13 лютого 2025 року м. Запоріжжя
Клопотання обґрунтоване посиланням на те, що після накладення арешту на майно було проведено процесуальні (слідчі) дії, в ході яких вказані предмети було оглянуто та досліджено, у тому числі експертним шляхом, та встановлено, що вони не містять слідів кримінального правопорушення або інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Підозру ОСОБА_5 пред`явлено не було, ознак будь-якого кримінального правопорушення у його діях органом досудового розслідування не виявлено.
В судовому засіданні представник володільця майна адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання в повному обсязі, пояснив, що ОСОБА_5 є головою військово-лікарської комісії, створеної при КНП «Запорізька районна центральна лікарня», тому вказані у клопотанні документи перебували у його володінні на час проведення обшуку.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила про відсутність заперечень по суті клопотання. Підтвердила, що вказані у клопотанні документи були вилучені у ОСОБА_5 за його робочим місцем як голови ВЛК, і тому можуть бути йому повернуті саме як голові ВЛК.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до такого.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2024 було накладено арешт на вказані довідки ВЛК з підписами ОСОБА_5 на 13 аркушах; медичні документи на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 4 аркушах; - журнал протоколу ВЛК на 406 аркушах..
Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Оскільки з матеріалів клопотання випливає, що сторона обвинувачення, в особі слідчого, станом на час розгляду клопотання не наполягає на продовженні існування арешту на вказане вище майно, і об`єктивні відомості щодо необхідності продовженні існування арешту в матеріалах клопотання відсутні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для скасування арешту в порядку абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, а саме у зв`язку з тим, що потреба в такому арешті відпала.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2024 на довідки ВЛК з підписами ОСОБА_5 на 13 аркушах; медичні документи на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 4 аркушах; журнал протоколу ВЛК на 406 аркушах., які було вилучено 13.09.2024 в ході санкціонованого обшуку за місцем роботи ОСОБА_5 , а саме в службовому кабінеті, що розташований з лівої сторони при вході до приміщення поліклініки літ.А-2, по АДРЕСА_2 , КНП «Запорізька центральна районна лікарня».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1