1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/226/25 1-кс/335/142/2025
07 січня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Любимівка, Михайлівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, не одруженого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою сумісної реалізації даного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
05.01.2024 приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою з ОСОБА_7 прибули до магазину «Епіцентр Експрес», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 200, де ОСОБА_5 , за допомогою заздалегідь підготовленого інструменту, який взяв із собою, шляхом віджиму пошкодив вхідні двері до приміщення, а саме встромив інструмент у частину дверей, де знаходиться запираючий пристрій у вигляді врізного металевого замка з циліндровим механізмом, а ОСОБА_7 у цей час, за допомогою фізичної сили відчинив їх, після чого, згідно своєї ролі залишився біля магазину та спостерігав за прилеглою до місця скоєння злочину територією та у випадку наближення сторонніх осіб, повинен був попередити про це ОСОБА_5 .
У цей час, ОСОБА_5 проник через пошкоджені двері до середини магазину та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав касову скриньку, вартістю 3 726 гривень з грошовими коштами у сумі 3 540 гривень 02 копійки, що належать ТОВ «Епіцентр К».
Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 разом з викраденим майном покинули місце вчинення злочину, ти самим отримали змогу ним розпорядитись.
Таким чином, злочинними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ТОВ «Епіцентр К» завдано матеріального збитку на загальну суму 7 266 гривень 02 копійки.
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.
Після чого, ОСОБА_5 , був затриманий працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України.
05.01.2025, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколами огляду місця події; речовими доказами, які вилучені під час досудового розслідування; протоколом допиту свідків; протоколом обшуку; протоколами допиту представника потерпілого; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину.
Вивчивши особистість підозрюваного, а також інші зібрані під час досудового розслідування докази, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КК України.
Так, підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, на підставі чого орган досудового розслідування приходить до висновку, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення ним тяжкого злочину орган досудового розслідування приходить до висновку, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнути від відповідальності може незаконно впливати на потерпілих та свідків шляхом вмовлянь, залякування, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, досудовим слідством встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, що свідчить про те, що він може продовжити вчиняти інші, або аналогічні кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків у зв`язку з тяжкістю вчинених раніше кримінальних правопорушень, відсутністю стійких соціальних зв`язків, а також тим, що усвідомлюючи тяжкість покарання, підозрюваний може приховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, які викладені в клопотанні.
Неможливість обрання до підозрюваного, запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч.1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, які би заслуговували довіру, та поручились за виконання ним покладених на нього обов`язків. Крім того, на час звернення з клопотанням до слідчого судді, до слідчого не надходило відповідних клопотань від поручителів.
Викладене в клопотанні дає підстави вважати, що при обранні запобіжних заходів не пов`язаному із позбавленням волі, а саме: обрання запобіжного заходу у вигляді застави чи у вигляді домашнього арешту, які передбачені п.3,4 ч.1 ст.176 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 порушуватиме їх, що не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків.
У зв`язку з чим, з метою попередити злочинну діяльність ОСОБА_5 орган досудового розслідування приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На підставі вищевикладеного слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.
В судовому засіданні підозрюваний зазначив, що з підозрою згоден, просив обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В судовому засіданні захисник проти клопотання заперечувала, вважає що ризики не доведені, просила обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
05.01.2025, ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
05.01.2025, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Слідчим суддею в ході розгляду клопотання перевірені доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яка ґрунтується на фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, а саме: протоколами огляду місця події; речовими доказами, які вилучені під час досудового розслідування; протоколом допиту свідків; протоколом обшуку; протоколами допиту представника потерпілого; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію не винуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи підвартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , вагомість доказів щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення тяжкого злочину, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 185 КК України, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу ОСОБА_5 , який не має на утриманні малолітніх дітей, не одружений, раніше не засуджений, не працевлаштований, зареєстрований у м.Василівка, Запорізької області, що на теперішній час є тимчасово окупованою територію, з урахуванням обставин підозри, слідчий суддя дійшов висновку, що існують високі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено прокурором у судовому засіданні.
Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тих обставин, що суду не надано даних на підтвердження таких достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливу на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, відсутні підстави вважати, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя вирішує питання про визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, розмір якої у відповідності до ч. 5 п.2 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, враховує матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у зв`язку з чим слід визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та гарантувати належну його поведінку.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, а саме: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.
Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 05.01.2025 року, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно з якою строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 05.03.2025 року включно.
Керуючись ст.ст. 3, 9, 22, 177, 178, 183, 193, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_6 відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 березня 2025 року включно, який обчислювати з 05 січня 2025 року.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утриматися від спілкування зі представником потерпілого та свідками у даному кримінальному провадженні.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у звязку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Визначити строк дії ухвали до 05 березня 2025 року до 09-05 години включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1