20.03.2025
Справа № 642/7040/24
Провадження № 1-кп/642/205/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 м. Харків

Колегія суддів Ленінського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001667 від 29.06.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановила:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт за обвинученням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.11.2024 призначене підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001667 від 29.06.2017, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор». Зазначив, що необхідність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також може продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Метою та підставами продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Захисник обвунуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання також не заперечував.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора, обраний запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 03 квітня 2025 року включно.

Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 3 статті 315, частина 2 статті 331 КК).

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, які в силу ч.6 ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами. Так, санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання від восьми до із конфіскацією майна, а санкція ч. 2 ст. 115 КК України від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавленням волі. Отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від суду. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, неодружений, не працює, отже міцних соціальних зв`язків не має.

За зазначених вище обставин колегія судідв приходить до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України,, а саме можливість переховуватись від суду, продовжує існувати.

Також суд зазначає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 матиме можливість спілкуватися зі свідками, які не допитані в судовому засіданні і чинити тиск на останніх для зміни своїх показань. При цьому, місце проживання вказаних осіб відоме обвинуваченому, оскільки останній отримав копію реєстру матеріалів досудового розслідування. Суд зауважує, що на теперішній час триває судовий розгляд, потерпілий та свідки наразі не допитані судом, а зміна показань вказаними учасниками кримінального провадження позбавить суд можливості встановити об`єктивну істину по справі.

Отже, ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжує існувати.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 непрацевлаштований, не має законних джерел отримання прибутку, раніше судимий, колегія суддів вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Приймаючи до уваги вищевикладене, а саме враховуючи існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1ст.177 КПК України ризики, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, не працевлаштований, не одружений, а отже не має міцних родинних зв`язків,, що свідчить про можливість переховування від суду та продовження злочинної діяльності, суд приходе до висновку, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому необхідно застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Суд не визначає розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , так як відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 201, 331, 369, 372 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 18 травня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3