УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 Справа №607/1594/25 Провадження №1-кс/607/555/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 16.05.2024 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого мешканця АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2025 старший слідчий СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 16.05.2024 стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, ОСОБА_4 .

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що з серпня 2022 року у громадянина України ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на впровадження стандартів освіти держави-агресора в «Старобогданівській філії І-ІІ ступенів КЗ ЗСО І-ІІІ ступенів «Успіх», що знаходиться за адресою: с. Старобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, вул. Миру, буд.79.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на території іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або її значну участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру не можуть бути виправдовуванням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва 1 серпня 1975 року, який був підписаний СРСР, правозаступником якого є російська федерація.

Статтями 1 і 2 III Конвенції про відкриття військових дій від 18 жовтня 1907 року, що вступила в дію 26 січня 1910 року і 7 березня 1955 року визнана СРСР, правонаступником якого є російська федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути негайно повідомлено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання повідомлення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки, у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року російська федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництву в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність, суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь- яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із нею політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН та зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та російською федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року 13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 2 березня 1999 року № 42 - ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів і зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису та карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований російською федерацією 22 квітня 2003 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей належить до території України.

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною, незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно з статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

У відповідності до статей 132 - 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька,

Івано- Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення зазначених вище міжнародних нормативно- правових актів, 22 лютого 2022 року президент російської федерації ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент російської федерації ОСОБА_7 оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. збройними силами російської федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації та збройних сил російської федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська російської федерації незаконно ввійшли сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

15.03.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Надалі, режим дії воєнного стану неодноразово продовжувався і триває по теперішній час.

У період з 24 лютого 2022 року і по цей час триває окупація частини території Харківської, Херсонської, Запорізької, Донецької, Луганської областей та АР Крим.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно до Наказу № 54 від 28 лютого 2024 року), з 26.02.2022 і по теперішній час триває тимчасова окупація Новобогданівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, до якої входить населений пункт Старобогданівка.

Після окупації с. Старобогданівка, за вказівкою окупаційної адміністрації рф, вищевказаний навчальний заклад «Старобогданівська філія І-ІІ ступенів КЗ ЗСО І-ІІІ ступенів «Успіх» Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, було перейменовано на «Муниципальное образовательное учреждение «Старобогдановская общеобразовательная школа сад №60» Мелитопольского района Запорожской области» та в подальшому «Государственное бюджетное учреждение общеобразовательная организация Запорожской области «Старобогдановская школа- детский сад» Михайловского района», та зареєстровано в «Едином государственном реестре юридических лиц» за номером «ОГРН (основного государственного регистрационного номера)» №427, відповідно до норм російського законодавства.

При цьому, вищезазначений заклад освіти почав підпорядковуватись не Міністерству освіти і науки України, а створеному окупаційною владою держави-агресора «Министерству образования и науки Запорожской области» рф, яке формувало та реалізовувало державну політику російської федерації у сфері освіти і науки у закладах освіти на тимчасово окупованій території Запорізької області.

У свою чергу, на початку серпня 2022 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, надав свою згоду представникам окупаційної адміністрації держави-агресора на зайняття посади т.зв. директора «Муниципального образовательного учреждения «Старобогдановская общеобразовательная школа сад №60» Мелитопольского района Запорожской области» та в подальшому «Государственного бюджетного учреждения общеобразовательной организации Запорожской области «Старобогдановская школа- детский сад» Михайловского района», розташованого на тимчасово окупованій території за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Старобогданівка, вул. Миру, буд.79.

Після чого 5 серпня 2022 року, ОСОБА_4 , продовжив реалізацію свого злочинного умислу, зайняв посаду директора у новоствореному країною - агресором навчальному закладі та розпочав впроваджувати стандарти освіти російської федерації.

При цьому, першого вересня 2022 року, на урочистій лінійці з нагоди початку навчального року, ОСОБА_8 , у присутності учнів та їх батьків, офіційно представив ОСОБА_4 , як директора «Муниципального образовательного учреждения «Старобогдановская общеобразовательная школа сад №60» Мелитопольского района Запорожской области».

Надалі, на початку вересня 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора вищезазначеного навчального закладу рф спонукав учнів та їх батьків до продовження навчання у школі за російськими стандартами освіти, а саме: на російській мові, за підручниками рекомендованими «Министерством образования и науки Запорожской области» рф, а не Міністерством освіти і науки України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , втілюючи наративи країни- агресора, впровадив викладання в школі російською мовою, за російською програмою навчання, оцінюючи при цьому знання за «п`ятибальною» системою, та ввів російські навчальні дисципліни, серед яких «история россии», «русский язык» та «литература».

Однак, у відповідності до статті 92 Конституції України виключно законами України серед іншого визначаються основи виховання, освіти та культури.

