Провадження № 1-кп/679/6/2025
Справа № 679/793/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин кримінальне провадження, внесене 18 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 стосовно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Каїрка Каланчацького району Херсонської області, Україна, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, не одруженого, учасника бойових дій (посвідчення НОМЕР_1 від 12.12.2023), раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який зареєстрований за та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 17.06.2022 близько 02 години 40 хвилин, перебуваючи навпроти входу у розважальний заклад «Relax Park», що розташований по вул. Шевченка, 1, м. Нетішин, Хмельницької області, виявив поруч із вказаним закладом не зачинений на замок, велосипед марки «Gazzele» моделі «Impulse», належний потерпілому ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_5 керуючись корисливим мотивом, з метою вчинення крадіжки чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, вирішив таємно заволодіти вищевказаним майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, що введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із змінами внесеними Указом Президента України №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Gazzele» моделі «Impulse».

Викраденим велосипедом ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, а саме зберігав за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , з метою подальшого продажу.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3135 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_5 не допитувався, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 995 від 16.12.2024 ОСОБА_5 за своїм психічним станом на даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Разом з тим, в судовому засіданні, яке відбулось 24.02.2025, обвинувачений свою винуватість визнав.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання 19.03.2025 не з`явився, проте надав суду заяву про проведення подальшого судового розгляду за його відсутності. При цьому, в судовому засіданні 24.02.2025 суду пояснив, що 17.06.2022 вночі було викрадено його велосипед марки «Gazzele» моделі «Impulse», який стояв поруч з розважальним закладом «Relax Park», що розташований по вул. Шевченка, 1, м. Нетішин, Хмельницької області. Велосипед на теперішній час потерпілому повернуто, претензій до обвинуваченого він не має, просив застосувати щодо обвинуваченого найбільш м`яке покарання, не заперечував, щоб ОСОБА_5 звільнили від кримінальної відповідальності.

Факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- витягом з ЄРДР за №0000605 від 18.06.2022, рапортом інспектора-чергового ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП від 17.06.2022, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. З яких вбачається, що ОСОБА_6 17.06.2022 звернувся до поліції з заявою про те, що в період часу з23:00 16.06.2022 по 07:00 17.06.2022 в м. Нетішин по вул. Шевченка, 1, поблизу кафе «Relax Park» невідома особа шляхом вільного доступу здійснила крадіжку велосипеда марки «Gazzele» моделі «Impulse;

- протоколом слідчого експерименту від 08.07.2022 за участі потерпілого ОСОБА_6 , під час якого потерпілим були надані пояснення щодо обставин викрадення велосипеда;

- заявою ОСОБА_5 від 24.06.2022 про добровільну видачу ним працівникам поліції велосипед темно-зеленого кольору марки «Gazzele» гірського типу. В заяві також вказано, що ОСОБА_5 викрав велосипед марки «Gazzele» шляхом вільного доступу поблизу кафе біля Нетішинської міської ради 17.06.2022;

- протоколом огляду предметів від 24.06.2022, а саме велосипеда марки «Gazzele», який добровільно видав ОСОБА_5 , з описом велосипеда марки «Gazzele»;

- висновком експерта № СЕ-19/123-22/5716-ТВ, яким встановлено, що вартість бувшого у використанні велосипеда марки «Gazzele» моделі «Impulse», із розміром коліс 26 дюймів, станом на 16.06.2022 могла становити 3135,00 грн;

- протоколом огляду відеозапису з відеокамери, що встановлена на першому поверсі коридору загального користування, а також входу у під`їзд будинку по АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_5 ), в м. Нетішин Хмельницької області, від 08.07.2022, яким встановлено, 17.06.2022 о 00:15 ОСОБА_5 виходить з під`їзду без велосипеда, а 17.06.2022 о 02:56 ОСОБА_5 під`їжджає до під`їзду на велосипеді;

- протоколом огляду відеозапису з відеокамер, що встановлена на прилеглій території кафе «Relax Park» по вул. Шевченка, 1, в м. Нетішин Хмельницької області, від 08.07.2022, яким встановлено, що у невстановлений час на прилеглій території кафе «Relax Park» по вул. Шевченка, 1, в м. Нетішин Хмельницької області стоїть зіпертий до опори велосипед потерпілого ОСОБА_6 , до велосипеда підходить чоловік, який зовні схожий на ОСОБА_5 та викрадає велосипед;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2022, за участі ОСОБА_5 , з якого вбачається, що ОСОБА_5 в ході слідчого експерименту пояснив обставини викрадення ним 17.06.2022 близько 02 години 40 хвилин, з місця, яке розташоване навпроти входу у розважальний заклад «Relax Park», за адресою: по вул. Шевченка, 1, м. Нетішин, Хмельницької області, не зачиненого на замок велосипеда марки «Gazzele» моделі «Impulse»;

Судом в ході судового розгляду також досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

Оцінюючи дослідженні докази, суд вважає доведеним у судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме умисних дій, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 995 від 16.12.2024:

1. ОСОБА_5 на даний час виявляє ОРГАНІЧНИЙ АМНЕСТИЧНИИ РОЗЛАД ВНАСЛІДОК МВТ, у стані тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, іншого хворобливого розладу психіки не знаходиться.

2. ОСОБА_5 на даний час не усвідомлює свої дії та не може керувати ними.

3. ОСОБА_5 за своїм психічним станом в теперішній час виявляє низький рівень соціальної небезпеки для себе та оточуючих, за своїм психічним станом він не спроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує його життєдіяльність.

4. ОСОБА_5 , який виявляє низький рівень соціальної небезпеки, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, може бути переданий під піклування родичів з обов`язковим лікарським наглядом.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про застосування судом ч. 6 ст. 94 КК України, передавши ОСОБА_5 на піклування матері з подальшим обов`язковим лікарським наглядом, оскільки згідно висновків судово-психіатричного експерта обвинувачений не потребує застосуванню примусових заходів медичного характеру.

Мати обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 суду повідомила, що вона з моменту отримання сином поранення під час бойових дій, у яких син приймав участь будучи мобілізованим до ЗСУ, опікується своїм сином, який на даний час за своїм психічним станом він не спроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує його життєдіяльність, забезпечує його всім необхідним.

Захисник адвокат ОСОБА_4 вважав, що, з урахуванням висновку експерта, наявні підстави, передбачені ч. 6 ст. 94 КК України, для передачі обвинуваченого на піклування матері з обов`язковим лікарським наглядом.

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, дослідивши всі докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Як встановлено ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цьогоКодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Згідно з ч.1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Частинами 1 та 2 статті 513 КПК України визначено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру (ч. 4 ст. 513 КПК України).

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу (ч. 5 ст. 513 КПК України).

Згідно з положеннями ч.6 ст.94 КК України, якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до п.20 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, оскільки в законодавстві про психіатричну допомогу не передбачено такого виду діяльності психіатричних закладів охорони здоров`я, як обов`язковий лікарський нагляд за особами, переданими судом на піклування родичам або опікунам, а піклування охоплює обов`язок лікування підопічного (статті 55, 67 Цивільного кодексу України), слід вважати, що у випадку, передбаченому ч.6 ст.94 КК України, обов`язок забезпечити такій особі психіатричний лікарський нагляд (амбулаторний чи в умовах стаціонару) покладається не на психіатричний заклад, а безпосередньо на родичів чи опікунів.

В судовому засіданні встановлено факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у стані осудності, однак, на даний час ОСОБА_5 не усвідомлює свої дії та не може керувати ними, разом з тим, ОСОБА_5 , який виявляє низький рівень соціальної небезпеки, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, може бути переданий під піклування родичів з обов`язковим лікарським наглядом.

На підставі викладеного, враховуючи позицію учасників процесу, характеризуючи дані ОСОБА_5 , зокрема те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не є соціально небезпечним, та згідно висновків судово-психіатричного експерта застосування примусових заходів медичного характеру є недоцільним, з огляду на заявлене матері обвинуваченого клопотання перед судом про передачу йому батька на піклування, під час якого вона забезпечить йому за місцем проживання належний догляд та лікарський нагляд, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 , водночас, слід застосувати положення ч. 6 ст. 94 КК України.

За таких обставин, кримінальне провадження підлягає закриттю з передачею ОСОБА_5 на піклування матері з обов`язковим наглядом лікаря психіатра за місцем проживання.

Питання щодо долі речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, а тому вказане питання судом не вирішуються.

На підставі викладеного та керуючись ч. 6 ст. 94 КК України, ст. 369-372, 513, 516 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити.

На підставі ч. 6 ст. 94 КК України передати ОСОБА_5 на піклування матері ОСОБА_7 з обов`язковим наглядом лікаря психіатра.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 2 штуки CD-R компакт-дисків з відеофайлами вчинення злочину, що мало місце 17.06.2022, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- велосипед марки «Impulse Gazzele», чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та передано йому на відповідальне зберігання повернути ОСОБА_6 за належністю, повністю скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/1566/22 від 29.06.2022.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1