Справа № 359/1158/25
Провадження № 1-кп/359/358/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 лютого 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000149, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2025 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Удич (Червоний Кут) Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей 2007 та 2010 р.н., учасника бойових дій, інваліда війни ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі із встановленням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку 1 рік, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, а саме придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 у жовтні 2023 року, але не пізніше 30.10.2023, перебуваючи в населеному пункті с. Кліщіївка Донецької області, виконуючи бойове завдання, у зв`язку з відсіччю збройної агресії рф, в окопі знайшов металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, який є корпусом гранати РГО без запала та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною, який є ударно-дистанційним запалом УДЗ.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, який є корпусом гранати РГО без запала та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною, який є ударно-дистанційним запалом УДЗ.

Після цього ОСОБА_4 наприкінці жовтня 2023 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), але не пізніше 30.10.2023, шляхом перевезення на автомобільному транспорті, в рюкзаку перемісстив з Донецької області до свого місця проживання за адресою : АДРЕСА_1 , металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, який є корпусом гранати РГО без запала та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною, який є ударно-дистанційним запалом УДЗ, де зберігав період часу з кінця жовтня 2023 по листопад 2024 в одному із господарський приміщень.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно зберігав металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, який є корпусом гранати РГО без запала та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною, який є ударно-дистанційним запалом УДЗ.

Після чого, ОСОБА_4 шляхом перевезення на автомобільному транспорті, в рюкзаку перемістив з місця свого проживання до місця проживання його знайомої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, який є корпусом гранати РГО без запала, та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною, який є ударно-дистанційним запалом УДЗ, де зберігав його до 20.01.2024 у приміщенні квартири.

В подальшому, 20.01.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , слідчим Бориспільського РУП ГУ НП в Київській виявлено та вилучено: металевий предмет сферичної форми зеленого кольору схожий на корпус ручної оборонної гранати РГО з маркуванням РГО 80-38-88 та предмет металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною схожий на запал до гранат з маркуванням УДЗ С-4-88, які ОСОБА_4 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку експерта надані на дослідження металевий предмет сферичної форми зеленого кольору гладкою поверхнею, є корпусом гранати РГО без запала та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною є ударно-дистанційним запалом УДЗ, які є частинами бойового припасу, а саме ручної гранати оборонної РГО.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, його захисника та думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення).

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись, а також просив суворо не карати, просив врахувати характеризуючі щодо нього дані.

По суті пред`явленого обвинувачення зазначив, що в жовтні 2023 року, виконуючи бойове завдання, в окопі знайшов наступальну осколкову гранату М67 та корпус гранати РГО без запала та ударно-дистанційний запал УДЗ, які в подальшому привіз до свого місця проживання в АДРЕСА_1 , звідки в подальшому перевіз гранату РГО до місця проживання його знайомої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , а іншу гранату М67 залишив по місцю свого проживання в Гайсинському районі Вінницької області. Він дійсно взяв ці гранати під час бойових дій в Донецькій області в жовтні 2023 року, розмістив їх в особистих речах та військовому спорядженні, коли повернувся з місця проведення бойових завдань, в різних місцях одну в сумці, а іншу в рюкзаку. Таким чином він одну гранату залишив в с. Червоний Кут, а іншу завіз до м. Бориспіль, де залишив її зберігати у квартирі своєї знайомої.

В лютому 2024 року працівники поліції виявили гранату М67, за яку його засуджено згідно вироку суду від 15.08.2024 року в справі №144/678/24.

В подальшому в січні 2025 року проведено обшук в приміщенні квартири його знайомої в м. Борисполі, де виявили іншу гранату в неспорядженому стані. Про цю гранату працівників поліції повідомила старша донька ОСОБА_5 .

Про зберігання цієї гранати він забувся, оскільки після відвідування ОСОБА_6 він виїхав до місця свого проживання, залишився у неї деякі свої речі, в тому числі і вказану неспоряджену гранату РГО.

Зазначені бойові припаси він не здав у військовій частині, оскільки зберігав їх як трофеї, та не мав достатнього часу, зважаючи на отримані порання, необхідність виїзду на лікування та подальшу реабілітацію. Після їх перевезення до с. Червоний Кут та м. Бориспіль про подальше їх існування бойових припасів він просто забувся.

Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, про наявність речових доказів, процесуальних витрат, тощо.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд вважає вірною.

У цьому зв`язку, під час судового розгляду встановлено наявність доказів тому, що саме ОСОБА_4 вчинив указане кримінальне правопорушення. Тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а саме злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання останньому відповідного покарання, яке, на думку суду відповідає КК України, а також меті покарання особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Так, санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому вчинений обвинуваченим злочин, згідно ст. 12 КК України, є тяжким.

Суд виключає ту обставину, як обтяжуючу його відповідальність обставину, визначеною ст. 67 КК України, як вчинення злочину особою повторно, зважаючи на наступне.

Фактичні обставини незаконного придбання, носіння та зберігання ОСОБА_4 гранати М67 встановлені згідно вироку Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року, згідно якого обвинуваченого засуджено за ч.1 ст. 263 КК України, в справі №144/678/24.