Так, статтею 7 Закону України «Про освіту» передбачено, що мовою освітнього процесу в закладах освіти є державна мова. У класах (групах) з навчанням мовами національних меншин, які є офіційними мовами Європейського Союзу, гарантується право на використання мови відповідної національної меншини в освітньому процесі поряд з державною мовою, держава гарантує кожному громадянинові України право на здобуття формальної освіти на всіх рівнях (дошкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої), а також позашкільної та післядипломної освіти державною мовою в державних і комунальних закладах освіти, заклади освіти забезпечують обов`язкове вивчення державної мови, зокрема заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти - в обсязі, що дає змогу провадити професійну діяльність у вибраній галузі з використанням державної мови

Також, згідно з статтею 5 Закону України «Про загальну середню освіту» - завданнями загальної середньої освіти є: виховання громадянина України, формування особистості учня (вихованця), розвиток його здібностей і обдарувань, наукового світогляду, виконання вимог Державного стандарту загальної середньої освіти, підготовка учнів (вихованців) до подальшої освіти і трудової діяльності, виховання в учнів (вихованців) поваги до Конституції України, державних символів України, прав і свобод людини і громадянина, почуття власної гідності, відповідальності перед законом за свої дії, свідомого ставлення до обов`язків людини і громадянина, реалізація права учнів (вихованців) на вільне формування політичних і світоглядних переконань, виховання шанобливого ставлення до родини, поваги до народних традицій і звичаїв, державної мови, регіональних мов або мов меншин та рідної мови, національних цінностей Українського народу та інших народів і націй, виховання свідомого ставлення до свого здоров`я та здоров`я інших громадян як найвищої соціальної цінності, формування гігієнічних навичок і засад здорового способу життя, збереження і зміцнення фізичного та психічного здоров`я учнів (вихованців).

Окрім цього, відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України №428/48 від 04.09.2000 «Про запровадження 12-бальної шкали оцінювання навчальних досягнень учнів у системі загальної середньої освіти» - в Україні було запроваджено 12-бальну шкалу оцінювання навчальних досягнень у системі загальної середньої освіти.

Крім того ОСОБА_4 , з метою впровадження стандартів освіти держави-агресора у вказаному закладі освіти, заохочував батьків учнів грошовою винагородою у разі навчання їх дітей за російськими стандартами в розмірі 10 тисяч рублів.

При цьому, ОСОБА_4 , через низький рівень відвідування учнями школи, та недопущення зірвання окупаційного навчального процесу, втілюючи наративи країни агресора та реалізовуючи свій злочинний умисел, за допомогою органів соціального захисту окупаційної влади чинив тиск на батьків та їх дітей, через відмову навчатись в «Муниципальном образовательном учреждении «Старобогдановская общеобразовательная школа сад №60» Мелитопольского района Запорожской области» за російською програмою навчання. Батькам учнів, які відмовляться у подальшому навчатися у вищезазначеному закладі освіти за стандартами російської федерації, ОСОБА_4 погрожував подальшим позбавленням батьківських прав.

Так, у середині серпня 2022 року, ОСОБА_4 , займаючи посаду директора незаконно створеного навчального закладу, погрожував громадянці ОСОБА_9 , що позбавить її батьківських прав, якщо остання забере документи своєї дитини з даного навчального закладу.

Окрім цього, 7 вересня 2022 року, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, погрожував громадянину ОСОБА_10 , через його відмову віддати свою дочку на навчання в «Муниципальное образовательное учреждение «Старобогдановская общеобразовательная школа сад №60» Мелитопольского района Запорожской области», позбавленням його батьківських прав.

Також, у вересні 2022 року, під керівництвом ОСОБА_4 , з метою впровадження стандартів освіти російської федерації в «Муниципальном образовательном учреждении «Старобогдановская общеобразовательная школа сад №60» Мелитопольского района Запорожской области», усі українські підручники були замінені на російські, з урахуванням вимог «федерального государственного образовательного стандарта» країни-агресора, в тому числі, з таких предметів: «история древнего мира», «литература», «русский язык» та інших, які були допущені відповідно до «Приказа Министерства просвещения российской федерации №858 от 21.09.2022».

Надалі, у 2022 - 2023 роках ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, добровільно, від імені російської федерації, за участю інших представників окупаційної влади, перебуваючи на посаді т.зв. директора «Муниципального образовательного учреждения «Старобогдановская общеобразовательная школа сад №60» Мелитопольского района Запорожской области» здійснював організаційну діяльність вказаного навчального закладу, а саме: впроваджував стандарти освіти російської федерації; організовував та примушував учнів школи брати участь у культурно-розважальних, проросійсько - патріотичних заходах виховного характеру, присвячених державним святам рф, виконувати гімн країни-агресора, поширював наративи країни - агресора у навчальному закладі, а також забезпечив здійснення виплат учителям та іншому персоналу школи заробітної плати у російських рублях від імені «Министерства образования и науки Запорожской области» рф.

