УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/2080/24

Провадження № 1-кс/568/258/24

27 грудня 2024 р. м.Радивилів

Слідчий суддя Радивилівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування №0000330 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.12.2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям.Рівне, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не депутата, неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку на утриманні немає, не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2024 року до Радивилівського районного суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000330 від 24.12.2024 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 грудня 2024 року, близько 16 год. 10 хв. до місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, повернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який влаштував словесний конфлікт із своєю мамою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який супроводжувався приниженням честі та гідності останньої, шарпанням її за одяг та штовханням.

Так, приблизно о 16 год. 10 хв., намагаючись захистити свою маму від дій старшого рідного брата, неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 втрутився в конфлікт в результаті чого у ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_5 , перебуваючи в кухні житлового будинку, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно, раптово, із значною силою, своєю правою рукою наніс один удар лезом ножа, якого взяв на кухні, в область черевної порожнини ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення в черевну порожнину, без ушкодження внутрішніх органів, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя у момент спричинення.

За результатами досудового розслідування 24.12.2024 року о 21 годині 35 хвилин, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не депутата, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку на утриманні немаючого, затримано в порядку ст.208 КПК України..

25.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 24.12.2024 житлового будинку, що в АДРЕСА_1 , в ході якого зафіксовано обставини вчиненого кримінального правопорушення, виявлено та вилучено: ніж з нашаруванням на лезі речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров, змивів речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров з підлоги коридору;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 24.12.2024, яка повідомила про обставини при яких її син ОСОБА_5 в ході конфлікту спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.12.2024, яка повідомила, що прибувши 24.12.2024 до господарства ОСОБА_7 вона побачила як остання тримала руками свого сина ОСОБА_5 , та в той час ОСОБА_8 прикривав тканиною рану на животі. При спілкуванні з ОСОБА_8 він повідомив, що ножове тілесне ушкодження йому наніс його брат ОСОБА_5

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 25.12.2024, в ході якого вилучено светр ОСОБА_5 , на якому виявлено плями бурого кольору, схожі на кров.

Обставини, що свідчать про можливість настання ризиків, передбачених ст.177 КПК України: усвідомлення, що за вчинений злочин (ч. 1 ст. 121 КК України) законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_5 може залишити місце постійного проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто встановлена наявність ризику, зазначеного у п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 матиме можливість знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки зареєстрований та фактичної проживає у будинку за місцем вчинення кримінального правопорушення, тобто встановлена наявність ризику, зазначеного у п.2 ч.1 ст. 177 КПК України,

ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка матір ОСОБА_7 та рідного брата - неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

ОСОБА_5 вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, влаштував сімейний дебош в той час коли у будинку де відбувалась подія, окрім учасників конфлікту, перебували ще п`ятеро неповнолітніх дітей.

Вчинення ОСОБА_5 умисного тяжкого кримінального правопорушення має суспільний резонанс, підриває загальноприйняті норми та правила поведінки в суспільстві, становить значну суспільну небезпечність щодо інших громадян, посягає на їх здоров`я та життя.

Враховуючи викладене, слідчий звернувся з вказаним клопотанням до слідчого судді.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного. Просить відмовити в задоволенні вказаного клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, доводи слідчого та прокурора, ознайомившись з матеріалами клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 5ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно з практикою ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000330 внесені до вказаного реєстру 24 грудня 2024 р. за фабулою: «24.12.2024 року приблизно 16 год 10 хв. в житловому будинку що за адресою АДРЕСА_1 під час словесного конфлікту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 » - правова кваліфікація ч.1 ст.121 КК України.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підтверджується сукупністю зібраних доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження, а відтак слідчий суддя погоджується із можливою причетністю ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків, на які посилався слідчий та прокурор, то слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку. Це підтверджує те, що ОСОБА_5 розуміє, що за вчинений злочин законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_5 , матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання, також ризик впливу на свідків кримінального правопорушення та потерпілого, з метою зміни їх показань.

Наявність вищевказаних доведених ризиків, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку про можливість відступу від викладеної у рішеннях ЄСПЛ презумпції нетримання особи під вартою.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України», ст.5 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

В судовому засідання доведено, що інший запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного, оскільки не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та встановленим у судовому засіданні, а також, належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи підозрюваного.

Будь-якої інформації, що свідчить про наявність в обвинуваченого ОСОБА_5 хвороб, які б перешкоджали його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у суду немає.

За таких обставин, вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а тому є необхідність в обранні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою застосування насильства.

За вказаних обставин, слідчий суддя не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування №0000330 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.12.2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку на утриманні немає, не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з 24 грудня 2024 року по 21 лютого 2025 року включно.

Строк дії ухвали встановити до 21 лютого 2025 року.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту із залу суду.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити для виконання начальнику відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та процесуального прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_5 .

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати орган досудового розслідування повідомити родичів ОСОБА_5 про взяття його під варту.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1