Справа № 638/4667/25
Провадження № 1-в/638/366/25
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , 1973 року народження

в с т а н о в и в:

17 березня 2025 року начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» за вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року у виді 5 років позбавлення волі.

Клопотання мотивоване тим, що за цим вироком ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України за наступними епізодами: 12.07.2023 вартість викраденого майна склала 748,00 грн, 24.07.2023 698,00 грн, 24.08.2023 1977,33 грн, 24.10.2023 955,83 грн, 31.10.2023 665 грн. Призначене за ч. 4 ст. 185 КК України покарання - 5 років позбавлення волі. Із застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворо покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Оскільки Законом №3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, тому засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року у зв`язку з усуненням караності діяння. У зв`язку зі звільненням від покарання за вчинення цих злочинів, начальник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» просив також виключити посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України при визначенні покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.

Представник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» в судове засідання не з`явився, про розгляд провадження повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив, у листі від 31.03.2025 зазначив, що установа підтримує клопотання у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та із застосуванням положень ст. 69 КК України, призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 15 квітня 2024 року.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 15.03.2024, покаранням згідно цього вироку, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 27 серпня 2024 року.

На теперішній час ОСОБА_5 відбуває в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» покарання, призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачене п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Зі змісту вироку Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами, які мали місце:

12.07.2023, в період з 16 год. 56 хв. по 16 год. 59 хв. вартість викраденого майна 399 грн;

24.07.2023 в період часу з 17:34 год. по 17:42 год. - вартість викраденого майна 698 грн.;

24.08.2023 вартість викраденого майна 1977 грн 33 коп.;

24.10.2023 у період часу з 15 год. 46 хв. по 16 год. 53 хв. - вартість викраденого майна 955,83 грн;

31.10.2023 року у період часу з 15:40 год. по 15:50 год. - вартість викраденого майна 665 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн.

На день викрадення чужого майна за вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року, вартість викраденого майна, за кожним з епізодів, які не були об`єднані єдиним умислом, складала суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Таким чином, діяння щодо таємного викрадення майна за вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року, наразі не можуть вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, суд звільняє ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, з Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року підлягають виключенню посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України про призначення покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Судом не встановлено наявності обставин для звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 15 березня 2024 року у виді 4 років позбавлення волі, у зв`язку з чим, після звільнення від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року, ОСОБА_5 вважається таким, що засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 15 березня 2024 року до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , 1973 року народження, задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Виключити з вироку Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України про призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 15 березня 2024 року, більш суворим, призначеним цим вироком, з остаточним призначенням до відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 15 березня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосування положень ст. 69 КК України, до покарання у виді двох років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 07 квітня 2025 року о 09:30 год.

Суддя ОСОБА_1