Справа № 369/3364/25
Провадження № 1-кс/369/750/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001465 від 13 червня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 302 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001465 від 13 червня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 302 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що на території Бучанського району Київської області, у період часу з червня 2024 року по теперішній час група осіб, діючи за попередньою змовою, маючи прямий умисел направлений на отримання доходу від сутенерства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб та правил шлюбних відносин, систематично забезпечували заняття проституцією повіями, а саме надання останніми платних послуг сексуального характеру шляхом рекламування їх послуг та звідництва в інтернет мережі, з метою отримання доходу від незаконної діяльності сутенерства.

19 лютого 2025 року у період часу з 00 год. 22 хв. по 01 год. 10 хв., на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду № 369/1817/25 від 30 січня 2025 року, за адресою: Черкаська область, с. Слобода, вул. Івана Богуна 77, проведено обшук автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , VIN-код ( НОМЕР_2 ) , у ході якого було виявлено та вилучено:

- телефон марки «Redmi» imei ( НОМЕР_3 ), поміщено до спец. пакету № ICR 0104735;

- банківські картки «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; банківські картки «Сбербанк» № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 , банківська картка «ВТБ» № НОМЕР_11 , банківська картка «А-банк» № НОМЕР_12 , поміщено до спец. пакету № ICR 0104727;

- автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , VIN-код ( НОМЕР_2 ), опломбовано та поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів;

- один комплект ключів до автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , поміщено до спец пакету № ICR 0104726.

Вказані речі постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий просив слідчого суддю:

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001465 від 13 червня 2024 року на майно, а саме:

- телефон марки «Redmi» imei ( НОМЕР_3 ), поміщено до спец. пакету № ICR 0104735;

- банківські картки «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; банківські картки «Сбербанк» № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 , банківська картка «ВТБ» № НОМЕР_11 , банківська картка «А-банк» № НОМЕР_12 , поміщено до спец. пакету № ICR 0104727;

- автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , VIN-код ( НОМЕР_2 ), опломбовано та поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів;

- один комплект ключів до автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , поміщено до спец пакету № ICR 0104726, яке вилучено 19.02.2025 в період часу з 00 год. 22 хв. по 01 год. 10 хв., у ході проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , VIN-код ( НОМЕР_2 ), за адресою: Черкаська область, с. Слобода, вул. Івана Богуна 77.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів на підставі ч.4 ст. 107 КПК України не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що на території Бучанського району Київської області, у період часу з червня 2024 року по теперішній час група осіб, діючи за попередньою змовою, маючи прямий умисел направлений на отримання доходу від сутенерства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб та правил шлюбних відносин, систематично забезпечували заняття проституцією повіями, а саме надання останніми платних послуг сексуального характеру шляхом рекламування їх послуг та звідництва в інтернет мережі, з метою отримання доходу від незаконної діяльності сутенерства.

19 лютого 2025 року у період часу з 00 год. 22 хв. по 01 год. 10 хв., на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду № 369/1817/25 від 30 січня 2025 року, за адресою: Черкаська область, с. Слобода, вул. Івана Богуна 77, проведено обшук автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , VIN-код ( НОМЕР_2 ) , у ході якого було виявлено та вилучено речі, зазначені в ухвалі вище.

Вказані речі постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані речі у відповідності до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у вказаній статті та необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаного речового доказу.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню в частині накладення арешту на телефон марки «Redmi» imei ( НОМЕР_13 / НОМЕР_14 ), що поміщено до спец. пакету № ICR 0104735; банківські картки «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; банківські картки «Сбербанк» № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 , банківська картка «ВТБ» № НОМЕР_11 , банківська картка «А-банк» № НОМЕР_12 , що поміщено до спец. пакету № ICR 0104727, оскільки існує можливість використання даних речей, як доказів у кримінальному провадженні.

Водночас щодо накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , VIN-код ( НОМЕР_2 ), який опломбовано та поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів та один комплект ключів до автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , що поміщено до спец пакету № ICR 0104726 суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим в клопотанні не обґрунтовано необхідність накладення арешту на вказане майно, а також яке доказове значення матиме вищевказане майно у вказаному кримінальному провадженні.

Так, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2025 року у справі № 369/1817/25 надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , VIN-код ( НОМЕР_2 ), власником якого є ОСОБА_5 , з метою виявити та вилучити речі (предмети), документи, які безпосередньо пов`язані з учиненням даного кримінального правопорушення та являються процесуальними джерелами доказів злочинної діяльності, зокрема: носії інформації (комп`ютерна техніка, флеш-накопичувачі, мережеве та серверне обладнання, зовнішні та внутрішні жорсткі диски та інші носії інформації), мобільні телефони, зошити, блокноти, чернетки із записами, банківські картки, документи щодо відкриття банківських рахунків, інша документація щодо незаконної діяльності, пов`язаної із забезпеченням зайняття проституцією іншими особами, грошові кошти, здобуті злочинним шляхом, які можуть бути використані у якості доказів причетності до вказаної вище протиправної діяльності та які мають значення для подальшого досудового розслідування.

Водночас, сам транспортний засіб ««Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , VIN-код ( НОМЕР_2 ), дозвіл на проведення обшуку якого надано ухвалою слідчого судді, з метою виявити та вилучити певні речі (предмети) та документи, не належить до переліку речей, на вилучення яких надано дозвіл слідчим суддею.

Окрім того, слідчий у клопотанні не навів жодного обґрунтування з приводу того, яке значення як речовий доказ має вказаний транспортний засіб, а обмежився лише посиланням на ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки слідчим не надано доказів, того, яке значення як речовий доказ має транспортний засіб «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , VIN-код ( НОМЕР_2 ), власником якого є ОСОБА_5 , який був вилучений під час проведення 19 лютого 2025 року у період часу з 00 год. 22 хв. по 01 год. 10 хв., на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду № 369/1817/25 від 30 січня 2025 року, за адресою: Черкаська область, с. Слобода, вул. Івана Богуна 77, а відтак і не довів необхідність такого арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001465 від 13 червня 2024 року на майно, а саме:

- телефон марки «Redmi» imei ( НОМЕР_3 ), поміщено до спец. пакету № ICR 0104735;

- банківські картки «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; банківські картки «Сбербанк» № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 , банківська картка «ВТБ» № НОМЕР_11 , банківська картка «А-банк» № НОМЕР_12 , поміщено до спец. пакету № ICR 0104727, яке вилучено 19 лютого 2025 року в період часу з 00 год. 22 хв. по 01 год. 10 хв., у ході проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» н.з. НОМЕР_1 , VIN-код ( НОМЕР_2 ), за адресою: Черкаська область, с. Слобода, вул. Івана Богуна 77.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1