В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/3383/24

Провадження № 1-кп/0285/358/25

11 лютого 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,

секретаря…………..............….. ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………... ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ......................... ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду

кримінальне провадження №0000187, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024,

по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , одруженого,

громадянина України, з середньою освітою, РНОКПП НОМЕР_1 ,

який проживає в АДРЕСА_2 ,

офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 23.05.2024 приблизно о 18:30 год, перебуваючи по місцю свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та малолітнім пасинком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи намір на спричинення легких тілесних ушкоджень останньому та самоствердитись за рахунок малолітнього, ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив умисно заподіяти тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 зайшов до кімнати зазначеного вище будинку, наблизився до малолітнього ОСОБА_5 , який сидів на ліжку, та з застосуванням фізичної сили умисно наніс один удар долонею правої руки в ділянку лівої щоки потерпілого, в результаті чого утворився синець навколо лівого ока.

Маючи намір на подальше спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 без відриву в часі, продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в ділянку лівого плеча малолітнього ОСОБА_5 , в результаті чого в нього утворились синці на задній поверхні лівого плечового суглоба на межі з лівою лопатковою ділянкою.

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока та на задній поверхні лівого плечового суглоба на межі із лівою лопатковою ділянкою, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що з матір`ю ОСОБА_6 перебував в офіційному шлюбі з 25.08.2023. До одруження вони проживали разом 6 років. На даний час у дружини 4 дітей. На початку травня 2024 року дружина поїхала закордон на заробітки. Діти на цей час залишились з ним і він сам їх доглядав, хоча не є їх біологічним батьком. Вечері 23.05.2024 від повернувся з роботи і зробив ОСОБА_6 зауваження, бо той не хотів навчатись і порвав свій портфель. Розізлився на хлопця та дав йому ляпас по обличчю, а потім, коли той почав верещати, вдарив кулаком в плече. Діти в цей час знаходились, хто надворі, а хтось в іншій кімнаті. Після цього конфлікту він пішов з хати. Коли дружина повернулась з Чехії вони розлучились і на даний час проживають окремо. Дружина хворіє на туберкульоз. До цього випадку стосунки з дітьми були нормальні, того дня ОСОБА_7 просто вивів його з себе. Такі свої дії засуджує.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не прибула, у заяві до суду просила розгляд справи проводити без її участі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурором також не оспорено фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою усіх учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів.

При цьому учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились в умисному завданні легких тілесних ушкоджень, кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення кримінального проступку відносно малолітньої дитини, у присутності дитини; відносно особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке відносяться до категорії кримінальних проступків, його характер;

вік та дані про особу, який раніше не судимий; вину у скоєному визнав, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо;

положення ст.ст.50, 65 КК України, згідно яким особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Також варта уваги позиція законного представника потерпілого, яка не наполягала на суворій мірі покарання.

Необхідно зазначити, що у правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покарання це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Резюмуючи викладене, суд погоджується з думкою прокурора щодо виду та строку покарання та призначає обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений, арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.

Керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1