ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/607/25 Справа № 191/2392/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000098 від 04 серпня 2023 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцйя м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази:

- 23 жовтня 2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.07.2021 з Синельниківської ВК № 94 по відбуттю строку покарання;

- 13 лютого 2024 Синельниківським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненим повторно, стосовно потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Визнано ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 виконувати самостійно.

Судом вирішено долю речових доказів.

При обставинах встановлених місцевим судом, не пізніше ніж 03.08.2023 (більш точний час встановити не надалось можливим), у ОСОБА_6 , перебуваючого в м. Синельникове Дніпропетровської області, виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шахрайським шляхом. Обравши вчинення кримінальних правопорушень відносно права власності особи як спосіб отримання стабільного незаконного прибутку, ОСОБА_6 прийняв для себе рішення вчиняти кримінальні правопорушення, які полягали у обмані осіб, шляхом розміщення у соціальних мережах оголошень неправдивого змісту про здачу в оренду квартир, не маючи при цьому наміру на реальне виконання умов оренди та заволодінні грошовими коштами потерпілих.

З метою реалізації свого прямого злочинного умислу, направленого на повторне заволодіння чужими грошовими коштами, ОСОБА_6 не пізніше ніж 03.08.2023 (більш точний час встановити не надалось можливим), зареєстрував на Інтернет-сайті безкоштовних оголошень «http://www.olx.ua» оголошення про надання в довгострокову оренду однокімнатної квартири в м. Павлоград Дніпропетровської області за 6000 гривень та вказав контактний номер телефону НОМЕР_1 , при цьому не маючи реального наміру виконання умов вказаних у оголошенні. Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, отримав у користування банківську карту «МОНОБАНК» № НОМЕР_2 , зареєстровану в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_13 , не попереджуючи останню про протиправний характер свої намірів з використання вказаної банківської карти.

03.08.2023 ОСОБА_14 , бажаючи орендувати житло, знайшов на Інтернет-сайті безкоштовних оголошень «http://www.olx.ua» вказане ОСОБА_6 оголошення та здійснив дзвінок на зазначений в оголошенні номер телефону НОМЕР_1 . Далі ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_6 , який відповів на телефонний дзвінок, про свій намір орендувати вказану в оголошенні квартиру на тривалий строк.

Реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шахрайським шляхом, ОСОБА_6 , вводячи в оману ОСОБА_14 , підтвердив наявність у нього у власності вказаної в оголошенні квартири в м. Павлоград Дніпропетровської області, надіславши у подальшому за допомогою месенджера «Viber» фото технічної документації на квартиру, які заздалегідь здобув у невстановлений слідством спосіб з метою подальшого використання під час здійснення своєї злочинної діяльності, після чого повідомив ОСОБА_14 , що обов`язковою умовою оренди даної квартири є передплата половини вартості оренди у розмірі 3000 гривень, які необхідно переказати на банківську карту «МОНОБАНК» № НОМЕР_2 , що зареєстрована в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_13

ОСОБА_14 , будучи введеним в оману ОСОБА_6 , маючи впевненість у наявності в останнього наміру надати в оренду зазначеної в оголошені квартири, 03.08.2023 о 18 годині 09 хвилин перерахував з власної банківської карти в якості передоплати за оренду квартири грошові кошти у сумі 3000 гривень на банківську карту МОНОБАНК» № НОМЕР_2 , що зареєстрована в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_13 .

Доводячи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_15 обумовлену квартиру в оренду не надав та заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 у сумі 3000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Синельникове Дніпропетровської області, не пізніше ніж 05.08.2023 (більш точний час встановити не надалось можливим), зареєстрував у соціальній мережі «Фейсбук» у групі « ОСОБА_17 » оголошення про надання в оренду квартири в м. Синельникове Дніпропетровської області та вказав контактний номер телефону НОМЕР_3 , при цьому не маючи реального наміру виконання умов вказаних у оголошенні. Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, отримав від невстановленої слідством особи у користування банківську карту АТ «СЕНС БАНК» № НОМЕР_4 для подальшого використання її в ході своєї злочинної діяльності.

