Справа № 573/65/25
Номер провадження 1-кс/573/25/25
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2025 року м. Білопілля

Слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області - ОСОБА_1 , з участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Сумської області, Білопільського району, с. Терещенки, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимого,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

16.01.2025 слідчий ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 60 прожитковий мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 грн.

Клопотання мотивоване тим, що 14.01.2025 о 15:13 ОСОБА_4 перебував за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Будучи обуреним діями представників ВП №1 (м. Білопілля), які на його думку неналежним чином розглядають його звернення з приводу мародерства невідомими особами на території с. Павлівка, Сумського району Сумської області, у ОСОБА_4 виник прямий умисел на поширення неправдивих відомостей, які створюють обстановку загального страху, невпевненості та паніки в суспільстві, зокрема, здійснити завідомо неправдиве повідомлення до правоохоронних органів про мінування та загрозу вибуху будівель поліції в містах Білопілля, Суми, Шостка, Конотоп Сумської області, м. Ніжин Чернігівської області, м. Київ.

Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, точно та достовірно знаючи про те, що інформація, яку він збирається поширити є неправдивою, розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку страху серед населення та порушить громадську безпеку, зі свого мобільного телефону «Nokia 107» з абонентськими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ОСОБА_4 зателефонував 14.01.2025 о 15:13, 15:36-15:37 на лінію «102», о 15:18-15:19 на лінію «103», о 15:20 здійснив дзвінки на спеціалізовану лінію «101» ГУНП в Сумській області та повідомив операторам завідомо неправдиві відомості про підготовку вибуху в будівлях поліції в містах Білопілля, Суми, Шостка, Конотоп Сумської області, м. Ніжин Чернігівської області, м. Київ, зазначивши, що вибух відбудеться 14.01.2025.

Враховуючи вказане повідомлення, на місця можливих вибухів терміново були направлені сили та засоби екстрених служб, чим їм завдано матеріальні збитки. Так, відділом вибухотехнічної служби із застосуванням спеціального вибухотехнічного обладнання здійснювалась перевірка вказаних будівель та споруд на наявність вибухових матеріалів, проте за результатами перевірки останніх виявлено не було.

Вказані відомості внесені до ЄРДР 14.01.2025 за №0000020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

15.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 зібрано достатньо доказів, які свідчать про здійснення ним тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, за що передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років.

На існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий зазначає те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене лише покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, що з урахуванням суспільної небезпечності останнього з високим ступенем ймовірності дозволяє спрогнозувати можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. В останнього відсутні соціальні зв`язки, офіційне місце роботи та легальні заробітки, підозрюваний характеризується негативно. Він вчинив злочин з хуліганських мотивів, що істотно підвищує ризик повторного скоєння аналогічних кримінальних правопорушень у разі необрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала.

Підозрюваний ОСОБА_4 свою винуватість за пред`явленою підозрою визнав, проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 просила обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує позицію ЄСПЛ, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається з матеріалів провадження, пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ч. 2 ст. 259 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, зокрема, протоколом огляду місця події, протоколами огляду предметів, протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколом допиту останнього, протоколами допитів свідків.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшов висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Також, слідчий суддя враховує, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Віднесення вказаного злочину до категорії тяжких, свідчить про ступінь можливої суспільної небезпечності особи підозрюваної та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду.

До того ж, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, існує обґрунтований ризик вчинення ним перешкод слідству, що може вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду.

При вирішенні клопотання суд також враховує практику Європейського суду з прав людини викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, відповідно до якої особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. При цьому обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків також є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15.09.2009 у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10.02.2011 у справі «Плєшков проти України»).

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що вказані вище обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання заявленим ризикам, у зв`язку з чим вважаю за необхідне клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту задовольнити.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, вважаю за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 183, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів, тобто до 14 березня 2025 року включно.

Визначити суму застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень, яку можливо внести на депозитний рахунок UA0008869, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу: застава за ПІБ особи, номер ухвали суду, ПІБ платника застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити та покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він буде перебувати, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Виконання даної ухвали покласти на Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді до 14 березня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя -