Суд вважає обгрунтованими і заявлені прокурором ризики щодо можливості вчинення ОСОБА_6 інших злочинів чи продовження злочинної діяльності, приймаючи до уваги вид та багатоепізодність протиправних дій, що ставляться в провину ОСОБА_6 , а також враховуючи, що остання не працює, легального джерела доходу немає та, приймаючи до уваги, що наразі відносно ОСОБА_6 здійснюється судовий розгляд іншого кримінального провадження, також пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

Щодо посилань захисника ОСОБА_12 на невідповідність дійсності кваліфікації злочину, що інкримінується ОСОБА_6 , то колегія вважає необхідним зауважити, що розгляд кримінального провадження триває та оцінка доказам, що є повноваженнями саме суду, буде надана лише в нарадчій кімнаті за наслідками дослідження всіх доказів по справі.

Стосовно клопотання обвинуваченої та її захисника щодо обрання міри запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту , то вирогідність заявлених ризиків є настільки реальною, що інший запобіжний захід, є неспроможним запобігти даним ризикам, тим більше такому ризику, як впливу на свідків, що з урахуванням сьогоднішній технологій, можливе і дистанційно, а також такому ризику як продовження злочинної діяльності, адже з огляду на висунуте обвинувачення, ОСОБА_6 здійснювала роль керівника та організатора, що є можливим також і в межах місця її проживання.

Стосовно заявленого прокурором ризику впливу на ОСОБА_9 , то наразі такий є недоведеним, з огляду на відмову обвинуваченої ОСОБА_9 від надання показів.

Щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, зокрема за ч.3 ст.307 КК України, у складі організованої групи, із корисливим мотивом, то тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду.

Санкція статті за висунутим ОСОБА_7 обвинуваченням, передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому, у разі доведення його вини та відсутність з урахуванням санкції даної статті, можливості застосування положень ст. 75 КК, вказують на реальність ризику втечі обвинуваченого з метою уникнення покарання.

Окрім того, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено допит свідків судом, свідчать про можливість прийняття ОСОБА_7 заходів впливу на них, з метою надання ними показів на свою користь. Щодо можливого впливу на обвинувачену ОСОБА_9 , то ризик щодо цього наразі не підтверджується, з огляду на позицію відмови ОСОБА_9 від надання показів взагалі.

Стосовно заявленого прокурором ризику щодо можливого вчинення ОСОБА_7 інших злочинів, то, приймаючи до уваги багатоепізодність дій ОСОБА_7 за висунутим обвинуваченням, відсутність у останнього законних джерел доходу, враховуючи, що наразі здійснюється судовий розгляд іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів також пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, у якому відносно ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави, то суд вважає доведеним ризик можливого вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нових злочинів.

Щодо посилання захисника ОСОБА_11 на недоведеність ризиків, то слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій такої особи та/чи вчинення іншого злочину, а не обов`язкове настання цих подій.

З огляду на наведені прокурором доводи, суд дійшов висновку про доведеність заявлених ризиків, обгрунтування щодо цього наведено вище, як і підстави, що вказують на неможливість запобігти даним ризикам з обранням іншого виду запобіжного заходу.

Стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 , яка також обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена ч.3 ст. 307 КК України, у складі організованої групи, із корисливим мотивом, то тяжкість покарання за висунутим обвинуваченням у разі його доведення, а також відсутність чинників, які б утримали обвинувачену від втечі, яка не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, роботи, що свідчать про високу вірогідність її переховування від суду, в тому числі з урахуванням воєнного стану в Україні та запроваджених в державі евакуаційних заходів.

Приймаючи до уваги багатоепізодність дій ОСОБА_9 за висунутим обвинуваченням, відсутність у останньої законних джерел доходу, суд вважає також доведеним ризик можливого вчинення ОСОБА_9 інших злочинів чи продовження злочинної діяльності.

Щодо клопотання ОСОБА_9 про обрання відносно неї запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, то з урахуванням доведених ризиків, суд вважає, що такий запобіжний захід не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Стосовно ОСОБА_8 , то остання обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена ч.3 ст. 307 КК України та санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років, тому тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання доведеною її вини, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України).

