У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000651, накладеного ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.10.2024 року.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.10.2024 року накладено арешт на транспортний засіб марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль Mazda, номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони відчужувати та розпоряджатись зазначеним майном, дозволивши ним користуватись.

Заявник вважає, що відсутні підстави для арешту вищевказаного майна, яке перебуває у власності його довірителя, вищезгаданий транспортний засіб не має жодного відношення до подій вчинення кримінального правопорушення, яке досліджується у рамках даного кримінального провадження, та придбаний задовго до описаних у клопотанні дій.

Зауважує, що власник автомобіля не є фігурантом по справі, з моменту внесення відомостей до ЄРДР пройшло майже 2 роки, що є достатнім для проведення слідчих дій та експертиз, встановлення підозрюваних осіб, натомість наявність таких дій вчинено не було, а наявність арешту призводить до негативних наслідків для власника. Протягом вказаного часу фактично жодних слідчих дій не проведено.

Тому, враховуючи викладене, просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.10.2024 року на автомобіль марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник згідно прохальної частини клопотання просить розглянути таке без їх участі.

Прокурор не скористався правом на участь у судовому засіданні та слідчий у кримінальному проваджені подав заяву, згідно якої заперечує прости задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000651 від 02.11.2023 року, попередня правова кваліфікація ч. 5 ст. 190 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024 року накладено арешт із забороною користування та розпорядження, зокрема, на транспортний засіб марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , та ключі до нього, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.10.2024 року ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024 року скасовано, накладено арешт, зокрема, на транспортний засіб марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль Mazda, номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони відчужувати та розпоряджатись зазначеним майном, дозволивши ним користуватись.

Звертаючись до суду з даним клопотанням заявник зазначає, що вилучений транспортний засіб належить його довірителю особисто, він не причетний до вчинення будь-яких злочинних дій, які досліджуються у межах кримінального провадження та йому не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, він є законним власником вилученого транспортного засобу, та з моменту накладення арешту минув тривалий час, натомість ніякі слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні не проводяться.

Так, з ухвали Закарпатського апеляційного суду від 30.10.2024 встановлено, що фактичним володільцем автомобіля марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 №475/97-ВР, зокрема, статтею 1 визначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

За нормою пункту 39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги те, що власником вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , який не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, з часу вилучення майна минуло близько 6 місяців та враховуючи, що слідчому судді не надано додаткових доказів на підтвердження необхідності існування накладеного арешту на автомобіль, слідчий суддя приходить до висновку, що відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження та накладений арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 167, 174, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.10.2024 року по справі №308/10316/24 в частині накладення такого на транспортний засіб марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль Mazda, номерний знак НОМЕР_1 , із забороною відчуження та розпорядження.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1