Справа № 675/96/25
Провадження № 1-в/675/14/2025
У Х В А Л А

"18" березня 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області у складі колегії суддів: під головуванням судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника закладу виконання покарання ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав Хмельницької області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк,

в с т а н о в и в:

До Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшло письмове клопотання ОСОБА_5 (по тексту ОСОБА_5 , засуджений) про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, а саме на позбавлення волі строком 2-7 років.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що станом на 21.01.2025 відбув вже 23 роки покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 вказує, що призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі слід замінити на підставі ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 82 КК України покаранням у виді позбавлення волі на певний строк. Просить врахувати те, що він за час відбування покарання став на шлях виправлення, повністю усвідомив тяжкість вчиненого злочину та шкоду, завдану потерпілим і суспільству.

На переконання засудженого практика Європейського Суду з прав людини та Європейська конвенція з прав людини та основоположних свобод надає законні підстави для вирішення питання про заміну йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, а саме на позбавлення волі строком 2-7 років.

У судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити на підставах, які в ньому викладені.

Захисник засудженого у судовому засіданні вказав на наявність підстав для задоволення поданого клопотання.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на його безпідставність.

Представник адміністрації державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» при вирішенні поданого засудженим клопотання покладався на думку суду.

Дослідивши матеріали клопотання засудженого, заслухавши його доводи, позицію захисника, з`ясувавши думку прокурора, представника установи виконання покарання, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що таке клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 засуджений за вироком апеляційного суду Херсонської області від 12.11.2001 за ст. ст. 142 ч. 3, 93 п.п. «а», «г», «і», 42 КК України (1960) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

Вирок апеляційного суду Херсонської області від 12.11.2001 відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 19.02.2002; початок строку відбування покарання 06.03.2001.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)».

Перевіряючи можливість застосування до засудженого чинних на момент розгляду положень ст. ст. 81, 82 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Таким чином, на національному рівні Конституційний Суд України визнав, що норми закону України про кримінальну відповідальність не містять положень, які надають суду повноваження для застосування до осіб, яких засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі, умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

На виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пєтухов проти України» від 12.03.2019 з метою усунення цієї системної проблеми Міністерством юстиції розроблено та 18.10.2022 Верховною Радою України прийнято Закони України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» та «Про внесення змін до КУпАП, КК України та КПК України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини», які набрали чинності 06.11.2022.

Зокрема, 06.11.2022 набрали чинності Закони України № 2689-ІХ від 18.10.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» та № 2690-ІХ від 18.10.2022 «Про внесення змін до КПК України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану».

Зазначеними Законами були внесені зміни до КК, КПК та КВК, зокрема, щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Так, Законом № 2690-ІХ внесені зміни до положень статті 82 КК, якими визначено можливість заміни особі, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким (позбавлення волі строком від 15 до 20 років) після відбування нею не менше 15 років призначеного судом покарання.

У контексті ч. 5 ст. 82 КК України, суд вказує, що на момент звернення із клопотанням ОСОБА_5 відбув понад 23 роки покарання у виді довічного позбавлення волі.

Разом з цим необхідно врахувати наступне.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років за наявності двох умов: відбуття засудженим не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання та доведення засудженим, що він став на шлях виправлення.

Частиною 1 статті 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до статті 6 КВК України основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається із наявних характеристик на засудженого ОСОБА_5 , що в матеріалах особової справи засудженого, наданої адміністрацією державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)», від 23.11.2022, 14.09.2023 на профілактичних обліках в колонії не перебуває, в залежності від ситуації, зокрема при агресії в його сторону, може завдати шкоду життю та здоров`ю окремим дорослим особам; заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій; посередньо ставиться до працівників органів та установ виконання покарання, вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні (або стосовно деяких груп); має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити.

Як встановлено в ході розгляду справи засуджений ОСОБА_5 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання та тричі заохочувався, що підтверджується матеріалами особової справи та не заперечується і самим засудженим.

Суд констатує, що ані засуджений ОСОБА_5 , ані його захисник не ставив перед судом питання щодо дослідження та/або витребування інших характеризуючих даних, яких не містить особова справа засудженого.

У матеріалах провадження наявний висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , у якому зазначено, що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Загальна кількість балів засудженого становить - 48.

Судом установлено, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 формально набув право на застосування до нього ст. 82 КК України.

Водночас призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Судом установлено, що у поведінці засудженого ОСОБА_5 мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак вищевказані обставини на час розгляду клопотання останнього не доводять, що він став на шлях виправлення та невідбута частина призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінена покаранням на певний строк.

Також матеріали особової справи не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальше відбування покарання засудженим ОСОБА_5 в установі виконання покарань.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Прийняття рішення про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням не є обов`язковим, а залежить від наявності переконання суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку суду, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.

На переконання суду, наявність трьох заохочень, останнє з яких 03.12.2004 та відсутність стягнень в останній період відбування покарання, вказує на відсутність реальних ознак, що можуть свідчити про стабільну та послідовну тенденцію виправлення засудженого.

Як вважає суд, формальна констатація засудженим, що він став на шлях виправлення, повністю усвідомив тяжкість вчиненого діяння, не є достатньою підставою для застосування щодо нього пільги - заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Суд звертає увагу, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Натомість встановлені в ході розгляду обставини явно про це не свідчать, а відтак строк відбутого засудженим до довічного позбавлення волі покарання є недостатнім, а тому його заміна на даний час не сприятиме виправленню ОСОБА_5 та досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

На думку суду клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк задоволенню не підлягає у зв`язку з його передчасним поданням до суду.

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у семиденний строк з часу отримання ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_9

Судді

ОСОБА_10