05.08.2023 ОСОБА_18 , бажаючи орендувати житло, знайшла залишене ОСОБА_6 у соціальній мережі «Фейсбук» у групі « ОСОБА_17 » оголошення про надання в оренду квартири в м.Синельникове Дніпропетровської області, та за допомогою месенджера «Viber» на зазначений в оголошенні номер телефону НОМЕР_3 надіслала повідомлення про свій намір орендувати вказану в оголошенні квартиру.

Далі ОСОБА_6 , реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, зателефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_18 , вводячи в оману останню, запевнив, що у нього у власності мається вказана в оголошенні квартири в м.Синельникове Дніпропетровської області, після чого повідомив ОСОБА_18 , що обов`язковою умовою оренди даної квартири є передплата у розмірі 3500 гривень, які необхідно перерахувати на банківську карту АТ «СЕНС БАНК» № НОМЕР_4 .

ОСОБА_18 , будучи введеною в оману ОСОБА_6 , вважаючи, що останній дійсно має намір надати їй в оренду зазначену в оголошенні квартиру, 05.08.2023 о 13 годині 21 хвилина перерахувала в якості передоплати за оренду квартири грошові кошти у сумі 3500 гривень на банківську карту АТ «СЕНС БАНК» № НОМЕР_4 .

Доводячи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_6 обумовлену квартиру в оренду не надав та заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_18 у сумі 3500 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Синельникове Дніпропетровської області, не пізніше ніж 13.01.2024 (більш точний час встановити не надалось можливим), зареєстрував у соціальній мережі «Фейсбук» у групі « ОСОБА_17 » оголошення про надання в оренду квартири в м. Синельникове Дніпропетровської області та вказав контактний номер телефону НОМЕР_5 , при цьому не маючи реального наміру виконання умов вказаних у оголошенні. Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, отримав від невстановленої слідством особи у користування банківську карту № НОМЕР_6 , що зареєстрована в АТ КБ «Глобус», для подальшого використання її в ході своєї злочинної діяльності.

13.01.2024 ОСОБА_9 , бажаючи орендувати житло, знайшла залишене ОСОБА_6 у соціальній мережі «Фейсбук» у групі « ОСОБА_17 » оголошення про надання в оренду квартири в м. Синельникове Дніпропетровської області та за допомогою мессенджера «Viber» на зазначений у оголошенні номер телефону НОМЕР_5 надіслала повідомлення про свій намір орендувати вказану в оголошенні квартиру.

Далі, ОСОБА_6 , реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шахрайським шляхом, зателефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_9 , вводячи в оману останню, запевнив, що у нього у власності мається вказана в оголошенні квартири в м. Синельникове Дніпропетровської області, після чого повідомив ОСОБА_9 , що обов`язковою умовою оренди даної квартири є передплата у розмірі 500 гривень, які необхідно переказати на банківську карту № НОМЕР_6 , що зареєстрована в АТ «КБ «Глобус».

ОСОБА_9 , будучи введеною в оману ОСОБА_6 , вважаючи, що останній дійсно має намір надати їй в оренду зазначену в оголошенні квартиру, 13.01.2024 о 17 годині 56 хвилин перерахувала в якості передплати за оренду квартири грошові кошти у сумі 500 гривень на банківську карту № НОМЕР_6 , що зареєстрована в АТ «КБ «Глобус».

Доводячи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_6 обумовлену квартиру в оренду не надав та заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 у сумі 500 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Синельникове Дніпропетровської області, не пізніше ніж 08.03.2024 (більш точний час встановити не надалось можливим), зареєстрував на Інтернет-сайті безкоштовних оголошень «http://www.olx.ua» оголошення про надання в оренду квартири в м. Покровськ Донецької області та вказав контактний номер телефону НОМЕР_7 , при цьому не маючи реального наміру виконання умов вказаних у оголошенні. Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, отримав у користування банківську карту № НОМЕР_8 , що зареєстрована в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_19 , не попереджуючи останню про протиправний характер свої намірів з використання вказаної банківської карти.

