Житомирський апеляційний суд
Справа №296/447/12- к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/323/25
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів: ОСОБА_5

засудженої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8

представника потерпілої: ОСОБА_9

законного представника: ОСОБА_10

прокурора: ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2024, якою ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про звільнити від відбування покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 24.07.2013 року щодо ОСОБА_6 .

Суд дійшов висновку, що строки давності виконання вироку щодо ОСОБА_6 сплинули 24.09.2023 року.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення засудженої ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 24.07.2013 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду.

Вважає, що вказана ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 24.07.2013 ОСОБА_6 визнано винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 24.09.2013 вирок Корольовського районного суду м. Житомира залишено без змін.

03.10.2013 Корольовським районним судом м. Житомира видано розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили та направлено для виконання до Богунського РВ УМВС України в Житомирській області.

Разом з тим, вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 24.07.2013 виконати не представилось можливим, оскільки ОСОБА_6 ухилилась від виконання вироку суду, у зв`язку з чим, 26.10.2013 органами поліції заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук».

23.08.2017 засуджена ОСОБА_6 затримана органами поліції на виконання вироку суду та 24.08.2017 розшукову справу припинено.

Таким чином, у період з 26.10.2013 по 23.08.2017 ОСОБА_6 ухилялась від виконання вироку суду та перебувала у розшуку.

Зазначає, що ОСОБА_6 свідомо, цілеспрямовано ухилялась від відбування покарання, що має наслідком зупинення перебігу строку давності виконання вироку суду, відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України.

На думку прокурора, перебіг давності зупинився 26.10.2013, в день оголошення ОСОБА_12 у розшук, тобто до вказаного періоду сплинув 1 місяць та 2 дні строку давності виконання вироку. Строк давності відновлено 23.08.2017, після затримання ОСОБА_6 , при цьому, з огляду на положення ч. 3 ст. 80 КК України вказаний строк подвоєно, тобто він становить 10 років, за виключенням вказаних вище 1 місяця та 2 днів, та відповідно строки давності виконання обвинувального вироку суду спливають 23.07.2027.

Разом з тим, судом першої інстанції безпідставно зазначено, що строки давності почали спливати з 24.09.2013, тобто з дня набрання вироком законної сили (таке твердження мало б місце у випадку коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання), не врахувавши положення ч. 3 ст. 80 КК України, а саме: зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду з 26.10.2013 через ухилення засудженої від відбування покарання та відновлення строків давності виключно після затримання засудженої, а саме: з 23.08.2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку потерпілої та в її інтересах представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, заперечення засудженої, законного представника та захисника, перевіривши матеріали судового провадження апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Виконання вироку - це діяльність органів виконавчої влади щодо виконання обвинувального вироку, яка пов`язана з реальним обмеженням визначених судом прав і свобод засудженої особи.

Відповідно до ст. 535 ч. 1, 2 КПК судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення.

При цьому особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, оскільки це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини а отже унеможливлює виконання покарання.

Строк виконання обвинувального вироку, за винятком випадків, передбачених частиною шостою статті 80 КК, має певний термін, після спливу якого держава не може застосовувати обмеження до особи за цим вироком.

Частинами 1, 2 статті 80 КК передбачено звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та імперативні строки, сплив яких, є підставою для звільнення засудженої особи від відбування призначеного їй цим вироком покарання, крім покарання у виді довічного позбавлення волі. Частиною 5 цієї статті передбачено, що питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.

Отже, застосування статті 80 КК вимагає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та відсутність фактів, які є підставою зупинення або переривання цих строків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 80 КК перебіг давності виконання обвинувального вироку зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 4 ст. 80 КК).

Будь-яких інших умов та обмежень для застосування цих положень КК не містить.

За таких обставин, доводи прокурора про те, що в разі ухилення засудженої від відбування покарання, перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються є слушними.

Разом з тим, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом і питання його вирішення належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання (постанова судової палати ВСУ від 24.12.2015 р., провадження №5-324кс15, постанова Об`єднаної палати ККС Верховного Суду від 10 лютого 2025 року, провадження № 51-2789 кмо 24, справа 229/207/24).

Задовольняючи клопотання захисника суд першої інстанції послався на те, що вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 24.07.2013 набрав законної сиди 24.09.2023, а тому строки давності виконання вироку щодо ОСОБА_6 сплинули 24.09.2023 року.

Однак, суд залишив без належної перевірки та оцінки аргументи сторони обвинувачення про ухилення засудженої від відбування покарання.

Між тим, задовольняючи клопотання захисника, судом першої інстанції не перевірено наявності підстав, які перешкоджають звільненню особи від відбування покарання з підстави, передбаченої ст. 80 КК України, а зокрема чи мало місце ухилення засудженої від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку і чи встановлено цей факт з дотриманням вимог процесуальної форми.

Враховуючи викладене висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 24.07.2013, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, є передчасним, зробленим без повного дослідження обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, залишивши недослідженими обставини, з`ясування, яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, й ці порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначені порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини, перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокурора, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

На підтесані наведеного, керуючись ст.ст.537, 539, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: