Справа № 202/151/25
Провадження № 1-кс/202/1168/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання захисника ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 07.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 07.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2025 р. по справі № 202/151/25 було задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000761 від 07.05.2024 р.

Застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000761 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме на легковий автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. НОМЕР_1 , два комплекти ключів від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.11.2022, з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна, як виду покарання, шляхом я заборони відчуження, користування та розпорядження майном.

Крім того, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2025 р. по справі № 202/151/25 було задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000761 від 07.05.2024 р.

Застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000761 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме на легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER» д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_4 та ключі від вказаного автомобіля, з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна, як виду покарання, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження майном.

Та також застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000761 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме на легковий автомобіль марки KIA SPORTAGE д.н. з. НОМЕР_5 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_6 та ключі від вказаного автомобіля, з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна, як виду покарання, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження майном.

А, також в ході проведення обшуку в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000761 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, були вилучені грошові кошти в розмірі 145 000 (сто сорок п`ять тисяч) гривень, 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який веде офіційну підприємницьку діяльність та дані кошти були відкладенні для придбання засівного матеріалу та добрива для них( довідка з КВЕД долучається) та ці грошові кошти жодного відношення до кримінального провадження не мають .

Мобільні телефони iphone 6s IMEI НОМЕР_7 з сім -картою НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_5 та iphone Хs з imei НОМЕР_9 сім картою НОМЕР_10 , яким користується дружина ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , які не мають жодного відношення до справи.

Вказані ухвали мотивовані тим, що вилучене майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки зберігає та несе на собі сліди скоєного правопорушення й відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування; постановою від 15.01.2025 було визнано речовим доказом, для їх збереження як речових доказів, а також з метою з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слід застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту.

Захисник зазначає, що легковий автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. НОМЕР_1 , використовується ОСОБА_5 для швидкого пересування, оскільки він має рід тяжких хронічних захворювань , а саме гіпертонічну хворобу 2 ступеню, ССРЗ, та також імплантовано ШВР (кардіостимулятор - ШТУЧНОГО ВОДІЯ РИТМУ НОМЕР_11 ) , який постійно потребує контролю у інституті хірургії імені Амосова м. Київ , де й проводили імплантацію. Тому даний автомобіль конче необхідний , оскільки від його наявності та можливості пересування на ньому залежить життя ОСОБА_5 .

Стосовно легкового автомобілю марки «VOLKSWAGEN CRAFTER» д.н.з. НОМЕР_3 на якому ОСОБА_5 здійснює свою професійною діяльність , згідно його підприємницької діяльності та перевозить швидкопсувні продукти харчування, та даний автомобіль ніяким чином не має відношення до кримінального провадження.

Легковий автомобіль KIA SPORTAGE д.н. з. НОМЕР_5 , згідно свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_5 , але згідно довіреності з вересня 2024 року користується ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пересувається виключно у м. Одесі , оскільки вчиться у військовій академії та не може пересуватись період навчання до інших міст , тому даний автомобіль жодного відношення до даного кримінального провадження взагалі не має.

