ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1784/24

Провадження № 1-кп/568/141/24

"12" грудня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002412 від 24.10.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радивилів, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, працюючого старостою Бугаївського старостинського округу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28.03.2024р. близько 12 год. 00 хв. староста Бугаївського старостинського округу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області ОСОБА_4 та службова особа, матеріали якої виділені в окреме кримінальне провадження, із заздалегідь розробленим злочинним планом, усвідомлюючи факт внесення до ІКС ІПНП відомостей стосовно громадянина ОСОБА_6 , як особи, яка перебуває у розшуку та який має статус «ухилянт», використовуючи своє службове становище та пов`язані з цим можливості, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та підрозділів РТЦК та СП в особливий період шляхом створення перешкод в діяльності районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у проведенні законної діяльності, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи неподалік Бугаївської сільської ради, що знаходиться за адресою:, Рівненська область, Дубенський район, с. Бугаївка, вул. Шевченка, 36, озвучили ОСОБА_6 кілька пропозицій, за допомогою яких можливо уникнути мобілізації. Тим самим ОСОБА_4 та службова особа, матеріали якої виділені в окреме провадження, чітко усвідомлюючи, що ст. 65 Конституції України передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності й територіальної цілісності України і невиконання такого обов`язку слугує причинно-наслідковим зв`язком настанню негативних наслідків для держави України під час відсічі збройної агресії «рф» та дискредитації Збройних Сил України, явно демонстрували свою віктимну поведінку, яка спрямована на сприяння впродовж тривалого часу на системній основі низці особам в уникненні від мобілізації та проходженні військової служби, що саме по собі є суспільно-небезпечним діянням, що порушує функції збройних формувань України, не сприяє зміцненню дисципліни та фактично утворює деструктивні прояви у інших осіб, а у сукупності також стимулює інших осіб не проходити військову службу та уникати її шляхом вчинення протиправних дій. У свою чергу, службова особа, матеріали якої виділені в окреме кримінальне провадження, спонукав ОСОБА_6 у необхідності передачі йому грошових коштів як неправомірної вигоди задля забезпечення реєстрації фіктивного кримінального провадження, притягнення його до кримінальної відповідальності за злочин, подальше засудження та невжиття заходів, які спрямовані на встановлення об`єктивних обставин вчинення ОСОБА_6 протиправних дій з приводу його призову, а ОСОБА_4 підбурював останнього до надання такої вигоди.

При цьому, ОСОБА_4 та службова особа, матеріали якої виділені в окреме провадження, запевняли, що лише таким чином ОСОБА_6 зможе уникнути мобілізації під час особливого періоду, а також проводили впродовж березня- травня 2024 року йому інструктаж щодо лінії поведінки, надавали рекомендації, за яких він може уникнути призову за таких обставин.

Близько 11 год. 50 хв. 29.03.2024р., перебуваючи у м. Радивилів Рівненської області, службова особа, матеріали якої виділені в окреме провадження, діючи із заздалегідь розробленим планом, озвучив протиправну вимогу ОСОБА_6 щодо необхідності передачі йому грошових коштів у сумі 6 500,00 грн. задля виключення відомостей щодо нього з розшуку в підсистемі «Призовник, військовозобов`язаний, резервіст» ІКС ІПНП, при цьому стверджуючи, що гроші необхідно передати до 17 год. цього ж дня.

У подальшому, близько 17 год. 00 хв. 29.03.2024р. ОСОБА_6 , будучи змушеним виконати неправомірну вимогу службової особи, матеріали якої виділені в окреме провадження, та діючи на виконання порад ОСОБА_4 , який виступив підбурювачем ОСОБА_6 , до виконання ним такої неправомірної вимоги службової особи, матеріали якої виділені в окреме провадження, прибув до ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою: Рівненська область, Дубенський район, м. Радивилів, вул. Почаївська, 17, де зустрівся із службовою особою, матеріали якої виділені в окреме провадження, та виконуючи вказівку останнього і поради ОСОБА_4 , повіз службову особу, матеріали якої виділені в окреме провадження до місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де останній одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 6 500,00 грн. Разом з тим службова особа, матеріали якої виділені в окреме провадження, повідомив ОСОБА_6 про необхідність надання неправомірної вигоди у розмірі 2 000,00 дол. США за реалізацію злочинного механізму щодо реєстрації слідчим ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області кримінального провадження, вжиття заходів щодо подальшого притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, сприяння у подальшому засудженні, що у сукупності унеможливить його призов під час мобілізації в особливий період і проходження військової служби.