Приймаючи до уваги, що з урахуванням санкції вказаної статті (ч.3 ст.307 КК) не передбачається можливості застосування положень ст. 75 КК України, то ступінь ризику втечі ОСОБА_8 є досить високим, в тому числі у сукупності з обставинами відсутності у обвинуваченої сталого місця проживання та чинників, які б утримували її від втечі.

Також, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено судом допит свідків, котрі, як вказує сторона обвинувачення, є особами, що придбавали наркотичні засоби у обвинувачених, свідчать про можливість прийняття ОСОБА_8 заходів до впливу на них.

Щодо заявленого прокурором ризику впливу на обвинувачену ОСОБА_9 , то з мотивів, що наведені вище, даний ризик наразі не підтверджується.

Стосовно заявленого прокурором ризику щодо можливого вчинення ОСОБА_8 інших злочинів, то, приймаючи до уваги багатоепізодність дій ОСОБА_8 за версією обвинувачення, їх корисливий мотив, відсутність у останньої законних джерел доходу та постійного місця проживання в м.Миколаєві, то суд вважає також доведеним ризик можливого вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 нових злочинів.

Більш того, суд вважає, що вирогідність заявлених ризиків є настільки реальною, що інший вид запобіжного заходу, не здатен їм запобігти.

Стосовно спростування захисником ризику можливого впливу на свідків, пославшись на відсутність доказів щодо посилання останніх на такі дії з боку його підзахисної, то слід зауважити, що з часу затримання ОСОБА_8 в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, зокрема з 15.04.2021 р. відносно ОСОБА_8 було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що і покликане на перешкоджання всім вищевказаним заявленим прокурором ризикам.

Суд також критично ставиться до зауважень захисника щодо наявності у ОСОБА_8 малолітньої дитини, що на його думку, має враховуватись при обранні міри запобіжного заходу, оскільки з наданих захисником документів , зокрема свідоцтва про народження, вбачається, що ОСОБА_8 , дійсно є матір`ю ОСОБА_14 , 05.08.2016 року, проте, відповідно до рішення органу опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківської області від 13.10.2023 року, над дитиною встановлено опіку та її опікуном призначено бабусю ОСОБА_16 .

Також, суд вкотре зауважує, що наявність дітей не невілює і не зменшує заявлених ризиків.

Стосовно посилання захисника на те, що раніше ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувалась, то останнє не зменшує ступеня тяжкості злочину, у якому наразі ОСОБА_8 висунуте обвинувачення, в тому числі її багатоепізодна роль за версією обвинувачення.

До посилань захисника щодо відсутності доказів, які б доводили причетність його підзахисної до скоєння злочинів за висунутим обвинуваченням, суд також ставиться критично з огляду на стадію даного кримінального провадження, а також враховуючи, що питання доведеності чи недоведеності вини є дискреційним повноваженням суду, та рішення щодо вказаного вирішується у нарадчій кімнаті з аналізу всіх доказів як кожного окремо так і у сукупності.

Щодо посилань захисників на тривалий час розгляду справи та перебування їх підзахисних під вартою, то суд вважає необхідним зауважити, що численні відкладення судових засідань мають місце саме за клопотанням захисників про відкладення судового засідання, а з огляду на висунуте обвинувачення, участь захисників під час розгляду даної справи є обов`язковим. Судом же зі свого боку приймаються всі процесуально можливі заходу для створення умов розгляду даного кримінального провадження, та тривалий розгляд справи не може невілювати ризиків, які є доведеними.

За наведеного, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обгрунтованим та підлягає задоволенню, в тому числі, і щодо строку, на який сторона обвинувачення просить продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання щодо такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, судом також враховуються законодавчі гарантії під час воєнного стану для безпеки обвинувачених, які тримаються під вартою, визначені статтею 8 ЗУ Про правовий режим воєнного стану».

З огляду на висунуте обвинувачення, за яким ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інкриміноване діяння щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тому, керуючись п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не призначає застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 183-184, 199, 331, 395, ч.2 ст. 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 05 квітня 2025 року включно.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 05 квітня 2025 року включно.

Продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 05 квітня 2025 року включно.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 05 квітня 2025 року включно.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє виконання ухвали.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє виконання ухвали.

Резолютивна частина ухвали оголошена в судовому засіданні 05.02.2025 р.

Повний текст ухвали складено 06.02.2025 р.

Головуюча ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3