На підставі викладеного, захисник ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з даним клопотанням, де в своїх вимогах просить скасувати арешт вилученого в ході проведення обшуку в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000761 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме на легковий автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. НОМЕР_1 , два комплекти ключів від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.11.2022, скасувати арешт вилученого в ході проведення обшуку в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000761 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме на легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER» д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_4 та ключі від вказаного автомобіля; скасувати арешт на легковий автомобіль марки KIA SPORTAGE д.н. з. НОМЕР_5 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_6 та ключі від вказаного автомобіля, скасувати арешт грошових коштів в розмірі 145 000 (сто сорок п`ять тисяч) гривень, 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США вилучених у ОСОБА_5 ; скасувати арешт накладений на мобільні телефони iphone 6s IMEI НОМЕР_7 з сім -картою НОМЕР_8 , якими користується ОСОБА_5 та iphone Хs з imei НОМЕР_9 сім картою НОМЕР_10 , яким користується дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала вимоги клопотання, уточнивши суму вилучених грошових коштів в ході обшуку, зокрема зазначила, що в ході обшуку було вилучено 140 000 (сто сорок тисяч) гривень, 2 340 (дві тисячі триста сорок) доларів США, пояснила, що вказане заарештоване майна, зокрема, автомобілі, на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, належать підозрюваному ОСОБА_5 , який перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 1979 року. Вказане майно було придбано у власність ОСОБА_5 за оплатними договорами. Також вказала, що вказані автомобілі не можуть бути доказом у кримінальному провадженні, в розумінні вимог положень ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вони не були предметом розгляду кримінального правопорушення, не містять на собі його слідів й, відповідно, арешт вказаних автомобілів з метою передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, не є обґрунтованим. Також вказала, що на час вказаного клопотання цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_5 не заявлений, а тому на даний час відсутні правові підстави арештовувати вказане майно з метою забезпечення вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України. Також надала дані щодо перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі та просила врахувати вказану обставину, як таку, що унеможливлює арешт вказаного майна, оскільки воно є предметом спільної сумісної власності подружжя та неподільною річчю, що в свою чергу унеможливлює його конфіскацію й, відповідно, наявність правової підстави арешту майна, передбаченою п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України. Щодо грошових коштів, відносно яких ставиться питання про скасування арешту також вказала, що наразі відсутні дані щодо відповідності цих грошових коштів ознакам доказів у розумінні вимог ст. 98 КПК України, відсутності цивільного позову від потерпілого, а також того, що вказані грошові кошти є сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та були вилучені за місцем їх мешкання, також відсутні підстави для подальшого арешту вказаного майна. Також вказала, що мобільні телефони вилучені у подружжя ОСОБА_8 під час обшуку та в подальшому заарештовані на підставі ухвали слідчого судді не є речовими доказами по справі, предметом, або знаряддям кримінального правопорушення, кожен з них окремо є особистою власністю кожного з подружжя ОСОБА_5 , а також внаслідок тривалого часу їх використання не можуть бути конфісковані та не можуть бути звернуті до виконання для відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням. Разом з тим, наявна на телефонах особиста інформація, зокрема, фото та відео зображення сімейних подій, свят та урочистостей є для них суттєвою та такою, що має для них велике особисте значення, в зв`язку з чим, вважала за необхідне скасувати арешт на вказані телефони. Крім того, вказала, що інформація щодо вхідних та вихідних дзвінків смс повідомлень, тощо, яка може зацікавити слідчих по даному кримінальному провадженню є відкритою, оскільки на вказаних телефонах відсутні паролі для входу й, вказала, що може бути у необмеженому вигляді або добровільно слідчому, або отримана самим слідчим внаслідок тимчасового доказу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважав за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, оскільки вважав, що вказане майно, зокрема, автомобілі є речовими доказами та підлягають можливій конфіскації у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 т. 189 КК України. Також вказав, що стосовно транспортних засобів, грошових коштів та мобільних телефонів існують постанови про визнання їх речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню. Доводів відносно того, яким чином вказане майно, а саме: автомобіль, грошові кошти та мобільні телефони за обставинами даного конкретного кримінального провадження можуть вважатися доказами у розумінні вимог положень ст. 98 КПК України та чи зберегли вона на собі сліди кримінального правопорушення є його предметом, або знаряддям не надав. Факти того, що вказані автомобілі були придбані ОСОБА_5 в ході виконання оплатних договорів під час перебування його у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 не оспорив. Також підтвердив ту обставину, що грошові кошти, які є предметом даного клопотання були вилучені під час обшуку володіння в якому мешкає подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Факт того, що мобільні телефони, які є предметом розгляду даного клопотання є вживаними протягом тривалого часу, належними окремо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та того, що інтереси досудового розслідування є не сам апарат мобільного телефону, а інформація, яка міститься на ньому щодо вхідних та вихідних дзвінків та переписці в менеджерах та смс-повідомленнях не оспорив. Також прокурором підтверджена відсутність цивільного позову до підозрюваного про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Вислухавши в судовому засіданні захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали клопотання, надані сторонами, слідчий суддя приходить до висновку, обґрунтованість доводів клопотання, і наявності підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів та конфіскації майна як додаткового виду покарання. У таких випадках арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (з метою збереження речових доказів), що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (з метою конфіскації майна).

