печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000099 від 06.02.2023,-

В С Т А Н О В И В: Прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон «Redmi 6A», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з номером мобільного телефону НОМЕР_3 та мобільний телефон «iPhone 8» ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім карткою НОМЕР_5 , які були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 в нежитловому приміщенні (в Літ. А) з № 1 по № 12 (гр. приміщень № 46), за місцем знаходження Посвістак ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 від 06.02.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво за додержанням законності під час проведення досудового розслідування здійснюється Офісом Генерального прокурора.

Досудове розслідування розпочато за заявою директора ПрАТ «Фундамент» () ОСОБА_5 , щодо заволодіння службовими особами ТОВ «Ерде Девелопмент» () в період часу з грудня 2016 року по грудень 2018 року грошовими коштами суб`єкта господарської діяльності в особливо великих розмірах. 18.11.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 в нежитловому приміщенні (в Літ. А) з № 1 по № 12 (гр. приміщень № 46), де фактично працевлаштована ОСОБА_6 .

Відповідно до вказаної ухвали слідчий суддя надав дозвіл на виявлення та зняття копії інформації з комп`ютерної техніки, серверного обладнання, магнітних та електронних носіїв інформації, флеш накопичувачів та інших носіїв інформації, що містять відомості про вчинене кримінальне правопорушення, мобільних терміналів/смартфонів/телефонів, засобів комунікації, телекомунікаційного обладнання та іншого обладнання, у тому числі що застосовує технологію ІР-телефонії, сім-карток (операторів мобільного зв`язку).

03.12.2024 відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва проведено обшук за фактичним місцем працевлаштування ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 в нежитловому приміщенні (в Літ. А) з № 1 по № 12 (гр. приміщень № 46).

Під час проведення обшуку вилучено мобільний телефон «Redmi 6A», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з номером мобільного телефону НОМЕР_3 та мобільний телефон «iPhone 8» ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім карткою НОМЕР_5 , де наявна інформація щодо об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

03.12.2024 слідчим винесено постанову про визнання мобільного телефону «Redmi 6A», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з номером мобільного телефону НОМЕР_3 та мобільного телефону «iPhone 8» ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім карткою НОМЕР_5 речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження.

У зв`язку із тим, що вказані предмети вилучені поза межами ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва та мають статут тимчасового вилученого майна, виникла необхідність у накладення арешту на мобільний телефон «Redmi 6A», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з номером мобільного телефону НОМЕР_3 та мобільний телефон «iPhone 8» ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім карткою НОМЕР_5 .

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність. Представник власника майна в судове засдіання не зявився, належним чином був повідомлений. Слідчий суддя, вивчивши клопотання, приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Також,арештмайнаможе такожпередбачатизаборонудля особи,намайноякої накладеноарешт,іншоїособи,уволодінніякої перебуваємайно,розпоряджатися будь-якимчиномтакиммайном тавикористовуватийого. Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до ч. 2 вищевказаної правової норми, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. На підставі ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої даної статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Також, ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. На підставі ст. 131 КПК України одним із видів забезпечення кримінального провадження є арешт майна тобто тимчасове позбавлення права особи можливості відчужувати, розпоряджатися майно та/або користуватися таким майном. Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Як вбачається з матеріалу клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею надавався дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та зняття копії інформації з комп`ютерної техніки, серверного обладнання, магнітних та електронних носіїв інформації?; флеш-накопичувачів та інших носіі?в інформаціі?, що містять відомості про вчинене кримінальне правопорушення; мобільних терміналів/смартфонів/телефонів, засобів комутаціі?, телекомунікаціи?ного та іншого обладнання, у тому числі що застосовує технологію ІР-телефоніі?, сім-карток (операторів мобільного зв`язку), без вилучення. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Так, стороною обвинувачення в матеріалах клопотання зазначено, що метою арешту у відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речового доказу. Право власності будь-якої особи є непорушним і перебуває під захистом як національного, так і міжнародного права, зокрема, ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Жодними доказами, що вказані вилучені речі, були об`єктом кримінального правопорушення не доведено, а відтак він не має ознак речового доказу, визначених у ст. 98 КПК України. З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, а за вимогами ч. 3 ст. 173 КПК, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000099 від 06.02.2023 - відмовити. Ухвала про відмову у накладенні арешту на майно може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1