Справа № 577/6492/24
Провадження № 1-в/577/251/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" грудня 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника

ДУ «Конотопська ВК (№130)» ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Конотоп клопотання в.о. начальника Державної установи «Конотопська виправна колонія (№130)» про звільнення засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2021 року покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння за ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В.о. начальника Державної установи «Конотопська виправна колонія (№130)» звернувся до суду з клопотанням про звільнення засудженої ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України за вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2021 року; виключити у вироку Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2021 року вказівку на застосування ч. 1 ст. 70 КК України, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння за ч. 1 ст. 185 КК України. Своє клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_5 була засуджена вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2021 року за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 150 годин громадських робіт. В подальшому, 29.05.2024 року Олексієвець була засуджена вироком Зарічненського районного суду Рівненської області за ч. 2 ст. 389, 71 КК України до 1 року 7 місяців обмеження волі. 09.08.2024 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, яким внесені зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно яким дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати тягне за собою адміністративну відповідальність у разі, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Виходячи із положень ст. 51 КУпАП з урахуванням змін, внесених відповідно до ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, кримінальна відповідальність за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених статтями 185, 190 КК України, наступає якщо вартість майна складає більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно із ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до положень ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Згідно ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженій міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Представник державної установи «Конотопська виправна колонія (№130)» в судовому засіданні клопотання підтримує та просить задовольнити.

Прокурор вважає, що клопотання є необгрунтованим, просить відмовити в його задоволенні. Засуджена ОСОБА_5 клопотання підтримує та просить задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення представника державної установи «Конотопська виправна колонія (№130)», думку прокурора, засуджену, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженої, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 3 КК України передбачено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та (або) до кримінального процесуального законодавства України, та (або) до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність, передбачена ст. 51 КупАП.

Внесення змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, оскільки вказані зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібне викрадення чужого майна, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка) чи заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Законом № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

За правилами пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», становив 2270 грн., а 50 відсотків від його розміру становило 1135 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2021 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання: за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України 150 годин громадських робіт; за ч. 1 ст. 185 КК України 100 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 150 годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Проте, як вбачається з резолютивної частини вироку Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2021 року, ухваленого стосовно ОСОБА_5 , остаточне покарання їй було визначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання (призначеного за ст. 185 ч. 1 КК України - 100 годин громадських робіт) більш суворим ( призначеним за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України - 150 годин громадських робіт) у виді 150 годин громадських робіт.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 наразі відбуває покарання в ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)» за вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 29.05.2024 року, яким вона була засуджена за ч. 2 ст. 389, 71 КК України до 1 року 7 місяців обмеження волі.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання відсутні, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 3, 4, 5, 74 КК України, ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання в.о. начальника державної установи «Конотопська виправна колонія (№ 130)» про звільнення засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2021 року покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння за ч. 1 ст. 185 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1