ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1716/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/46/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/46/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 24.03.2025р.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивує скаргу тим, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв?язки, тому не схильний ухилятись від органів досудового розслідування та суду, не зацікавлений цього робити та має намір у встановленому законом порядку здійснювати свій захист у кримінальному провадженні, він не перешкоджав у встановленні істини під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, не має наміру впливати на учасників кримінального провадження чи переховуватись від органів досудового розслідування оскільки жодних дій щодо переховування, за увесь період досудового розслідування він не вчиняв, не змінював своє постійне місце проживання з метою уникнення відповідальності, хоча ще до вручення йому підозри мав можливість покинути територію України, однак цього не зробив. Вважає, що якщо такий ризик й наявний, то він може бути вичерпаним покладенням на ОСОБА_7 обов?язків здати у Міграційну службу закордонний паспорт.

Звертає увагу, що органами досудового розслідування вже було встановлено та допитано свідків, жоден зі свідків, експертів, інших учасників кримінального провадження не перебувають із ОСОБА_7 у відносинах підлеглості чи іншого виду залежності і важелів впливу на таких осіб у нього немає, а докази про те, що ОСОБА_7 , якимось чином впливав чи намагався впливати на учасників кримінального провадження відсутні.

Посилається на те, що всі речі та документи, які визнано доказами у даному кримінальному провадженні, перебувають у володінні органів досудового розслідування, тому знищити, сховати або спотворити будь-які із них у ОСОБА_7 немає фізичної можливості.

Вважає, що у органів досудового розслідування є достатньо процесуальних важелів, щоб унеможливити затягування ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв?язки, за місцем проживання характеризується позитивно, ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, а його батьки є особами похилого віку та за станом здоров?я потребують сторонньої допомоги, оскільки батькам фізично важко пересуватись.

Вважає, що такі соціальні зв?язки зумовлюють його соціальну позицію та унеможливлюють існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а підстав вважати, що ОСОБА_7 буде порушувати покладені на нього процесуальні обов?язки та умови іншого, менш суворого, запобіжного заходу немає .

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених та прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000086 від 14.02.2024р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

26.01.2025р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту та збуті наркотичних засобів, психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин у складі організованої групи.

Ухвала слідчого судді в частині доведення обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, тому колегією суддів не переглядається.

Перевіряючи висновок слідчого судді щодо доведення прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає його обґрунтованим, виходячи з того що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який є особливо тяжким злочином, та у випадку визнання винним, йому загрожує безальтернативне покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, окрім цього, він є жителем іншої області, не має офіційного місця роботи та в умовах воєнного стану може виїхати на непідконтрольну державним органам України територію і таким чином переховуватись від органів досудового розслідування та суду, відповідно уникнути відповідальності за можливе вчинення кримінального правопорушення; а також він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки злочинна діяльність підозрюваного у цьому кримінальному провадженні є багатоепізодною, а досудове розслідування ще триває, відтак, перебуваючи не в умовах тримання під вартою, ОСОБА_7 , який є виконавцем організованої групи, з метою приховання важливих для кримінального провадження доказів своєї протиправної діяльності, зможе безперешкодно знищити чи приховати вказані речі з метою перешкодити слідству довести його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім цього, ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, в зв`язку з тим, що доказове значення у кримінальному провадженні матимуть показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування, тому з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного, відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб та на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь; а також підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом вчинення протиправних дій з метою затягування досудового розслідування та судового розгляду у цьому кримінальному провадженні, розголошення відомостей про результати досудового розслідування, а також вчинення дій, що будуть унеможливлювати проведення слідчих дій; крім цього, вважала реальним ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, що є доведеним стороною обвинувачення, слідча суддя врахувала те, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , вчинялося ним з метою отримання прибутку, тому, не будучи офіційно працевлаштованим, в подальшому він може вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів з метою особистого збагачення.

Окрім того, колегія судддів враховує що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім цього, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, вірно врахувала вагомість наявних доказів що підтверджують підозру ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, його майновий та сімейний стан, а саме те, що він не працює, не має постійного законного заробітку, докази того, що батьки підозрюваного у зв`язку із наявними захворюваннями потребують стороннього догляду відсутні, а сам підозрюваний у судовому засіданні вказав, що перебував на утриманні своїх батьків.

Також слідчий суддя з урахуванням особи підозрюваного, наявних ризиків, обставин вчинення кримінального правопорушення, вірно не визначив розмір застави, оскільки відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України це є його правом не визначати розмір застави щодо злочину, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного, з огляду на що колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу оскільки обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного.

Твердження захисника про те, що органами досудового розслідування було встановлено та допитано всіх свідків, жоден зі свідків, експертів, інших учасників кримінального провадження не перебувають із ОСОБА_7 у відносинах підлеглості чи іншого виду залежності і важелів впливу на таких осіб у нього немає, колегія суддів оцінює критично, оскільки сам факт того, що жоден з учасників кримінального провадження не перебуває із ОСОБА_7 у відносинах підлеглості, не є достатньою підставою для спростування ризику можливого впливу ОСОБА_7 на свідків або інших підозрюваних та не усуває ризику спроби змінити показання інших осіб або погодити з ними позицію щодо обставин кримінального правопорушення.

Обставини, на які посилається захисник відносно необхідності надання сторонньої допомоги батькам підозрюваного, які є особами похилого віку та за станом здоров?я її потребують, не підтверджені доазами.

Те, що підозрюваний є особою молодого віку, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв?язки, за місцем проживання характеризується позитивно, не притягувався до кримінальної відповідальності, на думку колегії суддів, не зможе в достатній мірі запобігти настанню існуючих ризиків та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Твердження захисника про те, що підозрюваний не схильний ухилятись від органів досудового розслідування та суду, не перешкоджав у встановлені істини під час досудового розслідування, не змінював своє постійне місце проживання, немає фізичної можливості знищити докази, не спростовують висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а посилання на наявність у слідства процесуальних важелів для контролю за діями підозрюваного, не нівелює передбачених законом ризиків, які оцінюються у їх сукупності.

Перевіряючи доводи захисника про те, що можливість настання цього ризику може бути вичерпаною покладенням на ОСОБА_7 обов?язків здати у Міграційну службу закордонний паспорт, колегія суддів вважає, що фактична можливість покинути територію України в умовах воєнного стану не обмежується лише наявністю закордонного паспорта, а відтак покладення такого обов`язку не гарантує належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Тому колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування, коли слідчими розпочато збирання доказів, втрата яких може суттєво зашкодити його подальшому проведенню та об`єктивному з`ясуванню всіх обставин вказаного провадження, підстави для визначення альтернави у виді визначення розміру застави при застосуванні найсуворішого виду запобіжного заходу чи зміни запобіжного заходу на більш мякий відсутні.

Отже, підстав для скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 немає, в зв`язку з чим в задоволенні поданої його захисником апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді