Провадження №11-кп/801/340/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2024 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001430 від 19.08.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Чечельник Чечельницького району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштованого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2024 року, яким було визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі змінити в сторону пом`якшення покарання, призначивши покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

В решті вирок залишити без змін.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2024 року визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 на виконання вироку суду.

Відповідно до положення ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 19.08.2024 до 30.08.2024 включно.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання період його перебування під цілодобовим домашнім арештом, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, починаючи з 31.08.2024 і до 27.10.2024 включно.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2024 по справі № 127/27541/24 на майно, а саме: п`ять ключів, з яких три ключі від будинку та два ключа від автомобіля, поміщені до спецпакету НПУ PSP 2397595.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2024 по справі № 127/27540/24 на майно, яке вилучене в ході огляду місця події від 20.08.2024, а саме: одинадцять металевих предметів, схожих на гільзи, які було упаковано у спецпакет «НПУ СУ» №FPS 5007642; транспортний засіб ВАЗ 2108, д. н. з. НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_6 , який поміщено до спеціального майданчику для тримання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до розстановки сил та засобів УПП у Вінницькій області ДПП з 21 год 00 хв 19.08.2024 до 09 год 00 хв 20.08.2024 було сформовано автомобільний патруль для забезпечення охорони громадської безпеки та порядку з позивним ОСОБА_10 у складі старшого сержанта поліції ОСОБА_9 та сержанта ОСОБА_11 , які згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію України», виконували обов`язки із забезпечення охорони громадської безпеки на території м. Вінниці.

Так, 19.08.2024 близько 21 год 58 хв, перебуваючи по вул. Пирогова, що в м. Вінниці було помічено транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «2108» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 у корпусі білого кольору, який порушуючи правила дорожнього руху прямував в напрямку вул. Пирогова з видимими ознаками технічної несправності, а саме непрацюючий задній правий габарит в темну пору доби, після чого екіпажом ОСОБА_10 було здійснено спробу зупинити даний транспортний засіб шляхом світлового та звукового сигналу службового транспортного засобу марки «Toyota Prius» з держаним номерним знаком НОМЕР_2 на синьому фоні. На це водій автомобіля марки «ВА3» моделі «2108» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_6 здійснив короткочасну зупинку, після якої продовжив рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим наразив оточуючих на небезпеку, де здійснив екстрений поворот в напрямку вул. Блока, що в м. Вінниці та був заблокований службовим автомобілем марки «Toyota Prius».

В подальшому старший сержант ОСОБА_9 , вийшовши з службового транспортного засобу, направився до заблокованого автомобіля марки «ВАЗ», а саме до передньої водійської двері, відчинивши яку висловив вимогу щоб водій залишив транспортний засіб, однак зрозумівши, що останній не реагує на вимогу працівника поліції, намагався припинити протиправні дії водія даного транспортного засобу ОСОБА_6 , у якого в подальшому виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та залишення місця вчинення правопорушення. Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, ОСОБА_6 умисно натиснув на акселератор та розпочав рух заднім ходом, внаслідок чого збив з ніг працівника поліції ОСОБА_9 .

Після чого, оцінивши ситуацію старший наряду Юнкер 1 - Т ОСОБА_11 прийняв рішення про застосування табельної вогнепальної зброї відповідно до ст. 46 ЗУ «Про Національну поліцію» та здійснив постріли в ділянку коліс для зупинення транспортного засобу шляхом його пошкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи, при судово-медичному обстеженні (20.08.24) та під час амбулаторного лікування у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження: «Розрив передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба. Садна в ділянці правого колінного суглобу, на долонній поверхні правої кисті; синець в ділянці лівого ліктьового суглобу».

Вказані ушкодження у ОСОБА_9 виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 19.08.2024, за ступенем тяжкості належать: розрив передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п.2.2.1. «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995); - садна в ділянці правого колінного суглобу, на долонній поверхні правої кисті; синець в ділянці лівого ліктьового суглобу до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01. 1995).

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого мотивовано тим, що, враховуючи, обставини кримінального провадження та те, що потерпілому повністю відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, думку потерпілого, який просив суворо не карати, та матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що останній вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, має на утриманні малолітню доньку, матір пенсіонерку, не перебуває на обліках в лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується, що вказує на те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства із звільненням від відбування покарання з випробуванням, передбаченим ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, захисника ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, застосувати ст. 75 КК України, потерпілого ОСОБА_9 , який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч.3 ст. 349 КПК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 345КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 викладає доводи, щодо наявності підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки вважає покарання, призначене судом першої інстанції таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через суворість.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно ч. 2 ст.409 КПК України є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше несудимий, працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, обставини, які відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, обставину, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та прийняв рішення щодо визначення покарання у виді позбавлення волі.

Перевіривши рішення суду в частині призначення покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності підстав для застосування ст. 75 КК України є слушними.

З огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції, визнання вини, щире розкаяння, свідчить про критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину та про щирість його каяття і бажання залагодити ситуацію, що сталася.

З огляду на вищезазначене та за відсутності даних про іншу протиправну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 протягом тривалого періоду часу з моменту вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів об`єктивно констатує наявність позитивних змін в особистості ОСОБА_6 , що свідчить про готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування ст. 75 КК України, суд апеляційної інстанції враховує сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який згідно довідок характеристик від 26.08.2024 року № 1430, від 14.01.2025 року № 02/18/50 виданих селищним головою Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області зареєстрований за адресою Вінницька область, Гайсинський район, селище Чечельник, вул.Зарічна, 21, негативні матеріали на обвинуваченого не надходили, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.04.2020 року та копією актового запису про народження із застосунку Дія від 12.03.2025 року, згідно витягу з реєстру територіальної громади Чечельницької територіальної громади № 2025/003405974 від 12.03.2025 року ОСОБА_12 проживає за адресою АДРЕСА_2 , згідно копії медичної довідки КНП «ВОДКЛ» Вінницької обласної ради ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має ряд захворювань, згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 від 18.02.2010 року на утриманні обвинуваченого перебуває матір пенсіонерка ОСОБА_13 , батько обвинуваченого ОСОБА_14 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 04.03.2025 року, стан здоров`я обвинуваченого, що підтверджується копією медичної довідки медичного центру «Нейромед» від 19.04.2022 року, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його поведінку після вчинення злочину, обставини кримінального правопорушення, наявність обставин, які відповідно ст.66 КК України помякшують покарання, а саме щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, обставину, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілого ОСОБА_9 , який під час судового та під час апеляційного розгляду просив обвинуваченого суворо не карати, висловив думку щодо доцільності застосування ст. 75 КК України, вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що прокурор під час судового розгляду орієнтував суд щодо застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 положень ст. 75, 76 КК України,

Апеляційний суд вважає, що на теперішній час, в умовах воєнного стану, з урахуванням вищевиклдаеного, призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, тобто надання йому можливості довести своє виправлення, а саме продовжити працювати для забезпечення функціонування економіки держави в умовах воєнного стану буде більш доцільним та раціональним, на відміну від його перебування в місцях позбавлення волі, де в свою чергу він має фактично утримуватися за рахунок держави.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, наявні підстави для зміни вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання через суворість, та застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідатиме вимогам ст. ст.50,65 КК України і принципу індивідуалізації покарання, не суперечить загальним засадам призначення покарання та в даному конкретному випадку слугує шансом, наданим судом обвинуваченому довести своє виправлення, реабілітуватись перед суспільством .

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Керуючись ст.ст. 404,405,407,409, 414,419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Задоволити апеляційну скаргу обвинуваченого.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 345 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Застосувати ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк один рік шість місяців .

Згідно ст.76 КК України покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4