Справа № 192/782/25
Провадження № 1-кс/192/107/25
Ухвала

Іменем України

02 квітня 2025 року

Слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

представника третьої особи адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000049, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на причіп легковий марки «Boro BR2», номерний знак « НОМЕР_2 » власника якого не встановлено, а фактичним користувачем є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 (м.т. НОМЕР_3 ), шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження.

Клопотання обґрунтовується тим, що 28.03.2025 до відділення поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення на лінію «102» про те, що 28.03.2025 на блок посту, розташованому на автодорозі М-30, неподалік с. Шевченко Дніпровського району Дніпропетровської області, працівниками поліції було зупинено автомобіль «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_4 , з причіпом легковим марки «Boro BR2», номерний знак « НОМЕР_5 », під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході перевірки документів, виявлено ознаки підробки, а саме нерівно набиті літери та потерті надписи на свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на причіп легковий марки «Boro BR2», номерний знак « НОМЕР_5 », яке було поміщено та упаковано до паперового конверту та вилучено до відділення поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області. За даним фактом 28.03.2025 було розпочато кримінальне провадження № 0000049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підроблення іншого офіційного документа, який видається установою та надає права з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.

28.03.2025 в ході огляду на ділянці місцевості розташований автомобіль «Mercedes-Benz», номерний знак « НОМЕР_4 », з причепом «Boro BR2», номерний знак « НОМЕР_6 », під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для огляду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на причіп легковий «Boro BR2», номерний знак « НОМЕР_5 ». Дане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має нерівно набиті літери у тексті та потерті надписи. В присутності понятих свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 було поміщено до паперового конверту, опечатано, скріплено підписами понятих та вилучено до відділення поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до пояснення ОСОБА_6 повідомив, що 28.03.2025 близько 00:30 він рухався на автотранспорті марки «Mercedes-Benz», номерний знак « НОМЕР_4 », з напівпричепом, номерний знак « НОМЕР_5 », з м. Львів до м. Новомосковськ, де на автодорозі М-30 на блок-посту зупинили працівники поліції з метою перевірки документів. В ході перевірки документів, інспектор повідомив, що реєстраційний документ має ознаки підробки. Даний причеп придбав близько півтори роки тому та раніше подібних випадків не було.

Прокурор посилається на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 по даному кримінальному провадженню має значення речового доказу, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, постановою дізнавача було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження. В ході досудового розслідування у органу дізнання виникла необхідність в збережені речових доказів по кримінальному провадженню, попередження можливості їх знищення або пошкодження, забезпечення подальшого належного їх зберігання до призначення та проведення всіх необхідних судових експертиз, а саме судово-технічної експертизи документу. Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (накладення арешту на майно) може призвести до втрати або знищення вказаного речового доказу, що унеможливить в подальшому проведення повного та всебічного досудового розслідування та встановлення обставин котрі підлягають доказуванню по кримінальному провадженню.

Прокурор також вказує, що власника свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на причіп легковий марки «Boro BR2», номерний знак « НОМЕР_6 », не встановлено, а фактичним користувачем є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні прокурор клопотання про арешт майна підтримав з викладених у ньому підстав.

Третя особа користувач майном ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечували.

Представник третьої особи посилалась на те, що немає правої підстави для арешту документа, що арешт документу буде надмірним тягарем для ОСОБА_4 як володільця причепу, він буде позбавлений можливості заробляти кошти, окрім того буде позбавлений можливості допомагати ЗСУ. Також представник вказувала на те, що вказаний документ використовувався її довірителем раніше під перетину кордону та зауважень щодо нього не було, що немає доказів направлення документу до експертної установи, а якщо буде нагальна потреба провести експертизу документа, то ОСОБА_4 його документ.

ОСОБА_4 підтримав свого представника та повідомив, що готовий надати документ за першою вимогою.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 28 березня 2025 року зареєстроване кримінальне провадження № 0000049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. За змістом витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2025 до Відділення поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення на лінію «102» про те, що 28.03.2025 на блокпосту, розташованому на автодорозі М-30, неподалік села Шевченко Дніпровського району Дніпропетровської області, працівниками поліції було зупинено автомобіль «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_4 , з причіпом легковим марки «Boro BR2», номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході перевірки документів виявлено ознаки підробки, а саме нерівно набиті літери та потерті надписи на свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на причіп легковий марки «Boro BR2», номерний знак НОМЕР_5 (а.с. 4).

Згідно з протоколом огляду місця події, датованого 28.03.2025, під час огляду ОСОБА_4 надав для огляду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на причіп легковий «Boro BR2», державний номер НОМЕР_5 , яке має нерівно набиті літери у тексті та потерті написи. Зазначене свідоцтво було поміщено до паперового конверту, опечатано, скріплено підписами понятих та вилучено до відділення поліції (а.с. 9 12).

28 березня 2025 року постановою дізнавача свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на причіп легковий марки «Boro BR2», номерний знак НОМЕР_5 , приєднано до кримінального провадження як речовий доказ (а.с. 14).

28 березня 2025 року постановою дізнавача призначено судово-технічну експертизу документа (а.с. 15).

Слідчий суддя зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладені обставини є підстави та розумні підозри вважати, що вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на яке прокурор просить накласти арешт, може бути предметом кримінального правопорушення, а, отже, воно може бути використане як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Наведені прокурором доводи про необхідність його арешту з метою збереження речового доказу є обґрунтованими.

Обставини, на які посилаються ОСОБА_4 та представник не спростовують доводів прокурора, оскільки не застосування вказаного заходу забезпеченнякримінального провадження може призвести до втрати або знищення речового доказу.

Слідчий суддя також вважає, що накладення арешту на зазначене майно шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження за вказаних обставин є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставинам кримінального провадження станом на час прийняття рішення.

Таким чином, слідчий суддя задовольняє клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000049, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на причіп легковий марки «Boro BR2», номерний знак НОМЕР_5 , фактичним користувачем яким є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1