№ 1-кс/755/363/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Новоукраїнка, Рівненського р-ну, Рівненської обл., українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, офіційно не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє: 19.04.2019 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, 04.03.2022 року звільнений ДУ «Коростенська виправна колонія № 71» по відбуттю строку покарання, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002646 від 27.07.2024 року, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002646 від 27.07.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що станом на 26.07.2024 року діяв воєнний стан, який введено в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-IX та затверджено Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України з подальшим затвердженням законами України.

Також, встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, під час дії воєнного стану повторно вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Так, 26.07.2024 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 перебував на території підприємства АТ «Київтеплоенерго», а саме дільниці № 3, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Райдужна 10-Б, де помітив транспортний засіб марки МАЗ 4103, д.н.з. НОМЕР_1 , водійські двері кабіни якого були відчиненні, що не обмежувало та не перешкоджало вільному доступу та потраплянню сторонніх осіб до майна, яке знаходилось у салоні автомобіля. У цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, а саме майна, що зберігається в салоні зазначеного автомобіля. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, вони залишаються непоміченими для інших осіб, підійшов до вищевказаного автомобіля та, продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на викрадення чужого майна, безперешкодно проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав належний ОСОБА_7 підсумок сірого кольору, в якому знаходився мобільний телефон марки «Самсунг» SM-A037F, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , синього кольору, з мобільним номером телефону НОМЕР_4 , вартістю 5848 гривень 00 копійок, гаманець, що матеріальної цінності не становить, в якому знаходились 500 грн., паспорт на ім`я ОСОБА_7 , а також, папку чорного кольору, яка матеріальної цінності не становить. У подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи при собі таємно викрадене чуже майно, покинув салон автомобіля та направився у невідомому напрямку, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 6348 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі зібраних доказів, 29.11.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом вручення даного повідомлення, відповідно до вимог ст. 135 КПК України, сестрі підозрюваного - ОСОБА_8 , яка проживає з братом за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення стала наявність достатніх доказів, зібраних під час проведення досудового розслідування: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.07.2024 року; протокол огляду місця події та додатки до нього від 26.07.2024 року; речові докази у кримінальному провадженні; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 30.09.2024 року; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які можуть бути порушені підозрюваним ОСОБА_5 у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вказане дає підстави вважати, що ОСОБА_5 після повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що є тяжким злочином, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, а також, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тобто, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, а також, запобігання настання зазначених вище ризиків.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовлена тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, що свідчить про обставини, які можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного навмисно переховуватися від слідства та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Все зазначене надає достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи можливі наслідки розгляду кримінального провадження у суді, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи те, що у вказаному кримінальному провадженні на даний час свідки в судовому засіданні не допитувались, існує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі ОСОБА_5 матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 на даний час не має законного джерела доходу, може продовжити свою незаконну діяльність, пов`язану із вчинення злочинів корисливого характеру. Вказаний ризик підтверджується інформацією про судимості підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у державній установі «Київський слідчий ізолятор» утримувався з 07.03.2019 року до 26.07.2019 року, і за цей час, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав, інші характеризуючі дані за даний період часу, в особовій справі засудженого відсутні.

У державній установі «Бучанська виправна колонія (№85)» міру покарання відбував з 26.07.2019 року до 27.12.2020 року. За час відбування покарання зарекомендував себе з задовільної сторони, допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи не заохочувався.

У державній установі «Коростенська виправна колонія (№71)» міру покарання відбував з 27.12.2020 року до 04.03.2022 року. За час відбування покарання зарекомендував себе з задовільної сторони, допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи не заохочувався.

У ході досудового розслідування також не отримано відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» та не встановлено обставин, які виправдовували б ОСОБА_5 та вказували на відсутність вищевказаних ризиків та надавали підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобіганням наявним ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, до органу досудового розслідування не прибув жодного разу, про причини неявки та про своє місцезнаходження не повідомив, що дає підстави стверджувати про переховування підозрюваним від органу досудового розслідування.

Однак, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_9 (справа №755/22187/24), 28.01.2025 року о 08 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 191 КПК України.

Таким чином, перераховані обставини дають можливість сприймати наведені вище ризики за реальні та виправдовують застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою та є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, особисте зобов`язання, особиста порука, застава) не може запобігти вищевказаним ризикам.

Разом з тим, при виконанні судом вимог ч. 4 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, неспростовну наявність перелічених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачених ст. 178 КПК України, необхідно визначити її у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а також, визначити обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, зазначивши, що в ході досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук, оскільки останній за викликами не з`являвся, за місцем проживання був відсутній, зокрема, відносно нього направлено обвинувальні акти до районних судів м. Києва та ухвалою Подільського районного суду м. Києва йому було застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, яку останній вніс, однак, до суду не з`являвся, у зв`язку з чим, відносно ОСОБА_5 застосовувалися приводи. Таким чином, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може впливати на свідків та потерпілого, може вчинити нові кримінальні правопорушення, раніше судимий і після відбуття покарання на шлях виправлення не стає та свої матеріальні потреба намагається забезпечити вчиненням кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, необхідно застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Захисник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки не містить підтверджень того, що його підзахисний знаходився у салоні автомобіля, з якого було вчинено крадіжку. Крім того, матеріали клопотання не містять висновку товарознавчої експертизи, яка б визначала вартість викраде6ного, що впливає на кваліфікацію. Зокрема, органом досудового розслідування не проведено жодної слідчої дії щодо встановлення місцезнаходження. начебто викраденого мобільного телефону і де він на даний час знаходиться, невідомо, а тому, причетності підозрюваного ОСОБА_5 до кримінального правопорушення не підтверджено. Щодо ризику переховування підозрюваного, то органом досудового розслідування не встановлено, з яких причин його підзахисний не з`являвся до Подільського районного суду м. Києва, останній має постійне місце проживання у м. Києві, а тому, такий ризик не підтверджений. Крім того, є не доведеним те, яким саме чином ОСОБА_5 буде вливати на потерпілого та свідків, як і не доведено можливість вчинення останнім нових кримінальних правопорушень та чому саме не можливо застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з чим, прохав застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а разі застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, прохав визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що він не переховувався, у зв`язку з чим, прохав застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Судом було встановлено, що 27.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002646 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

29 січня 2025 року слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002646 від 27.07.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідча обґрунтовує доводи клопотання та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

29 листопада 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

18 грудня 2024 року постановою слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002646 від 27.07.2024 року зупинено та оголошено підозрюваного ОСОБА_5 в розшук.

23 грудня 2024 року хвалою ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.01.2025 року, було затримано підозрюваного ОСОБА_5 (фактичне затримання 28.01.2025 року о 08 годині 15 хвилин), на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2024 року.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, долученими до клопотання матеріалами в їх сукупності.

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. theUnitedKingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі SelahattinDemirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі IlgarMammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі й вагомість наявних доказів про можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, перебував у розшуку, стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя, також враховує, що за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років та є тяжким, у розумінні ст. 12 КК України.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема, перебував у розшуку.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вбачає підстави для застосування до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком не більше 60 днів, однак, із урахуванням меж строків досудового розслідування, а саме до 10.03.2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 191, 193-196, 219, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком не більше 60 днів, однак, із урахуванням меж строків досудового розслідування.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 181 680 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: