Справа № 953/5365/23
н/п 1-кс/953/2994/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши заяву слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 12.05.2023, -

учасники судового провадження:

секретар судового засідання ОСОБА_4

у с т а н о в и в:

14.04.2025 ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Харкова зі скаргою, якою просить, окрім іншого, зобов`язати слідчого ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 оформити постановою її допит 10.10.2024 та визнати потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 12.05.2023.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.04.2025, зазначена скарга надійшла у провадження слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 .

15.04.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 подано заяву про самовідвід, яка мотивована тим, що в її провадженні перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ГНПП «ОБ`ЄДНАННЯ КОМУНАР» про зобов`язання виплатити суму різниці заробітної плати за період з 1988 року по 2003 рік, і рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2024 під її головуванням (справа № 953/16644/21) відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 . У подальшому це судове рішення 26.12.2024 скасовано судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя зазначає, що оскільки нею вже висловлено думку щодо обставин невиплати ОСОБА_3 заробітної плати, які є предметом кримінального провадження № 0000282 від 12.05.2023 за її заявою, з метою виключення всіх підстав, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді при розгляді скарги, просить відвести її від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 12.05.2023.

Дослідивши заяву про самовідвід та матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: (1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; (2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; (3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; (4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; (5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 76 цього Кодексу визначені підстави недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

За наявності підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України).

Одним з найважливіших прав людини в сучасній демократичній державі є право на справедливий суд. Забезпечення справедливого правосуддя, яке базується на верховенстві права, витікає з низки міжнародних нормативно-правових актів, ратифікованих Україною, а отже є частиною національного законодавства, а також міжнародних зобов`язань, порушення яких призводить не лише до накладання відповідних, але й до значних репутаційних втрат, що прямо відзначаються на міжнародному положенні нашої держави та низка інших негативних наслідків. Одним з таких документів є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Україною 17.07.1997.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Зі змісту наведеної статті можна зробити висновок, що одним з важливих складових елементів справедливого правосуддя є принцип «незалежності та безсторонності судді» при розгляді справи у судовому провадженні, тобто його неупередженості.

Принцип неупередженості та об`єктивності судді є другим в переліку принципів, визначених Бангалорськими принципами поведінки судді, схвалених 27.07.2006 Резолюцією ЕКОСОР ООН. Відповідно до цього документу, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Статтею 2 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Цей Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium», «Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

У справі «Шкрля проти Хорватії» Європейський суд з прав людини зазначив: що будь-який суддя, стосовно якого є законні підстави сумніватися в його неупередженості, повинен бути відведеним. Без сумніву, судді повинні демонструвати високі стандарти поведінки та особисто дотримуватися цих стандартів, щоб підтримувати чесність судової влади. Будь-яке порушення таких стандартів зменшує довіру громадськості, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати у суспільстві. І коли судді під час судового провадження стали відомі обставини, які виправдовують його відвід від участі в розгляді справи ще до початку слухання, яке призвело до засудження заявника, Європейський суд з прав людини не вважав необхідним з`ясовувати, чи насправді заявник, як він стверджував, подавав клопотання про відвід судді або, як заявляє уряд, жодної такої заяви подано не було. У цій конкретній ситуації, Європейський суд з прав людини вважав доречним той факт, що зобов`язання судді, який бере участь у справі, негайно повідомити голову суду про обставини, що підтверджують його відведення від участі в розгляді справи, чітко визначене у національному законодавстві. Отже, в першу чергу суддя, який був обізнаний з обставинами, повинен був клопотати перед головою суду про відсторонення його від участі у справі.

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland») та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» («Castillo Algar v. Spain»), від 28.10.1998, пункт 45).

Такі самі висновки містяться також у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України».

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 8 КПК України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Таким чином, з метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді скарги ОСОБА_3 , усунення у подальшому можливих сумнівів щодо упередженості слідчого судді Київського районного суду м. Харкові ОСОБА_2 , вважаю доцільним задовольнити її заяву про самовідвід задля дотримання високих стандартів правосуддя, задекларованих у Європейській Конвенції з прав людини та викладених у рішеннях Європейського Суду з прав людини, до яких прагне і українське правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 80, 81 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 12.05.2023, - задовольнити.

Матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 12.05.2023, передати до канцелярії Київського районного суду м. Харкова для визначення автоматизованою системою документообігу суду іншого слідчого судді відповідно до положень ст. 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1