УХВАЛА

23 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 333/140/23

провадження № 51-5568 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року,

установила:

Засуджена ОСОБА_4 звернулась із питань перегляду вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається судом касаційної інстанції (далі - Суд) з урахуванням викладеної особою позиції та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Саме тому законодавець установив до форми та змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є залишення її без руху, а надалі - повернення.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявлених скаржницею вимог, котрі повинні узгоджуватися зі ст. 436 КПК, із відображенням того, у чому в правовому аспекті полягає незаконність чи необґрунтованість оспорюваного рішення.

За правилами ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржниця, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на її думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє повноти судового розгляду, відповідності висновків фактичним обставинам кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить із обставин, установлених судами попередніх інстанцій.

Цього не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

Як убачається зі змісту поданої короткої скарги засуджена просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Однак, заявляючи таку вимогу засуджена не виклала обґрунтування незаконності вироку й ухвали, необхідності їх скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 374, 412 цього Кодексу. Разом із цим ОСОБА_4 заперечує встановлені фактичні обставини кримінального провадження, що в силу ст. 433 КПК не належить до предмета перевірки в порядку касаційної процедури. Крім того, наполягаючи на новому судовому розгляді авторка скарги не навела доводів на підтвердження необхідності цього, зважаючи на правила статей 407, 415 вказаного Кодексу (повноваження апеляційного суду й підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції).

Також за змістом скарги, у ній містяться певні неузгодженості, оскільки водночас із твердженнями про недоведеність винуватості є посилання на надмірну суворість заходу примусу. При цьому скаржницею не викладено в аспекті статей 50, 65 Кримінального кодексу України, з урахуванням особливостей застосування ст. 69 цього Кодексу обґрунтування саме явної несправедливості покарання, як це передбачено ст. 414 КПК. До того ж таке посилання не кореспондується з вимогою про скасування вироку й ухвали, адже за приписами ст. 437 КПК судові рішення скасовуються у разі необхідності застосувати більш суворе покарання.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою.

У разі необхідності отримання правничої допомоги для складання касаційної скарги засуджена може звернутися до центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 2 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правничу допомогу».

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3