Дата документу 27.03.2025Справа № 554/6245/22
Провадження № 1-кп/554/55/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000528 від 17.02.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, непрацевлаштованої, незаміжньої, маючої на утриманні дитину 2023 року народження, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 04.06.2021 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

17 лютого 2022 року приблизно о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_4 перебувала за адресою: м.Харків, проспект Тракторобудівників, 142, де побачила раніше їй незнайому ОСОБА_6 , та в цей час у неї виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном, який належить ОСОБА_6 , шляхом обману.

Діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 попросила у ОСОБА_6 надати їй свій мобільний телефон під приводом здійснення дзвінку та обіцяла повернути його. Отримавши мобільний телефон марки Теcnо Т372 вартістю 367 гривень 20 копійок, ОСОБА_4 під виглядом здійснення дзвінка почала відходити від ОСОБА_6 , на що остання почала робити їй зауваження, щоб вона не відходила та висловила вимогу повернути мобільний телефон. Однак, ОСОБА_4 , не реагуючи на вимоги ОСОБА_6 повернути їй мобільний телефон, діючи відкрито з метою заволодіння мобільним телефоном, почала бігти в напрямку дороги та в подальшому з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдала матеріальної шкоди ОСОБА_6 у розмірі 367 гривень 20 копійок.

Кваліфікація дій обвинуваченої судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитана в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Пояснила, що на той часу у неї не було особистого мобільного телефону. Вона попросила мобільний телефон у жінки, яку раніше не знала. Зателефонувала, а потім відмовилась повертати телефон. Пішла далі, не звертаючи уваги на крики жінки з проханням повернути телефон.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомляла.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Виклад позицій сторін кримінального провадження

Прокурор просила визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням ст.72 КК України, остаточно визначити до відбуття 1 рік 1 місяць позбавлення волі.

Обвинувачена просила призначити мінімальне покарання з іспитовим строком. Врахувати наявність маленької дитини та перебування на лікуванні.

Захисник просила врахувати, що обвинувачена визнала вину та щиро розкаялась, має на утриманні малолітню дитину. Просила призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченій суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує її покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до тяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка раніше судима, вчинила новий злочин у період іспитового строку, тривалий час ухилялась від явки до суду внаслідок чого була оголошена в розшук, має на утриманні дитину 2023 року народження, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра на даний час не перебуває.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за необхідне і достатнє призначити їй покарання у виді позбавленні волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування до обвинуваченої ст.69 КК України, чи норм ст.69-1 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Також, при визначенні остаточного покарання судом враховуюється вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 04.06.2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов не заявлений.

Мотиви інших рішень

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Полтави від 25 лютого 2022 року, слід скасувати.

Керуючись статтями 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 04 червня 2021 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати моменту її фактичного затримання.

До набрання вироком суду законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме: телефон марки «Tecno» Т372 в корпусі синього кольору - повернути власнику.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 25.02.2022 року - скасувати.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1