справа №176/2737/23
провадження №1-кп/176/38/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисників: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № №0000239 від 11.05.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за ч. 1,2 ст. 255, ч. 2,3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області на стадії судового розгляду знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Під час досудового слідства по даному кримінальному провадженню стосовно обвинувачених обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (фактичний час затримання обвинувачених - 28.03.2023 року), який в подальшому продовжувався. Наразі запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовано до 14 квітня 2025 року включно з визначенням розміру застави, стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 -(без визначення розміру застави).

Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ухвалою суду від 16.02.2024 року останньому змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із носнням засобів електронного контролю строком до 15 квітня 2024 року, який в подальшому продовжено до 22 вересня 2024 року. Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року Змінено обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із носінням засобів електронного контролю на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 18 листопада 2024 року включно, взявши під варту в залі суду. Визначивши місце тримання під вартою у Державній установі «Криворізька установа виконання покарання (№3)», в подальшому строк тримання під вартою продовжено, останній раз до 14 квітня 2025 року без визначення розміру застави.

Згідно повідомлення з Державної установи «Криворізька установа виконання покарання (№3)» від 21.08.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.08.2024 року був звільнений під заставу згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 року. Вибув за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідо ухвали суду від 08.11.2024 року обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_11 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби з 21:00 год до 06:00 год наступного дня.

Згідно повідомлення з Державної установи «Криворізька установа виконання покарання (№3)» від 05.12.2024 року, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 13.11.2024 року був звільнений під заставу згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08.11.2024 року. Вибув за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно повідомлення з Державної установи «Криворізька установа виконання покарання (№3)» від 05.12.2024 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 05.12.2024 року був звільнений під заставу згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08.11.2024 року. Вибув за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно повідомлення з Державної установи «Криворізька установа виконання покарання (№3)» від 30.12.2024 року, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 30.12.2024 року був звільнений під заставу в розмірі 454 200 грн. згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.12.2024 року. Вибув за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідо ухвали суду від 14.02.2025 року обвинуваченому ОСОБА_12 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби з 21:00 год до 06:00 год наступного дня.

04.04.2025 Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 строком на 60 діб, із встановленим розміром застави у розмірі 120 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 363 360 грн., крім обвинуваченого ОСОБА_9 .. Обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 продовження обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до прокурора та суду, в межах данного кримінального провадження; не відлучатись із населенного пункту, в якому проживають без дозволу прокурора та суду, крім випадків необхідних з навчанням, лікуванням поїздок до м. Дніпро; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, навчання. Обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стоком на 60 діб.

В ході судового засідання прокурором підтримано свої клопотання з підстав зазначених у клопотанні.

Підставою для продовження обраного запобіжного заходу заявлено наявність ризиків визначених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували як на час обрання запобіжного заходу, так і не зникли на час розгляду клопотання, та є актуальними, з врахуванням характеризуючих даних на обвинувачених, тяжкість злочинів, в яких останні обвинувачуються. Підставами для звернення із даним клопотанням наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення за пред`явленим їм обвинуваченням, яке підтверджено показами свідків, та матеріалами кримінального провадження; тяжкість кримінального правопорушення; відсутність офіційного місця роботи, та інше; тяжкість можливого покарання, у разі визнання обвинувачених винними у скоєнні злочину, що у своїй сукупності на думку обвинувачення, об`єктивно обґрунтовує заявлене клопотання, та жодний запобіжний захід, крім тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених. Також звертає увагу суду на те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

При цьому, заперечував проти клопотань захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу останнім.

04.04.2025 від адвоката ОСОБА_15 до початку судового засідання надійшли заперечення щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , мотивуючи тим що останні перебувають під вартою вже більше як 24 місяці. При цьому зазначає, що саме по собі тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється або обвинувачується особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою. Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетвоюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі. У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належними чином досліджувати можливість застосування таких альтенативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23.09.2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»). Просить змінити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_9 кожен окремо, підтримали позицію свого захисника, та просили змінити їм запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши, що переховуатись не збираються, за першою вимогою будуть з`являтися до суду. ОСОБА_9 також посилався на стан свого здоров`я, та в необхідності постійного лікування, після перенесення операції по видаленню шлуну. Потребує постійного лікування.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та їх захисники ОСОБА_16 , ОСОБА_15 фактично не заперечували, що до продовження обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України покладені на них ухвалою суду.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та їх захисники ОСОБА_15 , ОСОБА_17 не заперечували, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Щодо клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 заперечували, підтримали позицію їх захисників щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_18 заперечував проти клопотання прокурора, заявив підстави зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який, обвинуваченому ОСОБА_10 враховуючи тривалість часу знаходження під вартою обвинуваченого. Просив обрати менш обтяжливий запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту, а у разі відмови зменшити альтернативний мінімальний розмір застави, посилаючись на те, що тривалий час перебуває під вартою, та недоведеність ризиків зазначених прокурором. Звертаючи увагу суду на те, що тяжкість обвинувачення не є підставою для тримання обвинувачених під вартою, а тому необхідним є зміна запобіжного заходу на більш м`який, що буде відповідати приписам КПК.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав позицію свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши підстави та обґрунтування заявлених клопотань, суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, судді вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, SeriesA, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного питання, судом враховується, що в межах кримінального провадження № 0000239 від 11.05.2022 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.255, ч.2,3 ст. 27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, що відносяться до категорії особливо тяжких злочинів (ст. 12 КК України). Такий злочин має, дуже високий ступінь суспільної небезпеки.

Враховуючи стадію судового розгляду, суд не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що підозра ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.255, ч.2,3 ст. 27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення, визначеного в межах даного кримінального провадження, є обґрунтованою у розумінні ч. 1ст. 194 КПК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та позицію захисту, суд враховує приписи ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, керуючись практикою ЄСПЛ, та що оцінка заявлених ризиків проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування заявлених ризиків або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою особи, відсутня.

При цьому, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142, але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 вже більш 24 місяців перебувають під вартою в рамках даного кримінального провадження.

Згідно рішеня Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен виходити не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідністю уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжний захід не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (рішення у справі «Летельє проти Франції»; «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії»), Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належними чином досліджувати можливість застосування таких альтенативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23.09.2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Згідно ст. 62 Конституції України «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Так, заявлені ризики оцінюються судом, із врахуванням обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинувачених, (їх сімейного стану, роботи, місця проживання, засобів до існування), підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для кожного з обвинувачених окремо, переховуватись від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою (ст.5 Конвенції та рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України»).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Окрім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бєлозоров проти Росії та України», визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження».

Загальний строк тримання обвинувачени ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 під вартою у даному кримінальному провадженні складає більш 24 місяців.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Встановлюючи обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби, суд виходив із того, що даний вид запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених та зможе запобігти вчиненню ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо можливого впливу обвинувачених на свідків, то на час розгляду даного клопотання, суд при з`ясуванні наявності заявленого ризику, враховує встановлену КПК процедуру отримання показань, що після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду потерпілий та свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), та що обґрунтовування своїх висновків суд здійснює лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

При оцінці доводів прокурора про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, то сама по собі наявність цього кримінального правопорушення, та враховуючи встановлені характеризуючи данні обвинувачених, не може підтверджувати і не спростовує можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, проте, у цілому характеризує особу та її здатність дотримуватись правових приписів, і виключити повністю цей ризик суд не може, з урахуванням минулої поведінки обвинувачених, стадії судового розгляду та тяжкості ймовірного покарання у випадку доведення їх вини.

Заявлена позиція сторони захисту про зміну обраного запобіжного заходу на більш м`який, та застосування альтернативного запобіжного заходу ґрунтується на даних обвинувачених, наявності у них постійного місця проживання, соціальних зв`язків, та обставинах яких надана попередня оцінка, та які на час розгляду даного клопотання не змінилися.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

В результаті застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби буде досягнута мета забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , покладених на них процесуальних обов`язків і обраний запобіжний захід буде запобігати спробам переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Також, підлягає продовженню строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 ,у певний час доби.

Також, підлягає задоволенню клопотання прокурора про продовження обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 182, 183, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строк дії обовязків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, до 02 червня 2025 року, а сааме: прибувати за викликом до суду, в межах данного кримінального провадження; не відлучатись із населенного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду, крім випадків необхідних з навчанням, лікуванням поїздки до м. Дніпро; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, навчання; Зданий на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну не повертати протягом дії обов`язків.

Продовжити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у перний час доби до 02 червня 2025 року включно, заборонивши йому на вказаний період залишати своє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_5 , з 21:00 год до 06:00 год наступного дня.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у перний час доби до до 02 червня 2025 року включно, заборонивши йому на вказаний період залишати своє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_6 з 21:00 год до 06:00 год наступного дня.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у перний час доби до до 02 червня 2025 року включно, заборонивши їй на вказаний період залишати своє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_7 з 21:00 год до 06:00 год наступного дня.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у перний час доби до 02 червня 2025 року включно, заборонивши йому на вказаний період залишати своє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_7 з 21:00 год до 06:00 год наступного дня. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , запобіжний захід тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у перний час доби до 02 червня 2025 року включно, заборонивши йому на вказаний період залишати своє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_8 з 21:00 год до 06:00 год наступного дня. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у перний час доби до 02 червня 2025 року включно, заборонивши йому на вказаний період залишати своє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_9 з 21:00 год до 06:00 год наступного дня. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На період застосування домашнього арешту покласти на ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 обов`язки:

- не відлучатись із міста без дозволу суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- уникати спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 обов`язок працівників поліції відвідувати їх за місцем проживання та перевіряти виконання покладених на них судом обов`язків.

Копії ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Направити копію ухвали начальнику Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3», начальнику БКС №2 ГУНП в Дніпропетровській області, та Відділення №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1