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст.170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147,158,174 КПК України. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п.2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Таким чином задля висновку про те, що арештоване майно знаходиться під арештом з достатньо обґрунтованих підстав необхідно встановлення слідчим суддею тієї обставини, що вказане майно у повному обсязі відповідає вимогам викладеним у ч. 2 ст. 170 КК України, зокрема, того що, арешт майна накладений з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Тобто вказане майно повинно відповідати критеріям, встановленим законом щодо речових доказів, відносно нього у подальшому меже бути застосована спеціальна конфіскація, або конфіскація як виду покарання, або вказане майно може бути використане під час відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що все вищевказане майно, яке є предметом клопотання було вилучено в ході обшуку дозвіл на який було надано відповідними ухвалами слідчого судді від 09.01.2025 року та 10.01.2025 року, арешт на вказане майно, за клопотанням прокурора, накладався відповідними ухвалами слідчого судді про накладення арешту на майно від 21.01.2025, разом з тим, досліджуючи текст ухвал про надання обшуку від 09.01.2025 та 10.01.2025, не оцінюючи висновків вказаних ухвал та не виконуючи функцій їх перегляду, слідчий суддя зазначає, що у вказаних ухвалах від 09.01.2025 та 10.01.2025, дозволу на вилучення вказаних транспортних засобів не було й, відповідно, вилучати вказане майно слідчий або прокурор мав право лише у випадку, якщо вказані автомобілі мали явні ознаки того, що вони були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані, як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення. Інформації відносно того, що вказані транспортні засоби могли бути вилучені задля забезпечення їх подальшої конфіскації, вказані ухвали слідчого судді не містять, відповідного дозволу слідчому у ході проведення обшуку, за його наслідками, вилучати вказані автомобілі з метою забезпечення ймовірної подальшої їх конфіскації не надавалося.

Разом з тим, слідчими суддею у судовому засіданні встановлено, що вказане майно, а саме: автомобілі не може вважатися речовим доказом по даному кримінальному провадженню, оскільки прокурором не надано заслуговуючих на увагу та об`єктивних доводів відносно того, що вказані автомобілі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи прокурора про те, що автомобіль TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки підозрювані прибули на ньому до домоволодіння потерпілого, не є такими, з яким може погодитися слідчий суддя, з урахуванням того, що вчинення дій передбачених об`єктивною стороною складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України не потребує обов`язкової наявності автомобіля, а відповідно до тексту підозри протиправні дії відносно потерпілого вчинялися на подвір`ї його домоволодіння, тобто наявність або відсутність автомобіля у розпорядженні підозрюваного не мала за собою наслідку неможливості вчинено вказаного злочину, або значно ускладнювала б його вчинення. Також слідчому судді не надано даних про те, що вказаний автомобіль (лі) зберегли на собі будь-які сліди кримінального правопорушення, або були його предметом.

Стосовно відповідності вказаного майна вимогам п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України слід зазначити, що відшкодування шкоди у кримінальному провадженні здійснюється за позовною заявою потерпілої особи або цивільного позивача, тоді як право на цивільний позов закріплено положеннями ст. 128 КПК України, та може бути реалізоване позивачем як під час досудового розслідування так і під час судового провадження, або у порядку цивільного судочинства за наслідками розгляду кримінального провадження. Таким чином, відшкодування шкоди у кримінальному судочинстві пов`язується на сам перед із поданням відповідного позову потерпілого або цивільного позивача до винної особи. В свою чергу, подання вказаного позову свідчить про початок стадії судочинства, яка у кінцевому підсумку може бути реалізована шляхом відшкодування шкоди.

