КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з доповненнями в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого менеджером ТОВ «Мобайл Хеві Машинері», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000545 від 28 червня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року клопотання слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київської області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 , про продовження тримання під вартою - задоволено.

Продовжено тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 13 грудня 2024 року включно.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_2 та/або у частині визначення такого альтернативного запобіжного заходу, як застави, та визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Уважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства, без належного дослідження матеріалів.

У мотивування вимог апеляційної скарги зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 самостійно 13 вересня 2024 року після обшуку за місцем його проживання прибув до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій, а саме: повідомлення йому про підозру, вручення клопотання про обрання йому самого суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без альтернативи внесення застави, прибув за першим викликом до судового засідання, що є доказом його належної процесуальної поведінки у даному кримінальному провадженні.

Вказує, що слідчий у своєму клопотанні формально перераховує ризики, які наявні в КПК України, без жодного пояснення як указані ризики доводяться та мають існування по відношенню до підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Зауважує, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки на території України, а саме: родину, яка складається з батьків, дружини, двох дітей, одна дитина має інвалідність та потребує постійного догляду, лікування; має офіційне місце роботи; постійне місце проживання, що підтверджується наданими стороною захисту документами; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у розшуку ніколи не перебував; за час повномасштабного вторгнення рф на територію України брав участь у волонтерській діяльності, сприяв ЗСУ.

Посилається на те, що у клопотанні прокурор з грубим порушенням презумпції невинуватості не вказав і не довів доказами чому неможливо до ОСОБА_7 застосувати більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, мотивувальна частина клопотання складається з тексту підозри та відтворенням шаблонних законодавчих підстав для застосування до особи певного виду запобіжного заходу, не містить аналізу ризиків, які існують, з урахуванням особливостей кримінального провадження та особи обвинуваченого, як того вимагають положення як внутрішнього, так і міжнародного законодавства.

Адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у поданій ним апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 грудня 2024 року відмовити.

Уважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки така ухвала постановлена з грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства.

09 грудня 2024 року до апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в яких останній зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не наведено жодних конкретних обставин, які за твердженням слідчого судді, були досліджені та проаналізовані, проігноровані усні й письмові заперечення сторони захисту, в яких детально вмотивована необґрунтованість доводів сторони обвинувачення і невідповідність їх матеріалам кримінального провадження, а також відсутня належна мотивувальна частина вказаної ухвали.

Вказує, що слідчим суддею було допущено до участі у судовому засіданні прокурора, який не надав суду належних документів на підтвердження своїх повноважень.

Зауважує, що слідим не наведено жодних адекватних аргументів, які свідчать про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 177 КПК України, про які заявлено ним у клопотанні, а слідчим суддею ці обставини не перевірені та, як наслідок, продовжено строк тримання ОСОБА_7 під вартою за відсутності інформації, що ризики не те, що продовжують існувати та не зменшились, а взагалі існують.

Посилається на те, що поведінка ОСОБА_7 свідчить про відсутність у нього наміру переховуватись від суду та слідства з огляду на те, що після обшуку його помешкання 13 вересня 2024 року ОСОБА_7 добровільно прибув до органу досудового розслідування, отримав повідомлення про підозру, у подальшому, того ж дня, добровільно прибув до суду для участі у судовому засіданні по розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу, загалом не чинив жодних перешкод ні слідству, ні суду, виконував свої процесуальні обов`язки добросовісно і, будучи зацікавленим у встановленні істини у справі, всіляко сприяв проведенню досудового розслідування.

Щодо відсутності ризику знищити, приховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, зауважує, що 12 вересня 2024 року у квартирі, яка належить батьку підозрюваного, було проведено обшук, в ході якого були вилучені всі необхідні слідству та наявні у ОСОБА_7 речі та документи, у тому числі мобільний телефон та ноутбуки, якими користуються, зокрема, його діти для онлайн-навчання у школі, а також що стороною обвинувачення не наводяться відомості про те, що ОСОБА_7 намагався знищити або спотворити будь-які представляючі інтерес для слідства предмети чи документи.

Щодо відсутності ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні зазначає, що єдиним свідком, якого має намір допитати слідчий, є ОСОБА_13 - мати дружини підозрюваного ОСОБА_7 , проте цей свідок перебуває на тимчасово окупованій території України.

Уважає, що слідчий суддя не перевірила дотримання слідчим вимог статті 184 КПК України та не перевірила обставин, які, за версією органу досудового розслідування, дають підстави підозрювати ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, втім опис події кримінального правопорушення, викладеній у клопотанні та у повідомленні ОСОБА_7 про підозру, виглядає як необґрунтовані домисли слідчого, оскільки зі всієї сукупності описаних ним доказів такого перебігу подій не вбачається.

На переконання захисника ОСОБА_9 , в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не просто не наведено мотивування неможливості визначення застави та її розміру, як альтернативного запобіжного заходу, а й навіть не вказано про те, що такий запобіжний захід судом не визначався взагалі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000545 від 28 червня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

13 вересня 2024 року о 16:30 год. ОСОБА_7 затримано у порядку статті 208 КПК України.

13 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за частиною першою статті 111-2 КК України, а саме у пособництві державі-агресору, тобто вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди України шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді об`єктів нерухомого майна представникам держави-агресора.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2024 року до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Постановою заступника керівника Київської міської прокуратури від 30 жовтня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000545 продовжений до трьох місяців, тобто до 13 грудня 2024 року.

