ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадженняза апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року про відмову у звільненні від покарання відповідно до ч.2 ст.74 Кримінального кодексу України (далі- КК),-

В С Т А Н О В И Л А:

30 вересня 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява засудженого ОСОБА_7 з проханням привести призначене йому покарання у відповідність до Закону України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Ухвалою місцевого суду було відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 у звільненні від покарання відповідно до ч.2 ст.74 КК у зв`язку з прийняттям закону про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, передбачену ст.185 КК.

Не погодившись з рішенням суду засудженим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить переглянути його заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши засудженого, який прохав задовольнити його апеляційну скаргу та звільнити від подальшого відбування покарання, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просила залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК)суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повністю дотримано зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2022 року, яким він засуджений за ч.4 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2022 року більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Так, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2022 ОСОБА_7 визнано винуватим в тому, що він 04 квітня 2022 року в період часу з 11 години 00 хвилин до 12 годин 18 хвилин вчинив крадіжку грошових коштів та майна потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 3 250 гривень 22 копійки.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 02.05.2022 ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він разом з іншим співучасником злочину, 31.03.2017 викрав майно потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 5 102 гривні 50 копійок, 08.03.2017 викрав майно потерпілої ОСОБА_11 на загальну суму 18 425 гривень 50 копійок, 03.01.2017, разом з іншим співучасником злочину, викрав майно потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 17 123 гривні 17 копійок та потерпілого ОСОБА_13 на загальну суму 14 217 гривень 46 копійок.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, місцевим судом було враховано правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, згідно якого Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 року в сумі 2481 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2022 році складала 1240,50 грн.

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2022 році становила 2481 грн.

Отже, оскільки вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_7 за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2022 складає 3250 гривень 22 копійки, тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для застосування Закону № 3886-ІХ.

Так само, оскільки вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_7 за вироком Дніпровського апеляційного суду від 02.05.2022 складає 5 102 гривні 50 копійок, 18 425 гривень 50 копійок, 17 123 гривні 17 копійок та 14 217 гривень 46 копійок, в той час, як податкова соціальна пільга станом на 2017 рік складала 800 гривень, тому відсутні підстави для застосування Закону № 3886-ІХ.

З такими висновки місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції, оскільки вони ґрунтуються на нормах чинного законодавства та узгоджуються з правозастосовної практики ККС ВС.

З огляду на вищенаведене колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4