Справа № 461/1444/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1151/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відео конференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 1 ст. 111 КК України, продовжено строк тримання під вартою з визначенням розміру застави,

з участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів до 29.12.2024 включно.

Залишено право обвинуваченого ОСОБА_6 на внесення застави, визначеної ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.12.2023 року, у розмірі 4031 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 10 000 911, 00, гривень.

Встановлено ОСОБА_6 у випадку внесення застави, такі обов`язки строком на 60 днів з моменту внесення такої: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Кропивницький, Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками сторони обвинувачення в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції та зобов`язати Галицький районний суд м. Львова в найкоротший строк дослідити обставини щодо підстав та законності його затримання та подальшого тримання під вартою.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що оскаржене рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з численними порушеннями норм матеріального права, порушенням норм Конституції України.

Зазначає, що ним було подано заяву про заміну захисника ОСОБА_9 , до суду останній не з`явився, а судовий розгляд проведено буз участі захисника, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 52 КПК України та його права на захист.

Звертає увагу, що у судовому засіданні не роз`яснено учасникам судового провадження право відводу та не з`ясовано, чи заявляли вони кому-небудь відвід. Вказує, що він мав намір заявити відвід судді, проте йому не надали адвоката та можливості проконсультуватися з ним щодо відводу судді

Судовий розгляд проводиться в односторонньому порядку, докази сторони захисту не досліджуються вже 2,5 роки з метою незаконного утримання його під вартою. Вказує, що відповідно до відеозапису його фактичного затримання у м. Кропивницький, яке знаходиться в матеріалах справи (том 3, арк. 235 (флеш-носій), при затриманні на досудовому слідстві його били та катували, змушували зізнатися у злочині, який він не вчиняв. На думку апелянта, суд умисно ухиляється від дослідження цих доказів.

Як зазначає обвинувачений, згідно з матеріалами справи, до суду не надходило клопотання про обрання запобіжного заходу, як і докази, якими воно обґрунтовано. Немає ухвали суду про тримання його під вартою, а також аудіо та відео фіксування судового засідання.

Апелянт вимагає дотримуватися Конституції України та вважає, що суд 2,5 роки обмежує його права та свободи, позбавив його двох малолітніх дітей засобів для існування.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив таку залишити без змін..

Заслухавши суддю доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000014 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

У межах цього кримінального провадження постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 01 березня 2022 року, на підставі положень ст. 615 КПК України, ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, тобто до 29 березня 2022 року, який згодом неодноразово продовжувався. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2022 року ОСОБА_6 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 4031 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 10 000 911 гривень. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України; ухвалою Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року зазначений вирок скасовано, призначено новий судовий розгляду, а запобіжний захід залишено без змін до проведення підготовчого судового засідання, але не більше, як на 60 днів. Ухвалами Галицького районного суду м. Львова запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжено, востаннє 02 вересня 2024 року.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні існують ризики процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачені ст.177 КПК України. Також місцевим судом враховано особу ОСОБА_6 , те, що інкримінований йому злочин має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Апеляційний суд звертає увагу, що обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 не є предметом цього апеляційного перегляду. При цьому ч. 1 ст. 615 КПК України (у редакції станом на 1 березня 2022 року) було визначено, що на місцевості (адміністративній території), на якій діє правовий режим воєнного стану, у разі неможливості виконання слідчим суддею повноважень щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 діб до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, зокрема передбачених ст. 109-114 КК України, ці повноваження виконує прокурор.

За таких обставин, подальше продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке здійснювалось судом, у тому числі й 31 жовтня 2024 року, відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів контрольного провадження вбачається, що при обранні такого ОСОБА_6 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Твердження обвинуваченого про те, що у нього є двоє малолітніх дітей, самі по собі не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Незаконність затримання, про що зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , не є предметом перегляду та не може бути підставою для скасування ухвали суду.

Колегія суддів на цій стадії розгляду провадження не може надавати оцінку будь-яким доказам, у тому числі щодо правильності процесуальних дій органів досудового розслідування під час затримання, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не розглядаються.

Згідно з ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Таким чином, обсяг доказів, які будуть досліджуватися, і порядок їх дослідження визначаються судом, який здійснює розгляд справи по суті. Апеляційний суд, який у цьому випадку переглядає підставність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , не уповноважений вирішувати питання, що належать до компетенції суду першої інстанції, на розгляді якого перебуває вказане кримінальне провадження.

Щодо покликання апелянта на порушення права на захист, а саме що розгляд клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання підвартою відбувся без участі захисника, то як вбачається з журналу судового засідання від 31.10.2024 захисник ОСОБА_9 брав участь у судовому засіданні у режимі відео конференції.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені обвинуваченим у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням майнового стану та репутації обвинуваченого ОСОБА_6 , а також того, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, колегія суддів погоджується з визначеним ОСОБА_6 розміром застави, яка становить 10 000 911,0 гривень (4031 прожитковий мінімум для працездатних осіб).

Ухвала місцевого суду, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів -

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2024 року, якою продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: