Справа № 756/8100/24
№ 1-кп/756/764/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205 від 11.01.2019 стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Михайлівка, Білгород-Дністровського р-ну., Одеської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28.12.2010 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпра, за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, звільнений 07.03.2013 року по відбуттю терміну покарання,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ковель, Волинської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- 28.04.2010 вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської обл., за ч. 3 ст. 187 КК України, до покарання у виді 8 років позбавлення волі, звільнений 14.04.2017 року по відбуттю покарання;

- 29.12.2022 вироком Нововолинського міського суду Волинської обл., за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 199 КК України, на підставі ст. 70, 75, 76 КК України, до 5 років позбавлення волі з іспитовим терміном у 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

УСТАНОВИВ:

27.06.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений 26.06.2024 у кримінальному провадженні, яке внесене 11.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

І. Позиція учасників судового провадження.

04.12.2024 у підготовчому судовому засіданні захисниками обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатами ОСОБА_10 та ОСОБА_8 подано клопотання про повернення обвинувального акту в порядку ст. 314 КПК України та клопотання про закриття кримінального провадження в порядку п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Відповідно сторона захисту заперечувала проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисників в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_9 підтримали клопотання про повернення обвинувального акту в порядку ст. 314 КПК України та клопотання про закриття кримінального провадження в порядку п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, які подані захисниками ОСОБА_6 . Також, заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Законний представник потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 в підготовче судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що обвинувальний акт підтримує, просив цивільний позов прийняти до розгляду та задовольнити, ухвалити вирок відповідно до вимог чинного законодавства.

Прокурор під час проведення підготовчого судового засідання просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки при його направленні дотримані вимоги щодо підсудності, підстав для повернення обвинувального акту, закриття провадження у справі не вбачається. Зазначив, що обвинувальний акт підсудний Оболонському районному суду міста Києва, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Крім того, прокурор через канцелярію суду подав у письмовому вигляді заперечення на клопотання про закриття кримінального провадження, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.

ІІ. Вирішення питання щодо клопотання про повернення обвинувального акту.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що на думку сторони захисту обвинувальний акт містить не точну кваліфікацію, зокрема не вказано дату редакції Закону про кримінальну відповідальність згідно з якою здійснювалася кваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України при формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Відтак, стороні захисту не зрозуміло, яку правову кваліфікацію дій обвинувачених зазначено у обвинувальному акті та зазначене на думку захисників свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Пунктом 5 частини 2 статті 291 КПК України унормовано, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

З тексту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - «умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах».

Орган досудового розслідування виклав формулювання обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення (серпень 2018 року), проте не вказав лише дату редакції, що не є порушенням, а тим паче, не може буде підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Колегія суддів зазначає, що на теперішній час діє інша редакція ч. 4 ст. 190 КК України зі змінами від 13.07.2023, фабула якої суттєво відрізняється від фабули обвинувачення, пред`явленої обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Пунктом 13 частиною 1 статті 3 КПК України визначено, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення належним чином сформульовано обвинувачення і викладено в ньому фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, вимоги ст. 291 КПК України дотримано, а саме: зазначено необхідні відомості, передбачені в цій статті закону, в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті).

За змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, у випадку ухвалення вироку, суд самостійно формулює обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

Тобто, остаточно правову кваліфікацію діям обвинуваченого надає суд за результатами судового розгляду та з огляду на фактичні обставини, які будуть встановлені судом.

Якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, якщо не знайде підтвердження мотив та наслідки складу злочину, в якому обвинувачується особа, прокурор вправі змінити обвинувачення відповідно до вимог ст. 338 КПК України, про що можливо ставити питання лише під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого провадження. В протилежному ж випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність складу, події злочину або про недоведеність вини обвинуваченого в тому обвинуваченні, яке висуває сторона обвинувачення, то КПК України передбачає інші процесуальні рішення, які приймаються в таких випадках.

За таких обставин, на думку колегії суддів, порушень вимог чинного законодавства, допущених під час складання та затвердження даного обвинувального акту, які б були б підставами для повернення прокурору обвинувального акту, допущено не було, а наведені в клопотанні сторони захисту недоліки обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , не перешкоджають призначенню судового розгляду та за своєю природою не є тими недоліками, які б вказували на невідповідність даного обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

На підставі зазначеного, клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту в порядку ст. 314 КПК України підлягає залишенню без задоволення.