Відповідно, виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку що арешт майна з метою подальшого відшкодування шкоди може бути застосований у випадку існування відповідного цивільного позову потерпілого або цивільного позивача до підозрюваного. У судовому засіданні прокурором надано інформацію про те, що на час розгляду даного клопотання цивільний позов поданий потерпілим до будь-кого з підозрюваних по даному кримінальному провадженню відсутній. Таким чином, вказане майно, зокрема автомобілі не відповідають ознакам та вимогам, передбаченим п. ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому їх подальше знаходження під арештом з вказаних підстав не може вважатися обґрунтованим.

Щодо відповідності вказаного майна, зокрема, автомобілів вимогам п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, слідчий суддя виходить з наступного.

Санкцією ч. 4 ст. 189 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вказані автомобілі відповідно до свідоцтв про реєстрацію належать підозрюваному ОСОБА_5 . Разом з тим, у судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 з 1979 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 .

Вказані транспортні засоби були придбані ОСОБА_5 внаслідок оплатних договорів, не отримані ним в спадок, не належали йому до шлюбу, а також не були йому подаровані. Вказані обставини не оспорені сторонами в судовому засіданні, зокрема, прокурором.

Слід зазначити, що за таким обставин вказане майно, зокрема, автомобілі, у відповідності з вимогами ст. 60 СК України, є спільною сумісною власності подружжя, а оскільки вказана власність є сумісною, а не частковою презюмується рівність часток подружжя, в той же час, відповідно до ч. 1 ст. 59 України, у виді конфіскації майна полягає у примусовому безоплатному вилученню у власність держави всього, або частини майна, яка є власністю засудженого. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що конфіскації підлягає або майно, яке повністю особистою власністю засудженого, або перебуває у його спільній власності з іншою особою й частка у вказаному майні може бути виділена або в натурі задля конфіскації, або його грошова вартість.

Вказане корелюється з постановою ККС ВС у справі номер 676/2199/19 (провадження № 51-56-41км19)

В даному ж випадку автомобілі, які є предметом даного клопотання, як встановлено слідчим суддею, за своєю правовою природою є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 , оскільки придбані ОСОБА_5 під час перебування його в шлюбі за оплатним договором купівлі-продажу. Окремо слід зазначити, що вказані автомобілі відповідно до положень ст. 183 ЦК України є неподільними речами, тобто такими, які не можна поділити без втрати їх цільового призначення. А тому відсутні підстави стверджувати про те, що вказане майно у подальшому навіть у випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, підлягатиме конфіскації. Відтак, слідчим суддею встановлено, що подальше перебування вказаного майна під арештом з підстав, передбачених п. 2,3 ч. 1 ст. 170 КПК України, є безпідставним та таким, що порушує права власника майна.

Аналіз тексту ухвал слідчого судді від 21.01.2025 про накладення арешту на вказане майно свідчить про те, що обставина щодо перебування автомобілів та грошових коштів, які є предметом даного клопотання у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_8 та неподільність автомобілів у контексті положень ст. 183 ЦК України, слідчим суддею встановлені не були та не досліджувалися, а відтак вказані обставини в контексті розгляду даного клопотання є, по-перше, новими, а, по-друге, такими, що беззаперечно заслуговують на увагу та у разі їх існування свідчать про обґрунтованість клопотання.

Вказане належним чином узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 19.06.2024 у справі номер 676/4542/22 (провадження 51-627км24).

Всі вищевикладені доводи стосуються також грошових кошів про які йдеться в клопотання про скасування арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що наразі відсутні підстави вважати їх речовими доказами, придбаними в результаті кримінального правопорушення, або отриманими внаслідок його вчинення, оскільки у судовому засіданні не оспорені ті обставини що, по даному кримінальному правопорушенні відсутній цивільний позов, вказані грошові кошти були вилучені за місцем мешкання подружжя ОСОБА_8 в ході обшуку та є їх спільною сумісною власністю подружжя. Як зазначено вище, спільна сумісна власність подружжя презюмує відсутність конкретних визначених часток жодного з подружжя у майні, яке є об`єктом даної власності, а тому у слідчого судді відсутні правові та логічні підстави задля висновку про те, що вказані грошові кошти належать ОСОБА_5 або повністю, або у чітко визначеній частці з можливістю вирахувати чітко встановлених грошових сум. А відтак подальша конфіскація вказаних грошових коштів у разі засудження ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 189 КК України є неможливою. Також висновок слідчого судді про належність вказаних грошових коштів до спільного сумісного майна подружжя ґрунтується на відсутності будь-яких особливих відзнак (письмові примітки, специфічне пакування у чоловічі або жіночі речі), які б давали змогу вірно встановити належність всієї грошової суми або його частини будь-кому з подружжя.

Вирішуючи питання щодо телефонів, які є предметом даного клопотання слідчий суддя виходить з того, що внаслідок їх тривалого використання, зношеності, вказані речі є малоцінними, а тому не можуть бути використані у подальшому задля відшкодування шкоди, або конфіскації.

Слід зазначити, що за обставин даного кримінального правопорушення, вказані телефони не є знаряддям вчинення злочину, або його предметом, або зберегли на собі сліди його вчинення. Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що для завдань кримінального провадження інтерес слідчого становить інформація, яка міститься у зазначених телефонних апаратах щодо вхідних/вихідних дзвінків, месенджерів та смс повідомлень, яка у подальшому може мати доказове значення у даному кримінальному провадженні. Разом з тим, слід зазначити, шо вказані телефони з 15.01.2025 року перебувають у володіння слідчого внаслідок його вилучення під час обшуку, тобто вже протягом тривалого часу, на вказаних телефонах відсутній пароль задля доступу до інформації, яка в них міститься, а тому слідчий мав протягом місяця й матиме протягом досить тривалого часу, необхідного задля повного виконання даної ухвали, отримати усю інформацію, яка має значення для досудового розслідування, шляхом тимчасового доступу до вказаних телефонів.

Маючи на меті дотримання справедливого балансу між завданнями кримінального провадження та дотриманням особистих немайнових прав людини та громадянина, враховуючи похилий він подружжя ОСОБА_8 та того, що вказані телефони протягом тривалого часу збиралися та зберігалися у вигляді фото та відео знімків відносно урочистих, святкових та інших подій, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування вказаного майна та повернення його власникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім того, слідчий суддя враховує, що по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_6 , не є підозрюваною і, відповідно, відсутні підстави задля арешту належного їй майно в контексті вимог п.п.п 2,3,4 ч 1 ст. 170 КПК України.

Керуючись статтями 98, 100, 170-174, 309, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (справа №202/151/22), в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000761 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме:

- автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. НОМЕР_1 , два комплекти ключів від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.11.2022;

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER» д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_4 та ключі від вказаного автомобіля;

- автомобіль марки KIA SPORTAGE д.н. з. НОМЕР_5 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_6 та ключі від вказаного автомобіля;

- грошові кошти в розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) гривень, 2 340 (дві тисячі триста сорок) доларів США, вилучених в ході обшуку 15.01.2025 за адресою: АДРЕСА_1 .

- Мобільні телефони iphone 6s IMEI НОМЕР_7 з сім -картою НОМЕР_8 , якиім користується ОСОБА_5 та iphone Хs з imei НОМЕР_9 сім картою НОМЕР_10 .

Повернути вищевказане майно власникам - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Виконання ухвали про скасування арешту майна доручити слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1