Справа № 487/408/25
Провадження № 1-кп/487/430/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до до ЄРДР за №0005715 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий, не одружений,який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п.4,7,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ

Органом досудового розслідування встановлено, що 30.08.2013 близько 04-00 год., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 , проходячи по вул.К Лібкнехта, де на перехресті з вул.Шевченка м.Миколаєва побачили ОСОБА_7 , який йшов їм назустріч розмовляючи по мобільному телефону.

В цей час у обвинувачених виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном ОСОБА_7 .

Надалі, діючи за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 , порівнявшись з потерпілим наніс останньому удар кулаком в обличчя, від якого ОСОБА_7 упав на коліна та випустив телефон з рук.

Продовжуючи застосовувати фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я людини ОСОБА_6 наніс не менше двох ударів ногами по обличчю потерпілого, а ОСОБА_3 наніс не менше двох ударів ногою по тулубу ОСОБА_7 , не даючи останньому можливість чинити опір чи втекти. Після чого останні висловили вимогу щодо передачі їм грошей.

Будучи фізично пригніченим, ОСОБА_7 самостійно дістав з кишені грошові кошти в сумі 19,00 грн., які в нього з рук відкрито викрав ОСОБА_3 . В цей час ОСОБА_6 відкрито викрав телефон потерпілого марки «Anycool» вартістю 1000,00 грн.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1019,00 грн..

Крім того, 22.09.2013 у другій половині дня неповнолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та малолітня ОСОБА_9 , разом знаходилися на території дитячого містечка «Казка» у м, Миколаєві. Після чого зазначені особи вирішили розійтися, домовившись через нетривалий час знову разом зустрітися на вулиці. На перехресті вулиць Даля і Чкалова ОСОБА_3 і ОСОБА_9 удвох попрямували по вул. Даля до вул. Будьонного, а ОСОБА_8 пішов по вул. Чкалова.

Проходячи повз трамвайну зупинку «вул. Будьонного», що розташована навпроти будинку № 72 по вул. Будьонного в м. Миколаєві ОСОБА_3 звернув увагу на раніше незнайомого йому чоловіка ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та сидів на лавці зупинки. Далі ОСОБА_3 зайшов до себе додому : через деякий час знову вийшов на вулицю, де його чекала ОСОБА_9 . Після цього, приблизно о 19-10 год., вони вдвох підійшли до трамвайної зупинки «вул. Будьонного», де на лавці продовжував сидіти ОСОБА_10 .

У цей час ОСОБА_3 , діючи з хуліганських мотивів, розуміючи, що ОСОБА_10 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння і не в змозі чинити опір неправомірним діям, без будь-якої причини вирішив скоїти вбивство останнього. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 , застосувавши фізичну силу, відвів ОСОБА_10 від лавки до кущів, що ростуть за вищевказаною зупинкою біля будинку № 72 по вул. Будьонного. Діючи з хуліганських мотивів, ОСОБА_3 руками штовхнув ОСОБА_10 на землю, внаслідок чого потерпілий упав, а потім ще не менше двох разів підіймав його і штовхав, від чого потерпілий падав на землю. Після цього, усвідомивши, що ОСОБА_10 не робить ніяких активних дій щодо свого захисту, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри з метою, щоб інші особи не змогли втрутитися та завадити його злочинним діям насильно відвів потерпілого вглиб зазначених кущів і кинув його на землю, щоб той не мав можливості втекти.

У подальшому ОСОБА_3 , залишивши ОСОБА_10 лежати на землі, вийшов з кущів на зупинку і по мобільному телефону повідомив ОСОБА_8 , що знаходиться на трамвайній зупинці «вул. Будьонного», де б`є невідомого йому чоловіка. ОСОБА_8 , який у цей момент знаходився на розі вулиць Чкалова та Даля, недалеко від указаної зупинки, вирішив приєднатися до злочинних дій ОСОБА_3 , та приблизно о 19-15 год. підійшов до останнього на зупинку. Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_8 удвох зайшли до кущів, де на землі продовжував лежати ОСОБА_10 . Діючи за попередньою змовою з метою навмисного вбивства з хуліганських мотивів раніше незнайомої їм людини, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 підійшли до ОСОБА_10 , який у силу свого похилого віку та сп`яніння не міг чинити опір або втекти, та діючи з особливою зухвалістю за попередньою змовою групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, усвідомлюючи, що їхні протиправні дії щодо потерпілого останнім ніяк не спровоковані, зі значною силою стали наносити потерпілому численні удари. При цьому ОСОБА_3 підняв з землі ОСОБА_10 , поставивши його на ноги, і зі значною силою завдав потерпілому удар ногою в обличчя, від якого останній впав. Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_8 стали спільно та погоджено наносити численні удари кулаками і взутими ногами по голові, шиї та різним частинам тіла потерпілого. Під час нанесення ударів ОСОБА_3 підіймав верхню частину тіла ОСОБА_10 і після завданих ударів потерпілий знову падав на землю.

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 усвідомлювали, що, завдаючи зі значною силою велику кількість ударів кулаками і взутими ногами, спричиняли ОСОБА_10 сильний фізичний біль, особливі фізичні страждання і муки, тобто свідомо бажали настання таких наслідків і діяли щодо потерпілого з особливою жорстокістю.

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , під час побиття ОСОБА_10 , з метою доведення свого злочинного наміру на вбивство останнього до кінця, не реагували на спроби ОСОБА_9 , яка зайшла в кущі та словесно намагалася зупинити їх злочинні дії, а продовжували наносити удари потерпілому.