08.03.2024, ОСОБА_10 , бажаючи орендувати житло, знайшов на Інтернет-сайті безкоштовних оголошень «http://www.olx.ua» залишене ОСОБА_6 оголошення про надання в оренду квартири в м. Покровськ Донецької області, та здійснив дзвінок на зазначений в оголошенні номер телефону НОМЕР_7 . Далі, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_6 , який відповів на телефонний дзвінок, про свій намір орендувати вказану в оголошенні квартиру.

Реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шахрайським шляхом, ОСОБА_6 , вводячи в оману ОСОБА_10 , запевнив, що у нього у власності мається вказана в оголошенні квартири в м. Покровськ Донецької області, після чого повідомив ОСОБА_10 , що обов`язковою умовою оренди даної квартири є передплата у розмірі 3 000 гривень, які необхідно переказати на банківську карту № НОМЕР_8 , що зареєстрована в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_13 .

ОСОБА_10 , будучи введеним в оману ОСОБА_6 , вважаючи, що останній дійсно має намір надати йому в оренду зазначену в оголошенні квартиру, в період з 08.03.2024 перерахував в якості передплати за оренду квартири грошові кошти у сумі 500 гривень та 09.03.2024 грошові кошти у сумі 2 500 гривень на банківську карту № НОМЕР_8 , що зареєстрована в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_19 .

Доводячи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_6 обумовлену квартиру в оренду не надав та заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 у сумі 3 000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Синельникове Дніпропетровської області, не пізніше ніж 10.03.2024 (більш точний час встановити не надалось можливим), зареєстрував на Інтернет-сайті безкоштовних оголошень «http://www.olx.ua» оголошення про надання в оренду квартири в м. Покровськ Донецької області та вказав контактний номер телефону НОМЕР_7 , при цьому не маючи реального наміру виконання умов вказаних у оголошенні. Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, отримав у користування банківську карту № НОМЕР_8 , що зареєстрована в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_19 , не попереджуючи останню про протиправний характер свої намірів з використання вказаної банківської карти.

10.03.2024, ОСОБА_11 , бажаючи орендувати житло, знайшов на Інтернет-сайті безкоштовних оголошень «http://www.olx.ua» залишене ОСОБА_6 оголошення про надання в оренду квартири в м. Покровськ Донецької області, та здійснив дзвінок на зазначений в оголошенні номер телефону НОМЕР_7 . Далі ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_6 , який відповів на телефонний дзвінок, про свій намір орендувати вказану в оголошенні квартиру.

Реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, ОСОБА_6 , вводячи в оману ОСОБА_11 , запевнив, що у нього у власності мається вказана в оголошенні квартири в м. Покровськ Донецької області, після чого повідомив ОСОБА_11 , що обов`язковою умовою оренди даної квартири є передплата у розмірі 3 000 гривень, які необхідно переказати на банківську карту № НОМЕР_8 , що зареєстрована в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_19 .

ОСОБА_11 , будучи введеним в оману ОСОБА_6 , вважаючи, що останній дійсно має намір надати йому в оренду зазначену в оголошенні квартиру, 10.03.2024 о 13 годині 01 хвилину перерахував в якості передплати за оренду квартири грошові кошти у сумі 3 000 гривень на банківську карту № НОМЕР_8 , що зареєстрована в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_13 .

Доводячи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_6 обумовлену квартиру в оренду не надав та заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 у сумі 3 000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Синельникове Дніпропетровської області, не пізніше ніж 10.03.2024 (більш точний час встановити не надалось можливим), зареєстрував на Інтернет-сайті безкоштовних оголошень «http://www.olx.ua» оголошення про надання в оренду квартири в м. Покровськ Донецької області та вказав контактний номер телефону НОМЕР_7 , при цьому не маючи реального наміру виконання умов вказаних у оголошенні. Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, отримав у користування банківську карту № НОМЕР_8 , що зареєстрована в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_19 , не попереджуючи останню про протиправний характер свої намірів з використання вказаної банківської карти.

10.03.2024 ОСОБА_12 , бажаючи орендувати житло, знайшов на Інтернет-сайті безкоштовних оголошень «http://www.olx.ua» залишене ОСОБА_6 оголошення про надання в оренду квартири в м. Покровськ Донецької області, та здійснив дзвінок на зазначений в оголошенні номер телефону НОМЕР_7 . Далі, ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_6 , який відповів на телефонний дзвінок, про свій намір орендувати вказану в оголошенні квартиру.

Реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, ОСОБА_6 , вводячи в оману ОСОБА_12 , запевнив, що у нього у власності мається вказана в оголошенні квартири в м. Покровськ Донецької області, після чого повідомив ОСОБА_12 , що обов`язковою умовою оренди даної квартири є передплата у розмірі 3 000 гривень, які необхідно переказати на банківську карту № НОМЕР_8 , що зареєстрована в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_19 .

ОСОБА_12 , будучи введеним в оману ОСОБА_6 , вважаючи, що останній дійсно має намір надати йому в оренду зазначену в оголошенні квартиру, 10.03.2024 о 19 годині 50 хвилин перерахував в якості передплати за оренду квартири грошові кошти у сумі 3 000 гривень на банківську карту № НОМЕР_8 , що зареєстрована в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_19 .

Доводячи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_6 обумовлену квартиру в оренду не надав та заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_12 у сумі 3 000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В апеляції:

- прокурор просить вирок суду скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами від 13 січня 2024 року, 08 березня 2024 року та 10 березня 2024 року закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України, за епізодами від 03 серпня 2023 року та від 05 серпня 2023 року, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та вироком Синельниківського міськрайонного суду від 13 лютого 2024 року, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, зазначені покарання виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування вказує, що як слідує з мотивувальної та резолютивної частини вироку, в порушення вимог ч. 2 ст. 373 КПК України, одним судовим рішенням у формі вироку, прийнято два різних процесуальних рішення як про визнання останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за певними епізодами, так і про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України за іншими епізодами, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, як вказує прокурор, згідно оскаржуваного вироку, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 вчинив 03 серпня 2023 року та 05 серпня 2023 року, тобто до ухвалення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року. Проте, визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та призначивши йому остаточне покарання, суд не застосував вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, а визначив зазначені вироки до самостійного виконання, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який також підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, які зводяться до недотримання судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо форми судового рішення про закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Наведеними положеннями КПК України чітко визначено, що судове рішення про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, приймається судом у формі ухвали. Натомість викладення такого рішення у вироку суду належить вважати неправильним застосуванням кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього в частині обвинувачення за епізодами у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України від 13 січня 2024 року (потерпіла ОСОБА_9 ), 08 березня 2024 року (потерпілий ОСОБА_10 ) та 10 березня 2024 року (потерпілі ОСОБА_12 ; ОСОБА_11 ), у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскаржений вирок підлягає скасуванню в частині закриття кримінального провадження із постановленням у межах повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст. 417 КПК України, ухвали про закриття кримінального провадження в цій частині згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що вони також заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, ст. 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Згідно з правовою позицією висловленою у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.08.2021 (справа № 185/10985/19), за правилами ч. 3 ст. 72 КК основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупності вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. При цьому положення ч.3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст. ст. 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування.

У той же час ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Як слідує зі змісту оскарженого вироку, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 вчинив 03 серпня 2023 року (потерпілий ОСОБА_14 ) та 05 серпня 2023 року (потерпіла ОСОБА_18 ), тобто до ухвалення попереднього вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року.

Проте, визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та призначивши йому остаточне покарання, суд не застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, а визначив зазначені вироки до самостійного виконання, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 3 ч. 1 ст. 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Враховуючи те, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду підлягає зміні, що не є погіршенням становища обвинуваченого, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню в частині закриття кримінального провадження та зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000098 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - скасувати в частині закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами від 13 січня 2024 року (потерпіла ОСОБА_9 ), 08 березня 2024 року (потерпілий ОСОБА_10 ) та 10 березня 2024 року (потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ), закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000098 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України, за епізодами від 03 серпня 2023 року (потерпілий ОСОБА_14 ) та від 05 серпня 2023 року (потерпіла ОСОБА_18 ), до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та вироком Синельниківського міськрайонного суду від 13 лютого 2024 року, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, зазначені покарання виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4