04 листопада 2024 року до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київської області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 , про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000545 від 28 червня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року клопотання слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київської області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 , про продовження тримання під вартою - задоволено.

Продовжено тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 13 грудня 2024 року включно.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що відомості, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, що спростовує доводи сторони захисту з цих обставин.

Також, слідчий суддя врахував, ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою враховано те, що до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні не можливо, оскільки в рамках даного кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою, та встановлено, що для закінчення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, вказаних у клопотанні слідчого.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, ніж тримання під вартою, у тому числі з підстав, наведених захисником, при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність виняткових обставин, які б не враховувались при прийнятті рішення слідчим суддею щодо визначення ОСОБА_7 саме такого виду запобіжного заходу, оскільки захисником не спростовано існування у кримінальному провадженні ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України, вказаних у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Колегія суддів вважає, що таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на те, що з моменту повідомлення ОСОБА_7 про підозру пройшов незначний проміжок часу, він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, органом слідства не проведено ще всі слідчі-розшукові дії та не вилучено частину документів, які мають значення для досудового розслідування, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, достатності доказів для доведеності винуватості особи відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді посилання адвоката ОСОБА_9 на те, щослідчий суддя не перевірила дотримання слідчим вимог статті 184 КПК України та не перевірила обставин, які, за версією органу досудового розслідування, дають підстави підозрювати ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, втім опис події кримінального правопорушення, викладеній у клопотанні та у повідомленні ОСОБА_7 про підозру, виглядає як необґрунтовані домисли слідчого, оскільки зі всієї сукупності описаних ним доказів такого перебігу подій не вбачається, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Окрім цього, відповідно до пункту 2 частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Таким чином, посилання захисників на те, що підозрюваний ОСОБА_7 самостійно 13 вересня 2024 року після обшуку за місцем його проживання прибув до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій, а саме: повідомлення йому про підозру, вручення клопотання про обрання йому самого суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без альтернативи внесення застави, прибув за першим викликом до судового засідання, що є доказом його належної процесуальної поведінки у даному кримінальному провадженні, загалом не чинив жодних перешкод ні слідству, ні суду, виконував свої процесуальні обов`язки добросовісно і, будучи зацікавленим у встановленні істини у справі, всіляко сприяв проведенню досудового розслідування; 12 вересня 2024 року у квартирі, яка належить батьку підозрюваного, було проведено обшук, в ході якого були вилучені всі необхідні слідству та наявні у ОСОБА_7 речі та документи, у тому числі мобільний телефон та ноутбуки, якими користуються, зокрема, його діти для онлайн-навчання у школі, а також що стороною обвинувачення не наводяться відомості про те, що ОСОБА_7 намагався знищити або спотворити будь-які представляючі інтерес для слідства предмети чи документи; єдиним свідком, якого має намір допитати слідчий, є ОСОБА_13 - мати дружини підозрюваного ОСОБА_7 , проте цей свідок перебуває на тимчасово окупованій території України, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного та не свідчать про відсутність існування вказаних ризиків на наступних етапах досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, є такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження та встановленими судом обставинами, доводи захисника ОСОБА_8 про те, що у клопотанні прокурор з грубим порушенням презумпції невинуватості не вказав і не довів доказами чому неможливо до ОСОБА_7 застосувати більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованого йому злочину, зміст підозри та положення абзацу 8 частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якого слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 КК України.

Наведені в апеляційній скарзі відомості про особу підозрюваного, а саме що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки на території України, а саме: родину, яка складається з батьків, дружини, двох дітей, одна дитина має інвалідність та потребує постійного догляду, лікування; має офіційне місце роботи; постійне місце проживання, що підтверджується наданими стороною захисту документами; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у розшуку ніколи не перебував; за час повномасштабного вторгнення рф на територію України брав участь у волонтерській діяльності, сприяв ЗСУ, не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Аргументи захисника ОСОБА_9 , викладені у доповненнях до апеляційної скарги, що в оскаржуваній ухвалі не наведено жодних конкретних обставин, які за твердженням слідчого судді, були досліджені та проаналізовані, проігноровані усні й письмові заперечення сторони захисту, в яких детально вмотивована необґрунтованість доводів сторони обвинувачення і невідповідність їх матеріалам кримінального провадження, а також відсутня належна мотивувальна частина вказаної ухвали, не заслуговують на увагу суду, оскільки це не є безумовною підставою для скасування правильної по суті оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Крім того, недостатність мотивування слідчим суддею своєї ухвали усунута під час апеляційного розгляду.

Аргументи сторони захисту, що слідчим суддею було допущено до участі у судовому засіданні прокурора, який не надав суду належних документів на підтвердження своїх повноважень, спростовуються змістом наявних у матеріалах справи Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копії постанови від 03 липня 2023 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000545 від 28 червня 2023 року, а також висновками, викладеними в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 листопада 2024 року, згідно яких прокурор ОСОБА_6 включений до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000545 від 28 червня 2023 року, як під час роботи на попередній посаді, так і на даний час, про що наявні відповідні відомості у постановах про визначення групи прокурорів, так і у ЄРДР, а також слідчим суддею взято до уваги доводи прокурора про наявність описки у році винесення постанови заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_14 про групу прокурорів, оскільки відповідна календарна дата не настала.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з доповненнями в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4