За вищезазначених обставин ОСОБА_3 та ОСОБА_8 кулаками і взутими ногами з особливою жорстокістю протягом не менше 10 хвилин нанесли ОСОБА_10 не менше 18 ударних впливів у життєво важливі частини тіла - голову, шию, тулуб потерпілого.

Після вчинення зазначених дій ОСОБА_8 та у подальшому ОСОБА_3 зникли з місця злочину, залишивши потерпілого в кущах з метою унеможливлення стороннім особам побачити потерпілого та надати йому допомогу. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 через нетривалий проміжок часу помер на місці події.

Смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії в результаті здавлювання органів шиї тупим твердим предметом від удару зі значною силою взутою ногою, що підтверджується наявністю ознак, а саме: точкових крововиливів у сполучних оболонках правого ока, на поверхні серця і легенів, рідким станом крові в порожнинах серця і великих судин, повнокров`я внутрішніх органів, наявністю гострої осередкової емфіземи легенів, набряку мозку і легенів, підтверджених гістологічно, а також наявністю видових ознак: синця на передній поверхні шиї у верхній, середній та нижній третині з переходом на праву бокову поверхню шиї в середній третині, крововиливу у м`які тканини шиї, перелому правого ріжка під`язикової кістки і патологічної рухливості в області хрящового: членування лівого великого ріжка з тілом під`язикової кістки.

За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження у своїй сукупності - належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть, і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 , окрім зазначених тілесних ушкоджень, установлено наявність інших тілесних ушкоджень, а саме:

- множинних синців і саден в області обличчя, голови;

- 4-х ран на внутрішній поверхні верхньої та нижньої губи;

- 4-х крововиливів у м`які тканини голови в лівій скроневій, два в лівій тім`яній області, потиличної області справа;

- крововиливу під тверду мозкову оболонку (близько 80мл.; зліва

- обширного крововиливу під павутинну оболонку лівої літ:-", т. -

зовнішній поверхні правої мигдалини мозочка;

- забиття речовини головного мозку;

- крововиливів у м`які тканини голови, грудної клітки;

- синців на передній поверхні грудної клітки у верхній і нижній

третині, в нижній третині спини праворуч і ліворуч;

- переломів ребер 7,11,12 справа, та 9,10,11 ребер зліва;

- крововиливів у м`які тканини навколо переломів;

- забиття внутрішніх органів (легень, нирок).

Ушкодження в області голови у вигляді крововиливу ПІД тверду мозкову оболонку (близько 80мл) зліва, обширного крововиливу під павутинну оболонку лівої півкулі, по зовнішній поверхні правої мигдалини мозочка, забиття речовини головного мозку відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та без своєчасного надання медичної допомоги при звичайному перебігу закінчуються смертю.

Вказані дії неповнолітнього ОСОБА_3 кваліфіковані:

- за п. п. 4, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю з хуліганських мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

- за ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого,Є за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні від захисника ОСОБА_3 захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання захисника.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник потерпілого надав суду заяву у якій не заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпілі в судове засідання не з`явилася.

Так, судом враховується судова практика щодо випадків змушеного судового розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого і виходить з наступного.

Сторона обвинувачення, на яку відповідно до положень ч.1 ст.92 КПК України покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, повинна забезпечити явку потерпілих, показання яких могло мати ключове значення при доказуванні винуватості обвинуваченого. Верховний Суд у своїх постановах від 2 квітня 2019 року (провадження № 51-5008км18), від 15 травня 2019 року (провадження № 51-8984км18) дійшов до висновків про те, що якщо суд першої інстанції вжив усіх можливих і необхідних заходів для повідомлення потерпілих та забезпечення їх явки та явки свідка до суду, однак через їх неодноразову неявку до суду був позбавлений можливості провести їх допит для встановлення обставин події та причетності обвинуваченого, то у суду першої інстанції були підстави для ухвалення рішення з урахуванням наданих сторонами доказів, які він мав можливість безпосередньо дослідити в судовому засіданні. Так, хоча суд дійсно повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їх прав і обов`язків, але це не означає, що саме на суд покладено безумовний обов`язок забезпечити участь потерпілих, показання яких є ключовим доказом обвинувачення, оскільки доказування вини особи, а отже надання відповідних доказів суду, за законом є обов`язком сторони обвинувачення.

Суд належним чином повідомляв потерпілих про дату, час і місце проведення судових засідань. Отже, потерпілий знав, що у місцевому суді здійснюється судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Європейський суд у справах людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці доходив висновку, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року п. 27, «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року п.41). Вказане свідчить про відсутність зацікавленості у розгляді кримінального провадження потерпілого, який, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, жодного разу не з`являвся в судові засідання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ст. 49 КК України, (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули 15 років, у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності до осіб які вчинили злочин у віці до 18 років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Згідно ч.2 ст.106 КК України, до осіб зазначених в частині першій цієї статті, встановлюються такі строки:

-сім років у разі вчинення тяжкого злочину;

-десять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Злочини передбачені ч.2 ст.186 та ч.2 ст.115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

З моменту вчинення злочину 22.09.2013 року, минуло більше десяти років.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових нетяжкого, тяжкого або особливо тяжкого злочину, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч. 2 ст.49 КК України.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що під час судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття провадження зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності.

Оскільки, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_3 кримінальної відповідальності за п.п. 4,7,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186 КК України КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, а тому цивільний позов у кримінальному провадженні не вирішується і такий слід залишити без розгляду

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284-288, 369-372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0005715 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених п.п. 4,7,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбаченого п.п. 4,7,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0005715 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п. 4,7,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186 КК України - закрити.

Цивільний позов - залишити без розгляду.

Розяснити потерпілим про їх право звернутись із позовом в цивільному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1