ІІІ. Вирішення питання щодо клопотання про закриття кримінального провадження.

3.1. Позиція учасників судового провадження.

У підготовчому судовому засіданні, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 подав клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Так, у клопотанні захисник зазначає, що протягом дванадцяти місяців проведення досудового розслідування від дня внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуваннь у кримінальному провадженні за № 0000205 від 11.01.2019 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - жодній особі не було повідомлено про підозру, а відтак визначений п. 1 ч. 2 ст. 219 КПК України ( в редакції чинній на момент проведення досудового розслідування до 01.01.2024) строк досудового розслідування, що становив 12 місяців - закінчився 11.01.2020.

Прокурор подав заперечення на клопотання про закриття кримінального провадження, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення. В тому числі зауважив, що Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 01.04.2024 (справа №178/50/20), сформулювала висновок щодо застосування положень ч. 6 ст. 284 та ч. 6 ст. 36 КПК України, та зазначила, що, у разі скасування прокурором постанови про закриття кримінального провадження, у якому жодній особі не було повідомлено про підозру, через її незаконністю та необґрунтованість, час між винесенням постанови про закриття і її скасуванням не включається у строки досудового розслідування.

3.2. Установлені судом обставини із посиланням на документи.

Як убачається з матеріалів судового провадження, зокрема з реєстру матеріалів досудового розслідування:

11.01.2019 зареєстровано відомості в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000205 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

11.01.2020 слідчим СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

30.04.2021 в.о. заступника керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_14 постанову про закриття кримінального провадження скасовано, а матеріали кримінального провадження повернуто до СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві для проведення подальшого досудового розслідування.

Також, в цей же день, прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_15 прийнято рішення про перекваліфікацію кримінального провадження з ч.1 ст. 358 КК України на ч. 4 ст.190 КК України.

31.05.2024 в межах зазначеного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_6

26.06.2024 в межах зазначеного кримінального провадження складено та затверджено обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який передано на розгляд до Оболонського районного суду міста Києва.

Також, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, строки досудового розслідування в кримінальному провадженні - не продовжувались.

Указані обставини сторонами не оспорювались.

3.3. Положення закону, яким керувався суд.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР (ч. 2 ст. 214 КПК України) і закінчується закриттям кримінального провадження.

Згідно зі ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Як вбачається з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Зі змісту ст. 28 КПК України вбачається, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Як зазначено у ч. 5 ст. 28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Згідно з ч. 6 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури, їх перші заступники та заступники при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування мають право скасувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 113 КПК України вбачається, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК України).

Як вказано у ч. 4 ст. 115 КПК України при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця.

Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України (у редакції станом на день ухвалення процесуального рішення про закриття кримінального провадження - 11.01.2020) строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України (у редакції станом на час внесення відомостей до ЄРДР) строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить двадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості.

З абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (у редакції станом на 11.01.2020) вбачається, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Однією з форм закінчення досудового розслідування згідно з ч. 2 ст. 283 КПК України є закриття кримінального провадження.

Як зазначено у ч. 6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржено певний перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

Разом з цим, згідно з ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, ніж ті, що передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 315-316 цього Кодексу.

З огляду на зміст ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

3.4. Мотиви з яких суд виходив при постановленні ухвали.

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин, а суд в межах визначених повноважень здійснює відповідний контроль за дотриманням цих строків.

Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 частину першу статті 284 КПК України було доповнено абзацом 2 пункту 10, згідно з яким слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Судом встановлено, що впродовж дванадцяти місяців проведення досудового розслідування, зокрема, з 11.01.2019 - моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у цьому кримінальному провадженні, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - жодній особі не було повідомлено про підозру.

11.01.2020, з посиланням на закінчення встановленого процесуальним законом граничного строку досудового розслідування, слідчим прийнято процесуальне рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (в редакції чинній на момент ухвалення процесуального рішення).

Визначений п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України (у редакції станом на час внесення відомостей до ЄРДР) дванадцятимісячний строк досудового розслідування закінчився у відповідне число останнього місяця, а саме 11.01.2020.

30.04.2021 в.о. заступник керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва постанову про закриття кримінального провадження скасував, а матеріали кримінального провадження повернув до СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві для проведення подальшого досудового розслідування.

