САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/895/25
Провадження № 1-кп/726/88/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 13.02.2025, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця с. Ревне Кіцманського району Чернівецької області, не працюючого, неодруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

13.02.2025, приблизно о 14:30, ОСОБА_3 , перебуваючи в лісопосадці, яка знаходиться поблизу будинку № 10A, по вул. Хотинська в м. Чернівці, на землі виявив один згорток ізолюючої стрічки жовтого кольору в якому знаходився зіп-пакет зі кристалічною речовиною білого кольору невідомого походження, яку вважав психотропною. Після чого з метою вжити психотропну речовину шляхом знахідки незаконно придбав вказаний згорток, помістивши його до правої кишені своїх штанів, та почав зберігати при собі.

У подальшому, 13.02.2025, приблизно о 14:57, ОСОБА_3 , незаконно зберігаючи при собі без мети збуту вказаний зіп-пакет, був зупинений працівниками Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» по вул. Хотинська, 10А, в м. Чернівці.

Під час здійснення поліцейських заходів ОСОБА_3 , не маючи можливості надалі зберігати при собі зазначений згорток ізолюючої стрічки із зіп-пакетом, добровільно видав його працівникам поліції, та який в подальшому слідчо-оперативною групою Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області вилучено в присутності понятих під час затримання ОСОБА_3 за вказаною адресою.

Так, під час зазначеної слідчої дії виявлено та вилучено зіп-пакет із кристалічною речовиною, що відповідно до висновку експерта №CE-19/126-25/2694-НЗПРАП від 19.02.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,6246 г.

Отже, ОСОБА_3 своїми діями, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,6246 г.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (проступку), передбаченому ч.1 ст. 309 КК України визнав та висловив своє розкаяння у вчиненому. Підтвердив дійсність обставин, викладених у обвинуваченні. Дійсно 13.02.2025 знайшов один згорток в якому знаходився зіп-пакет зі кристалічною речовиною білого кольору невідомого походження, яку вважав психотропною та хотів самостійно вжити, а тому зберігав у себе без мети збуту. Після зупинки поліцейськими, видав на їх прохання знайдене. Просив суворо не карати, вперше вчинив неправильно, шкодує про вчинене, запевнив, що більше не вчинятиме правопорушень.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Просив обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, процесуальних витрат та даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Щодо міри покарання, просив суд призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 309 КК України, у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також вирішити питання речових доказів та процесуальних витрат, які стягнути з обвинуваченого.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки ними не оспорювалися фактичні обставини кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, погодився із обвинуваченням, а в учасників процесу та суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння останнім змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обвинувачений визнав та з якими погодився в повному обсязі.

Таким чином, провівши оцінку показів обвинуваченого ОСОБА_3 ,які він надав суду вільно, без примусу, тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини без мети збуту - доведена повністю, а останній вчинив вказаний кримінальний проступок, за обставин наведених у вироку.

Підстав, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання, у кожному конкретному випадку, суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься докримінального проступку; особу винного, який свою вину у вчиненому визнав у судовому засіданні, щиро розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки.

Також суд бере до уваги і ставлення обвинуваченого до вчиненого, обставини кримінального проступку, той факт, що кримінальним правопорушенням не завдано матеріальної шкоди, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальний проступок, є особою молодого віку, має зареєстроване місце проживання за яким характеризується виключно з позитивної сторони, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, однак зареєстрований 25.07.2022 в ОКНП «ЧОНД» з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 279 від 28.02.2025 ОСОБА_3 на даний час виявляє ознаки психічного захворювання не виявляє, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_3 ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального проступку.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, прокурором у обвинувальному акті не заявлено та судом не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити мінімальне покарання, визначене санкцією частини статті, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

При цьому, суд виходить із суспільної небезпеки вчиненого та обставин за яких вчинено кримінальний проступок, беручи до уваги те, що психотропну речовину обвинувачений зберігав без мети збуту, що знайшло своє вираження у відповідній кваліфікації його дій; наявності ряду пом`якшуючих покарання обставин; враховуючи при цьому відсутність обтяжуючих обставин; те, що обвинувачений усвідомив протиправний характер вчиненого та просив не призначати суворого покарання, - а тому в даному конкретному випадку, суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, доходить висновку, що саме таке покарання у виді штрафу, визначеного санкцією частини статті, у встановленому судом розмірі, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Підстав для призначення у цьому конкретному випадку більш тяжкого покарання, аніж штраф, зважаючи на встановлені обставини, суд не знаходить. На переконання суду цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого та нейтралізує негативні настанови і позбавить можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався, клопотань про його обрання до суду не надходило.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувались.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Щодо розподілу процесуальних витрат (заявлених витрат на проведення експертизи у кримінальному провадженні), суд керується положеннями ст. 124 КПК України. У зв`язку із ухваленням обвинувального вироку у справі, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, а саме на проведення судової експертизи наркотичних засобів психотропних речовин та прекурсорів №CE-19/126-25/2694-НЗПРАП від 19.02.2025, які згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 1591 гривню 80 копійок (а.м.к.п. 35) - підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 337, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1 591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 копійок.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

-PVP, масою 0,6246 г, сейф пакет №3691496, що зданий до камери зберігання речових доказів, згідно із квитанцією упакування ID 211567 від 26.02.2025, номер книги обліку речових доказів 172, порядковий номер 755 знищити.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1