печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого, в ході проведення обшуку від 16.10.2024, майна у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.02.2024, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого, в ході проведення обшуку від 16.10.2024, майна у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.02.2024, а саме грошових коштів у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, які було вилучено з індивідуального сейфу №30(3) у відділені АТ «Укрсиббанку» за адресою: м. Київ, Панаса Мирного, 12.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 16.10.2024 здійснено невідкладний обшук індивідуального сейфу, під час виконання якого вилучено грошові кошти, на які до цього часу не накладено арешт, та які не відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Особа, яка звернулась зі скаргою, в судове засідання не з`явилась. На адресу суду надійшло клопотання представника власника майна, відповідно до змісту якого останній просить розглянути скаргу за його відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі, скаргу просить задовольнити.

У судове засідання представник органу досудового розслідування не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмові заперечення у яких просив відмовити у задоволенні скарги, вказавши що вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, на підтвердження своєї позиції долучив копію постанови про визнання майна речовими доказами.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення майна, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000133 внесеному до ЄРДР 15.02.2024 за ознаками злочину, передбаченого ст. 368-5 КК України.

16.10.2024 проведено невідкладний обшук, за результатами якого було вилучено з індивідуального сейфу №30(3) у відділені АТ «Укрсиббанк» за адресою: м. Київ, Панаса Мирного, 12, грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, які належать ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

Як убачається з протоколу обшуку, невідкладний обшук було проведено у приміщенні АТ «Укрсиббанк», а саме в індивідуальному сейфі №30 (3), разом з тим, на вилучене майно не накладено арешт у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Одночасно, ухвала, якою надається дозвіл на обшук, не є судовим рішенням, спрямованим на обмеження права власності, адже відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою: виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз. В свою чергу, тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном можливе внаслідок арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт може застосовуватися до майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Отже, норми КПК України передбачають єдиний вид судового рішення, спрямованого на обмеження права власності особи під час досудового розслідування - ухвалу про арешт майна (ч. 5 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання вбачається, що докази того, що вилучене майно, зберегло на сліди вчинення злочину, або містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, напроти, власником майна надано докази щодо законності походження вказаних коштів.

Окрім того, арешт на вилучені грошові кошти, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, не пізніше наступного дня накладено у передбаченому законом порядку не було.

За таких обставин слідчий суддя вважає недоведеним, що вказане майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому підстави для подальшого його утримання органом досудового розслідування відсутні. Саме по собі винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом не спростовує цих обставин.

Таким чином, слідчий суддя висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. ст.169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого, в ході проведення обшуку від 16.10.2024, майна у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.02.2024 - задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу, яка здійснює досудове розслідування та/або процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.02.2024 повернути ОСОБА_4 належне їй майно, вилучене відповідно до протоколу невідкладного обшуку від 16.10.2024 з індивідуального сейфу №30(3) у відділені АТ «Укрсиббанку» за адресою: м. Київ, Панаса Мирного, 12, а саме:

- грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1