Стосовно рішення прокурора про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, колегія суддів зазначає таке.

Аналогічна правова проблема вирішувалась Верховним Судом у справі № 367/1335/21 (провадження № 51-2448 км 22). Зокрема, під час розгляду судом питання зарахування строків між винесенням постанови слідчим про закриття кримінального провадження до загальних строків досудового розслідування після скасування такої постанови в порядку ч. 6 ст. 36 КПК України, до повідомлення особі про підозру, було зроблено висновок, що недотримання прокурором, який здійснює процесуальне керівництво, вимог частини 6 статті 284 КПК України, а прокурорами вищого рівня - вимог частини 6 статті 36 КПК України у кримінальних провадження, у яких до скасування постанови про закриття кримінального провадження жодній особі не повідомлялося про підозру, тягне за собою визнання повідомлення про підозру незаконним, а кримінальне провадження у таких випадках підлягає закриттю на підставі абзацу 2 пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України як таке, у якому строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. Не направлення вчасно слідчим постанови про закриття кримінального провадження прокурору є неналежною організацією досудового розслідування.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» від 02.06.2016 висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної Верховним Судом, тільки з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд уважає, що обставини, у цьому кримінальному провадженні, релевантні обставинам, щодо яких Верховний Суд зробив висновки у постанові від 03.04.2021 (справа № 367/1335/21 провадження № 51-2448 км 22), а отже мають бути враховані судом.

Дані реєстру матеріалів досудового розслідування не містять будь-яких підтверджених відомостей щодо повідомлення прокурора про закриття кримінального провадження поза межами строку, визначеного абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (у редакції станом на 11.01.2020), а саме через один рік та три місяці з дня закінчення передбачених процесуальним законом строків.

Під час проведення підготовчого судового засідання клопотання прокурора про надання часу для подання у письмовому вигляді заперечень на клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження задоволено та надано достатній для підготовки час. Однак, прокурором ані в судовому засіданні ані в наданих письмових поясненнях не було надано зазначені відомості.

Під час досудового розслідування слідчим суддею здійснюється контроль за певними діями чи бездіяльністю слідчого, дізнавача або прокурора, натомість, під час підготовчого провадження у суді, законодавець уповноважив суд надавати оцінку діям чи бездіяльністю слідчого, дізнавача або прокурора, які мали місце на стадії досудового розслідування та не підлягали оскарженню слідчому судді в порядку ст. 303 КПК України.

З огляду на положення ч. 4 ст. 115 КПК України, станом на момент прийняття слідчим постанови про закриття кримінального провадження, дванадцятимісячний строк досудового розслідування у цьому провадженні, визначений п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України (у редакції станом на 11.01.2020 ) вже сплив, оскільки зазначена постанова прийнята в останній день строку досудового розслідування.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 01.04.2024 (справа №178/50/20), сформулювала висновок щодо застосування положень ч. 6 ст. 284 та ч. 6 ст. 36 КПК України, та зазначила, що, у разі скасування прокурором постанови про закриття кримінального провадження, у якому жодній особі не було повідомлено про підозру, через її незаконністю та необґрунтованість, час між винесенням постанови про закриття і її скасуванням не включається у строки досудового розслідування. На зазначений правовий висновок також послався прокурор в письмових запереченнях.

Отже, до строку досудового розслідування не включається період між винесенням постанови про закриття кримінального провадження та її скасуванням.

Таким чином, день винесення постанови про закриття кримінального провадження, який використано органом досудового розслідування в тому числі для ухвалення процесуального рішення про закриття провадження включається до строку досудового розслідування, як останній день вказаного дванадцятимісячного строку.

То ж, станом на момент скасування прокурором відповідної постанови, залишку загального строку досудового розслідування у кримінальному провадженні не залишалось, а відповідно строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 від 11.01.2019 є таким, що сплинув.

Таким чином, суд відхиляє доводи прокурора з посиланням на висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (справа №178/50/20) про відсутність підстав для закриття кримінального провадження

Надавши оцінку діям сторони обвинувачення на стадії досудового розслідування, суд доходить висновку, що постанова прокурора від 30.04.2021 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 11.01.2020 є такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки постановлена поза межами строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України в редакції чинній на час прийняття процесуального рішення, та з огляду на вимоги ч. 6 ст. 36 КПК України не може бути врахована судом при ухваленні рішення.

Водночас, зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» №3509-ІХ від 08.12.2023, зокрема у ст. 219 КПК України «Строки досудового розслідування», поширюються на всі кримінальні провадження, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершився на момент прийняття цього Закону та набуття ним чинності. Тобто на кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190 КК України наведені зміни не розповсюджуються, оскільки це суперечить ст. 5 КПК України «Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі» та не узгоджуються із загальними засадами кримінального провадження, визначеними у ст. 7 КПК України, зокрема з принципами Верховенства права та законності.

Відповідно до перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» № 3509 від 01.01.2024, положення Закону застосовуються до всіх кримінальних проваджень, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до дня набрання чинності зазначеного Закону, тобто до 01.01.2024.

Строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні № 0000205 від 11.01.2019 закінчився 11.01.2020 - в день прийняття рішення слідчим про закриття кримінального провадження. А отже, досудове розслідування кримінального провадження завершено до 01.01.2024 та відповідно зазначені вище законодавчі зміни не підлягають застосуванню.

Процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення - постанови про закриття кримінального провадження від 11.01.2020.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підлягає задоволенню.

3.5. Щодо вирішення питання стосовно закриття кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно до ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

У підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

У підготовчому судовому засіданні вирішення питання про наявність підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України є імперативним приписом п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням і судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора.

Чинне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України на будь-якій стадії процесу до постановлення рішення по суті, в тому числі й під час підготовчого судового засідання.

Звертаючись з клопотанням про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків досудового розслідування відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК на стадії підготовчого судового провадження, особа, яка подає таке клопотання, на підтвердження викладених у ньому доводів може надати місцевому суду документи, які, на її думку, підтверджують наведені у клопотанні обставини, в тому числі рішення слідчого, прокурора, слідчого судді.

За таких обставин, суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні, з метою перевірки доводів клопотання щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, має право дослідити додані до клопотання процесуальні документи, в тому числі, рішення слідчого, прокурора, слідчого судді, за відсутності об`єктивних даних та обставин, які ставлять під сумнів їх достовірність.

Зазначена позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 лютого 2025 року у справі № 283/1638/23 (провадження № 51 - 6262 кмо 23) та у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду , зокрема: від 27.12.2022 у справі №607/21493/20 (провадження №51-2663км22), від 20.12.2022 у справі №757/46182/21-к (провадження №51-1849км22), від 01.07.2021 у справі №752/3218/20 (провадження №51-2066км21) та інших, враховуючи, що ухвали суду першої інстанції у цих провадженнях були постановлені саме за результатами підготовчого судового засідання.

Здійснення судового провадження за наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не суперечить нормам кримінального процесуального закону.

При цьому, як зазначає Верховний Суд у постанові від 26.10.2022 у справі №401/217/20 (провадження №51- 136км21) приписи п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не передбачають можливості продовження кримінального провадження з метою реабілітації особи або з інших причин. Вказана норма є імперативною, й за наявності передбачених законом підстав кримінальне провадження має бути закрито. Таким рішенням не порушується принцип презумпції невинуватості, оскільки при направленні обвинувального акту до суду поза межами строку досудового розслідування особа не набуває статусу обвинуваченого, тому закриття провадження судом на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не може мати для таких осіб жодних негативних правових наслідків.

ІV. Вирішення питання щодо цивільного позову.

04.09.2024 законним представником потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 подано цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди на суму 2 749 200 (два мільйона сімсот сорок дев`ять тисяч двісті) гривні 00 копійок з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд враховує вимоги ч. 1 ст. 129 КПК України відповідно до якої, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи наведене та прийняття рішення про закриття кримінального провадження, цивільний позов потерпілої необхідно залишити без розгляду.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Зазначена позиція викладена у постанові ККС ВС, зокрема, від 10.08.2021 у справі № 161/694/20 (провадження 51-811км21).

На підставі викладеного та керуючись ст. 27, 28, 128, 219, 284, 290, 314-315, 369-370, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження за № 0000205 від 11.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, закрити у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування визначеного ст. 219 КПК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у редакції Закону № 4651-VI станом на 11.01.2020 року.

Позовну заяву ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , про відшкодування майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в частині закриття провадження та цивільного позову шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду оголошено 07 квітня 2025 року об 11 годині 30 хвилин.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3