Справа № 643/5240/16-к
Провадження № 1-кп/643/558/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000993 від 09.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

у с т а н о в и в :

Згідно з ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 26 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000993 від 09.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вказане кримінальне провадження направлено з Октябрського районного суду м. Полтави до Московського районного суду м. Харкова для його розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор подала клопотання про оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 у міжнародний розшук та обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою доставки для розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або заміну на більш м`який просила надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 . В обґрунтування заявленого клопотання посилалася, що обвинувачений тривалий час ухиляється від суду, тим самим грубо нехтує виконанням своїх обов`язків, покладених на нього чинним кримінальним процесуальним законодавством, на виклики суду не з`являється, про причини неявки суд не повідомляє, його місцезнаходження невідоме. 23.09.2024 відповідно до отриманої інформації з державної прикордонної служби встановлено, що останній перетнув державний кордон, на теперішній час до України не повертався, що унеможливлює його розшук на території держави та потребує додаткових заходів для ефективного виконання ухвали суду щодо розшуку. Відомості щодо повернення обвинуваченого на територію України відсутні. ОСОБА_5 достовірно відомо про наявність кримінального провадження стосовно нього, проте у судові засідання не з`являється, його місце знаходження не відоме, він перетнув кордон та переховується за межами України. Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення місця знаходження обвинуваченого за кордоном. На підставі ухвали суду готується запит публікації Червоного оповіщення до Генерального секретаріату Інтерполу. Зазначила, що на цій стадії кримінального провадження стосовно обвинуваченої доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, позаяк існують ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину із застосуванням насильства проти потерпілого, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним у кримінальному правопорушення, залишив своє постійне місце проживання та виїхав за межі України; обвинувачений може впливати на свідків з метою зміни їх показань задля уникнення кримінальної відповідальності. З огляду на викладене, посилаючись на ч. 6 ст. 193 КПК України, просила обрати стосовно засудженого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні щодо вирішення заявленого прокурором клопотання про оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук покладався на розсуд суду. Проти розгляду клопотання прокурора про обрання стосовно обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, вважав його передчасним.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, в матеріалах справи наявні відомості, що він перебуває за межами України.

Потерпілий у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, вважає за необхідне оголосити обвинуваченого у міжнародний розшук, з огляду на таке.

У підготовчі судові засідання, призначені на 20 травня 2024 року на 11 годину 00 хвилин, на 08 липня 2024 року на 14 годину 00 хвилин, на 27 серпня 2024 року на 11 годину 00 хвилин, 19 вересня 2024 на 11 годину 00 хвилин, 23 жовтня 2024 року 10 годину 00 хвилин, 27 листопада 2024 року 09 годину 00 хвилин, 24 грудня 2024 року 14 годину 00 хвилин, обвинувачений був викликаний у встановленому вимогами кримінального процесуального законодавства України порядку, не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини неприбуття. Крім того, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2024 року було надано Харківському районному управлінню поліції №2 ГУНП в Харківській області доручення на проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення фактичного місця проживання/знаходження обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України в період з 01.01.2022. На виконання зазначеної ухвали суду працівниками поліції було надано рапорт, згідно з яким встановити фактичне місце проживання/знаходження обвинуваченого не виявилося за можливе через його відсутність за адресою проживання.

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 31.10.2024 ОСОБА_7 18.04.2024 перетнув державний кордон через пункт пропуску «Шегині».

Відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Водночас чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито зміст зазначеного терміну. Проте термін «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч. 5 ст. 139, 297-1, 297-4, 323 КПК України).

Установлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для розгляду кримінального провадження в розумні строки. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

Розшук є родовим поняттям, він може здійснюватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних осіб. У свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних органів запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісом Генерального прокурора, Національного антикорупційне бюро України, Службою безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020, міжнародне співробітництво правоохоронних органів України з органами Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та міжнародними установами з використанням інформаційної системи Інтерполу здійснюється з питань та у формах, визначених правилами Інтерполу.

Цілями міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є, зокрема установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення ч. 1 ст. 21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 18.04.2024 покинув територію України, інформація щодо його повернення на територію України відсутня, таким чином є підстави вважати, що ОСОБА_5 ухиляється від суду, суд вважає за необхідне оголосити його у міжнародний розшук.

При вирішенні клопотання прокурора про обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд керується таким.

Чинним кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошена у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

З огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується - у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, враховуючи те, що дії ОСОБА_5 , за вчинення яких він обвинувачується, носять характер тяжкого корисливого злочину, поєднаного з насильством, він не має офіційного місця роботи, як наслідок, офіційного постійного та стабільного джерела доходу, може впливати на свідків з метою схилити їх змінити показання, будучи обізнаним про перебування кримінального провадження щодо нього на розгляді у суді, ухилився від судового розгляду та покинув територію України, суд доходить висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, доведені прокурором.

Суд ураховує, що характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, суд враховує, що положеннями п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України визначено, що до клопотання про видачу особи в Україну, у тому числі, в обов`язковому порядку додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності. Таку ж вимогу закріплено і у ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року та в ІV розділі Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол.

З огляду на викладене, враховуючи, що наявні відомості про перетин обвинуваченим кордону України та неповернення в Україну станом на теперішній час, а його подальше затримання за посередництвом НЦБ Інтерполу з метою подальшої законної видачі (екстрадиції) в Україну компетентними органами іноземної держави, без обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є неможливим, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані підстави для обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 193, 197, 335, 371-372 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 - задовольнити.

Оголосити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, який не працює, не одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 , - у міжнародний розшук.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження (Московського районного суду м. Харкова) розглянути за участю обвинуваченого питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000993 від 09.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, зупинити до розшуку ОСОБА_5 .

Організацію виконання ухвали суду доручити прокурору Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1