Незаконне придбання бойових припасів гранати М67 та гранати РГО здійснювалось ним одночасно приблизно наприкінці жовтня 2023 року під час перебування ОСОБА_4 в Донецькій області на виконання бойових завдань в складі сил оброни України. Незаконне носіння (перенесення/перевезення) бойових припасів мало триваючий характер та завершилось з моменту залишення їх на зберігання - для гранати М67 в с. Червоний Кут в жовтні 2023 року, а для гранати РГО в м. Борисполі на початку 2024 року. Незаконне зберігання бойових припасів, придбання яких вчинено в один момент, закінчилось для гранати М67 в лютому 2024 році, для гранати РГО в січні 2025 року. Незаконне зберігання бойових припасів, у цьому зв`язку, є триваючим.

Зважаючи на викладене, суд не вважає, що ОСОБА_4 вчинив зазначений злочин повторно, а тому виключає цю обтяжуючу його відповідальність обставину.

До пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_4 обставин, суд, відповідно до ст.66 КК України, відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Аналіз даних про особу ОСОБА_4 вказує на те, що: він має судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України; одружений та являється батьком двох дітей 2007 та 2010 р.н., відносно яких не позбавлений батьківських прав; згідно психологічної характеристики, наданої офіцером групи психологічного супроводу та відновлення військової частини НОМЕР_2 від 22.10.2023 року, ОСОБА_4 внаслідок отриманих травм та безпосередню участь в бойових діях мав емоційно-нестабільний розлад особистості, наявність високої ситуативної та особистісної тривожності, що не дає можливості йому виконувати завдання; за місцем проживання характеризується позитивно; являється учасником бойових дій, внаслідок поранення обвинуваченому було ампутовано ліву руку, він має ІІ групу інвалідності, як учасник війни та бойових дій; згідно повідомлення медичного директора КНП «ЦТЗ «Соціотерапія «ВОР» обвинувачений за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебуває; має подяки та позитивні характеристики з місць роботи, проживання та військової служби.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та підстави для визначення самого виду покарання, а тому суд вище перелічені обставини, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Так, за змістом ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

При призначенні покарання за вчинене ОСОБА_4 діяння суд повинен врахувати положення кримінального закону щодо його мети та виховної цілі з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин вчинення злочину та суспільної небезпечності останнього.

З цього приводу, суд враховує наявність відносно ОСОБА_4 вироку Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року за ч.1 ст. 263 КК України, та те, що обвинувачений вчинив незаконне носіння та зберігання бойового припасу гранати РГО після постановлення відповідного вироку щодо бойового припасу гранати М67, проте їх придбання вчинено одночасно в кінці 2023 року.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 не вчиняв окремо двох злочинів, оскільки наведене вище свідчить про їх триваючий характер. Однак, вирок суду набрав законної сили, а незаконне зберігання гранати РГО виявлено після його постановлення. При цьому, саме незаконне зберігання бойового припасу гранати РГО, здійснювалось не за місцем проживання обвинуваченого протягом тривалого часу за відсутності його особистого контролю за ним.

Тобто, кваліфікація вчинених ОСОБА_4 пов`язана з часом виявлення бойового припасу РГО січень 2025 року та місця його виявлення в м. Борисполі.

Саме тому, суд вважає, що даний злочин (по епізоду бойового припасу РГО) вчинено ОСОБА_4 не в період іспитового терміну, а він був лише виявлений в цей час.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також характеристику обвинуваченого, його матеріальне становище, його відношення до скоєного, вік обвинуваченого, який являється учасником бойових дій та інвалідом війни, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

Таким чином, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України нижче від найнижчої межі із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого, в даному випадку, з урахуванням його відношення до скоєного, на думку суду, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого тощо.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий згідно вироку Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

З цього приводу, на думку суду, слід застосувати положення ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим згідно вироку суду від 15.08.2024 року.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні у виді витрат на проведення експертизи в розмірі 1591 грн. 80 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, обраний згідно ухвали від 24 січня 2025 року підлягає скасуванню, оскільки підстав для продовження його дії судом не встановлено.

На підставі викладеного та ст. 50, 65-67, 69, 75, 76, 90, ч. 1 ст. 263 КК України, та керуючись ст. 100, 124, 126, 318, ч. 3 ст. 349, ст. 342-351, 358, 363-368, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 та ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 призначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року за ч.1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку Теплицького районного суду Вінницької області, а саме з 15.08.22024 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, обраний до згідно ухвали від 24 січня 2025 року - скасувати.

Речові докази, після набрання вироком суду законної сили, а саме: предмет схожий на корпус ручної оборонної гранати РГО, ударно-дистанційний запал УДЗ, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області - передати для використання силам оборони України (в разі придатності), та знищити (у випадку непридатності до використання); змив з корпусу гранати, який поміщено до паперового конверту з пояснювальними написами та змив з запалу до гранат, який поміщено до паперового конверту з пояснювальними написами, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - на користь Держави України на користь Держави України (рахунок отримувача: UA0010103; отримувач коштів: ГУК у Київській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Код класифікації доходів бюджету 24060300; назва платежу: за проведення експертизи по кримінальному провадженню № 0000149, справа № 359/1158/25) - 1591 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто одну) грн. 80 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити сторонам провадження.

Суддя ОСОБА_1