Справа № 372/3190/24
Провадження 1-кп-111/25
ухвала

Іменем України

13 лютого 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 17.05.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Обухівського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт, який надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості від 07.06.2024 укладену між прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Судом встановлено, що згідно укладених угод сторона обвинувачення викладає формулювання висунутого ОСОБА_4 обвинувачення наступним.

Так, 01.05.2024, приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , яка перебувала біля магазину «Велика Кишеня», що знаходиться за адресою: проспект Дніпровський, буд. 15, в м. Українка Обухівського району Київської області, виник злочинний умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна шляхом його таємного викрадення.

З метою його реалізації, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні, з подальшим продовженням строком дії, переконавшись, що її дії непомітні для оточуючих, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу до дитячої коляски ОСОБА_7 викрала з неї мобільний телефон останньої марки «HUAWEI» модель «DRA-L21», вартістю 585,00 грн. (п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 00 копійок), та її гаманець (який не представляє цінності для потерпілої) всередині якого містилися три банківські картки, а саме: одна картка банку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , дві картки банку «Monobank» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , а також паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_4 , виданий 28 січня 2020 року, орган що видав 3238.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та в подальшому викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 585,00 (п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 00 копійок).

Крім цього, 01.05.2024, приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, біля магазину «Велика Кишеня», що знаходиться за адресою: проспект Дніпровський, буд. 15,

в м. Українка Обухівського району Київської області, ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом ОСОБА_7 , з метою подальшого його використання для власних потреб, переконавшись, що її дії непомітні для оточуючих, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу до дитячої коляски ОСОБА_7 викрала з неї мобільний телефон останньої марки «HUAWEI» модель «DRA-L21», та її гаманець всередині якого містилися три банківські картки, а саме: одна картка банку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , дві картки банку «Monobank» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , а також паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_4 , виданий 28 січня 2020 року, орган що видав 3238. В подальшому, ОСОБА_4 , зберігаючи при собі паспорт ОСОБА_7 ,з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Крім цього, 01.05.2024, приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, біля магазину «Велика Кишеня», що знаходиться за адресою: проспект Дніпровський, буд. 15, в м. Українка Обухівського району Київської області, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом в особистих інтересах, переконавшись, що її дії непомітні для оточуючих, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу до дитячої коляски ОСОБА_7 викрала з неї мобільний телефон останньої марки «HUAWEI» модель «DRA-L21», та її гаманець всередині якого містилися три банківські картки, а саме: одна картка банку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , дві картки банку «Monobank» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , а також паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_4 , виданий 28 січня 2020 року, орган що видав 3238.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківські картки є електронними платіжними документами та засобами доступу до банківських рахунків.

В подальшому, ОСОБА_4 , зберігаючи при собі банківські картки ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, обвинувачений беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за ч.1 ст.357 КК України у вигляді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.3 ст.357 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Також просили суд, шляхом поглинання менш суворого покарання менш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком, якщо вона протягом іспитового терміну не вчинить нового кримінальне правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості затвердження вказаних угод, які вважали за необхідне відмовити у затвердженні дослідивши їх, вважає, що в затвердженні угод про визнання винуватості слід відмовити, з наступних підстав.

Частиною 1 ст.472 КПК України передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні її сторін, формулюванні підозри чи обвинувачення та його правової кваліфікації з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язків підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умов часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгодженого покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 цього Кодексу, наслідків невиконання угоди.

Як зазначено вище, в угоді про визнання винуватості серед інших обставин зазначається беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (обов`язкова складова змісту угоди). Тобто, укладення угоди стає можливим лише за умови беззаперечного визнання підозрюваним своєї винуватості, а його добровільні показання замінюють характер істини у цьому провадженні та доцільність використання інших засобів для її встановлення. У такому випадку основним є беззастережне визнання вини, добровільність якого є головною умовою процедури судового провадження на підставі угоди.

В зв`язку з вищевикладеним, угоди можуть бути затверджені судом лише за наявності фактичних підстав для визнання винуватості підозрюваного. Одного бажання обвинуваченого і прокурора для укладання угоди не достатньо. Суд затверджує угоду за наявності фактичних підстав (доказів) для визнання винуватості підозрюваного. Це правило спрямоване на недопущення ухвалення обвинувального вироку судом на підставі угоди у разі обмови чи самообмови обвинуваченого, а також за відсутності доказів його винуватості.

Обов`язковою умовою укладання угод про визнання винуватості є повноцінне забезпечення права на юридичну допомогу, тобто за участю захисника підозрюваного протягом усього періоду досудового розслідування, адже підозрюваний, укладаючи таку угоду, зобов`язується беззастережно визнати свою вину і погоджується на призначення певного виду покарання. Він таким чином відмовляється від свого права на судовий розгляд його справи, під час якого прокурор має довести його винуватість. До того ж сторона захисту надалі втрачає право на апеляційне та касаційне оскарження ухваленого вироку (за певними виключеннями, про які йдеться нижче). Прокурор же, уклавши угоду, звільняється від обов`язку проводити повноцінне розслідування та доказувати винуватість підозрюваного чи обвинуваченого у суді, що у випадку наявності певних сумнівів на користь підозрюваного, може створювати умови до зловживань вказаним інститутом.

Умови угоди повинні відповідати інтересам суспільства. Кримінальне правопорушення є суспільно небезпечним діянням, за яке закон передбачає кримінальне покарання. Однак у кримінальних провадженнях про певні кримінальні правопорушення законодавець дозволяє учасникам кримінально-правового конфлікту вирішити його шляхом укладення угоди. Учасники кримінального провадження укладають їх для забезпечення власних інтересів (прокурор з метою процесуальної економії; потерпілий швидкого і повного відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обвинувачений зменшення покарання). Якщо ці інтереси суперечать суспільним інтересам (наприклад, узгоджене сторонами покарання є суттєво заниженим порівняно з тим, що було б призначене обвинуваченому у разі доведення судового розгляду до завершення без укладення угоди), то у затвердженні угоди суд повинен відмовити.

Приписами ст.470 КПК України закріплено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

ОСОБА_4 обвинувачується зокрема за ч.4 ст.185 КК України, оскільки вона вчинила умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану,а саме викрала з неї мобільний телефон останньої марки «HUAWEI» модель «DRA-L21», вартістю 585,00

Разом з тим, суд враховує, що на час розгляду даної угоди, чинним КПК стаття 185 ч.4, а саме крадіжка на таку суму є декриміналізованою, що виключає притягнення до кримінальної відповідальності за такі дії.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, угода про визнання винуватості, укладена в рамках вказаного кримінального провадження, суперечить вимогам КПК України та закону, не відповідає інтересам суспільства, а тому в силу вимог ч. 7 ст. 474 КПК України в її затвердженні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 314, 468-474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 07.06.2024 укладену між прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 з іншого боку, в рамках кримінального провадження за № 0000101 від 17.05.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1