Після цього, окупаційними органами влади «Муниципальное образовательное учреждение «Старобогдановская общеобразовательная школа сад №60» Мелитопольского района Запорожской области» було перейменовано в «Государственное бюджетное учреждение общеобразовательная организация Запорожской области «Старобогдановская школа - детский сад» Михайловского района», відомості про що 09 квітня 2024 року було внесено в «Единый государственный реестр юридических лиц» за номером «ОГРН (основного государственного регистрационного номера)» №008, відповідно до норм російського законодавства.

У подальшому, 08 травня 2024 року, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду директора вищезазначеного незаконного навчального закладу освіти, втілюючи наративи країни-агресора, організував виїзд з учнями «Государственного бюджетного учреждения общеобразовательной организации Запорожской области «Старобогдановская школа - детский сад» Михайловского района» на могили радянських воїнів до дня святкування «9 мая», для їх мотивації вступу до російських «молодіжно-патріотичних» організацій, в тому числі загальноросійського суспільно-державного руху «Движение первых».

Отже, з 5 серпня 2022 року по 08 травня 2024 року, громадянин України ОСОБА_4 , добровільно займав посаду т.зв. директора «Муниципального образовательного учреждения «Старобогдановская общеобразовательная школа сад №60» Мелитопольского района Запорожской области» та «Государственное бюджетное учреждение общеобразовательная организация Запорожской области «Старобогдановская школа - детский сад» Михайловского района», та вчиняв дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти російської федерації у закладах освіти на тимчасово окупованій території с. Старобогданівки Новобогданівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області.

03.01.2025 ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні в порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

03.01.2025 через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України та викликано на 13.01.2025, 14.01.2025 та 15.01.2025 до слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області для отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, допиту як підозрюваного та проведенні інших слідчих та процесуальних дій за участі підозрюваного. Однак, будучи належним чином повідомленим про виклик, ОСОБА_4 до слідчого відділу не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Вказані обставини, на переконання слідчого, свідчать про ухилення ОСОБА_4 від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

16.01.2025 слідчим СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_4 оголошено у розшук, у зв`язку з тим, що останній перебуває на тимчасово окупованій території України, де переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

За наведеного та враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, щодо якого відповідно до ст. 297-1 КПК України передбачено можливість здійснення спеціального досудового розслідування, а також те, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, де переховується від органів слідства та суду (не прибував на виклики без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у міжнародний розшук, з метою повного та неупередженого розслідування злочину та проведення досудового розслідування у розумні строки, слідчий у клопотанні ставить питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 16.05.2024 стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити з наведених у ньому підстав та мотивів.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання сторони обвинуваченого поклався на розсуд слідчого судді.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

Згідно зі ст. 2 КПК України одними із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень врегульовані главою 24-1 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 442-1, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся. Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення (ч. ч. 1, 2 ст. 297-4 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 16.05.2024 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

03.01.2025 у даному кримінальному провадженні старшим слідчим СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Інформацію про повідомлення ОСОБА_3 про підозру 07.01.2025 опубліковано в друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» №6 (7931) та 06.01.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також викликано на 13.01.2025, 14.01.2025 та 15.01.2025 до слідчого УСБУ в Тернопільській області для участі у проведенні слідчих та процесуальних дій, зокрема допиту у якості підозрюваного, однак будучи належним чином повідомленим, ОСОБА_4 для вручення повідомлення про підозру та його лопиту як підозрюваного до слідчого не з`явився та про причини неявки не повідомив.

Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, чим виконав вимоги ч. 1 ст. 278 та ч. 8 ст. 135 КПК України.

Зважаючи на правила ст. ст. 42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що наявність цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел. Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що набуття процесуального статусу підозрюваного пов`язується не з самим фактом обізнаності особи про наявне щодо неї досудове розслідування, а з діями, які відповідно до кримінального процесуального закону має вчинити детектив, прокурор. В даному випадку вжитих представниками сторони обвинувачення заходів достатньо для того, щоб приписи закону стосовно належного повідомлення особі про підозру вважалися такими, що виконані з достатньою ретельністю.

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000029 від 16.05.2024 має процесуальний статус підозрюваного, відтак слідчий суддя може вирішувати питання про здійснення спеціального досудового розслідування щодо нього.

При цьому обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які слідчий суддя вважає вагомими і такими, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Окрім того, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до якої «обґрунтована підозра» про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

При розгляді клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування слідчим суддею встановлюється наявність чи відсутність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, та не вирішується питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи.

Постановою старшого слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 від 16.01.2025 ОСОБА_4 оголошено в регіональний, державний та міжнародний розшук.

Вказані обставини прямо та беззаперечно свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Враховуючи викладене, кваліфікацію дій підозрюваного, слідчий суддя вважає наявними підстави, визначені ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання слідчого про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 16.05.2024 стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 42, 111, 135-136, 139, 278, 297-1-297-5 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 16.05.2024 - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 16.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 16.05.2024 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань і опублікувати в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Якщо підстави для постановлення слідчим суддею ухвали про спеціальне досудове розслідування перестануть існувати, подальше досудове розслідування стосовно ОСОБА_4 здійснювати згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1