Як наслідок, 08.05.2024р. слідчим ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області до ЄРДР внесено відомості за фактом ухилення ОСОБА_6 від призову під час мобілізації в особливий період та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

У подальшому, 09.05.2024р. службова особа, матеріали якої виділені в окреме провадження, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, у ході телефонної розмови із ОСОБА_6 повідомив останньому про необхідність зустрічі 10.05.2024р., та зобов`язав його привезти грошові кошти у сумі 1 000,00 дол. США та 10 000,00 грн., що є частиною раніше визначеної суми в 2 000,00 дол. США.

Після цього, близько 16 год. 40 хв. 10.05.2024р. службова особа, матеріали якої виділені в окреме провадження, використовуючи своє службове становище та пов`язані з цим можливості, умисно, поєднуючи із вимаганням, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки в особливий період, з метою власного збагачення, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час руху за кермом службового автомобіля у с. Бугаївка, Дубенського району Рівненської області, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 1000,00 дол. США та 10 000,00 грн. за вчинення заходів щодо реєстрації СВ ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області кримінального провадження №0000107 від 08.05.2024р., подальшого притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, що у сукупності унеможливить його призов під час мобілізації в особливий період і проходження військової служби, а староста Бугаївського старостинського округу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області ОСОБА_4 неодноразово підбурював ОСОБА_6 до надання такої вигоди службовій особі, матеріали якої виділені в окреме провадження, впродовж березня-травня 2024 року під час телефонних розмов та особистих зустрічей.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб та ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України - підбурюванні до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, з використанням наданої їй влади чи службового становища.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що він, будучи старостою Бугаївського старостинського округу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області повинен був сприяти мобілізаційним заходам, а саме повідомляти та надавати повістки військовозобов`язаним громадянам підпорядкованого йому округу про виклик до ТЦК СП, які надійшли від останнього. ОСОБА_6 він добре знав, останній працював охоронцем в дитячому садочку Бугаівського старостинського округу. На нього прийшла повістка, про яку було повідомлено ОСОБА_6 . Останній по повістці не з`явився, в зв`язку з чим був внесений до бази даних ІКС ІПНП як ухилянт та оголошений у розшук. Коли ОСОБА_6 до нього звернувся за допомогою, ним було надані поради задля можливого ухилення від мобілізації та як це реалізувати. Розуміє, що не мав право це робити, що це неправомірні дії, покликані на перешкоджання діяльності ЗСУ в особливий період. В подальшому ОСОБА_6 мав справи з службовою особою, матеріали якої виділені в окреме провадження, який і повідомив та оголосив суму винагороди за здійснення заходів щодо уникнення мобілізації. ОСОБА_6 йому повідомив, що від нього вимагають гроші для реалізації заходів, пов`язаних з ухиленням від мобілізації, нащо він відповів, що це його справи, якщо він хоче позитивне вирішення своєї ситуації, не відмовляв його від надання такої пропозиції. Свою поведінку засуджує, щиро кається, просить надати шанс виправитися, не позбавляти його волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, характеризуючих його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб та ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України - підбурюванні до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які за приписами ст. 12 КК України відносяться до тяжкого та нетяжкого злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

З урахуванням наведеного, а також особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи, працює, відсутність завданої шкоди, суд приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч.1 ст. 114-1 КК України та за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу. З урахуванням всіх обставин справи при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає за необхідне обрати принцип повного складання призначених покарань, які відповідно до ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, беручи до уваги характер і ступень небезпечності для суспільства вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за доцільне надати обвинуваченому можливість виправитися без відбування покарання у виді позбавлення волі в місцях позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

По кримінальному провадженню процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого на даний час не застосований. В період з 13.09.2024р. по 25.10.2024р. до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України, та керуючись ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч.4 ст. 27 ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 4 (чотирьох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок).

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та штрафу у розмірі 68 000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок), які відповідно до ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Зарахувати у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_4 під вартою в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» з 13 вересня 2024р. по 25 жовтня 2024 року включно, із розрахунку один день тримання під вартою (попереднього ув`язнення) за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять років) з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою за номером НОМЕР_3 ; банківська картка № НОМЕР_4 ; банківська картка № НОМЕР_5 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому - повернути ОСОБА_4 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.09.2024р. (справа №569/8830/24), на мобільний телефон марки «Redmi», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою за номером НОМЕР_3 ; банківську картка № НОМЕР_4 та банківську картка № НОМЕР_5 - скасувати.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1