Справа № 468/888/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

19.03.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0000268 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопавлівка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2023 року близько 17.00 годин в м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області водій ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ), рухаючись у денний час доби, в ясну, сонячну погоду по сухій чистій асфальтованій ділянці проїзної частини вулиці Соборної в напрямку вулиці Сагайдачного.

В цей час малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно справним велосипедом «Mustang Sport», рухався по вулиці Сагайдачного з правого боку від автомобіля марки «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_3 .

Рухаючись в зазначених умовах в обраному напрямку, при наближенні до нерегульованого світлофором перехрестя вулиць Соборної та Сагайдачного водій ОСОБА_3 в порушення вимог п. 2.3 «б», 16.3, 16.12 Правил дорожнього руху, а саме: проявив особисту неуважність, недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини для надання переваги в русі велосипеду «Mustang Sport» під керуванням малолітнього ОСОБА_7 , внаслідок чого відбувся наїзд автомобіля «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_3 на велосипедиста ОСОБА_7 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди малолітньому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_3 визнав частково, пред`явлений до нього цивільний позов не визнав. При розгляді справи в суді вказав, що 03.08.2023 року він їхав на автомобілі по вул. Соборній в м. Баштанка в напрямку автодороги Н-11. Приблизно за 50 метрів він помітив, що справа для нього на перехресті з вул. Сагайдачного приблизно в метрі від проїзної частини стояла дівчина. Коли його автомобіль під`їхав до перехрестя раптом із-за дівчини вискочив хлопець на велосипеді і обвинувачений лише встиг натиснути на гальма. Зіткнення відбулось на смузі руху його автомобіля. Обвинувачений залишився на місці події чекати швидку допомогу та поліцію. На момент пригоди на даній ділянці дороги дорожніх знаків не було, хоча раніше з вул. Сагайдачного на вул. Соборну був розміщений дорожній знак «Стоп», тому обвинувачений вважав, що рухається головною дорогою.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

З показань потерпілого ОСОБА_7 , який був допитаний в присутності законного представника та психолога, слідує, що він того дня катався на власному справному велосипеді з подругою ОСОБА_9 . Вони сіли перепочити на зупинці по вул. Сагайдачного неподалік від перехрестя. Потім вони зібрались їхати далі, ОСОБА_10 його чекала перед перехрестям, а він їхав на велосипеді, об`їхав її з правого для неї боку і коли подивився наліво для себе, то побачив перед собою бампер автомобіля і подальших подій не пам`ятає. В результаті ДТП він отримав перелом лівої ноги, з яким лікувався два місяці в двох лікарнях.

Свідок ОСОБА_11 вказала, що 03.08.2023 року вона їхала з чоловіком та дітьми в автомобілі по вул. Соборній в м. Баштанка в напрямку об`їзної дороги. Чоловік був за кермом та не перевищував швидкості руху. На перехресті з правого боку для їх автомобіля стояла дівчина. Із-за неї на велосипеді вискочив хлопчик, який тримав кермо однією рукою, а в іншій руці тримав морозиво. Її чоловік намагався вивернути кермо вліво та гальмував, але зіткнення все ж відбулось та автомобіль вдарив велосипед правою фарою. Чоловік підбіг до хлопчика та крикнув, щоб викликали швидку. Один з місцевих мешканців викликав швидку допомогу. На перехресті, де відбулась подія, дорожніх знаків не було, хоча раніше навесні 2023 року там були дорожні знаки.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.08.2023 року, схемою та фототаблицею до нього - місцем події є нерегульоване перехрестя вулиць Соборної та Сагайдачного в м. Баштанка, на якому виявлені автомобіль марки «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) та велосипед «Mustang» з механічними пошкодженнями. Відповідно до схеми ДТП на відповідній ділянці доріг будь-які дорожні знаки відсутні.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.08.2024 року та схеми до нього слідчим оглянуті та заміряні об`єкти, які знаходились на відповідному перехресті поза межами проїзних частин.

Відповідно до висновку експерта по дослідженню технічного стану автомобіля №СЕ-19/115-23/11560-ІТ від 14.09.2023 року система рульового керування, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) на момент ДТП знаходились в працездатному стані та не мали несправностей.

Відповідно до висновку експерта по дослідженню технічного стану №СЕ-19/115-23/11565-ІТ від 19.09.2023 року система рульового керування, ходова частина та робоча гальмівна система велосипеда «Mustang Sport» на момент ДТП знаходились в працездатному стані та не мали несправностей.

Згідно з висновком транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/115-23/11561-ІТ від 02.10.2023 року під час первісного контактування автомобіль «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) розташовувався передньою правою частиною до лівої частини велосипеда «Mustang Sport». Далі відбувалось впровадження даних транспортних засобів один відносно одного та відбувалось контактування і пошкодження інших частин даних транспортних засобів. В даному випадку можна вказати лише те, що зіткнення даних транспортних засобів відбувалось в межах проїзної частини в місці, близькому до визначення початку розташування осипу скла (по напрямку з права наліво (по ходу опису схеми)).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 12.10.2023 року, схеми та фототаблиці до нього, водій ОСОБА_3 на місці в присутності понятих та захисника розповів та показав обставини ДТП, а також за результатами слідчого експерименту були проведені відповідні заміри.

Згідно з висновком автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди №СЕ-19/115-23/17442-ІТ від 15.01.2024 року належні дії водія автомобіля «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) регламентуються вимогами п. 12.4, 16.3, 16.12 ПДР. Водій автомобіля «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) мав технічну можливість запобігти ДТП. В діях водія автомобіля «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) вбачається невідповідність вимогам п. 16.12 ПДР. Невідповідність вимогам п. 16.12 ПДР знаходиться в причинному зв`язку з подією з технічної точки зору. У вказаній дорожній ситуації водій велосипеда «Mustang Sport» повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР. Неможливо встановити чи є в діях водія велосипеда «Mustang Sport» невідповідності до вимог ПДР і чи знаходяться вони з технічної точки зору в причинному зв`язку з ДТП.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 12.04.2024 року, схеми та фототаблиці до нього, свідок ОСОБА_12 на місці в присутності понятих, законного представника та психолога розповів та показав обставини ДТП, а також за результатами слідчого експерименту були проведені відповідні заміри.

Із висновку автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди від 24.04.2024 року №24-2130 слідує, що згідно з наданими слідством вихідними даними водій автомобіля «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.3, 16.12 ПДР та належним і своєчасним їх виконанням мав технічну можливість запобігти настанню даної ДТП. В діях водія автомобіля «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) вбачається невідповідність вимогам п. 16.3, 16.12 ПДР. Невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) вимогам п. 16.3, 16.12 ПДР з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією. Водій велосипеда «Mustang Sport» повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР та належним і своєчасним їх виконанням не мав технічної можливості запобігти настанню даної ДТП. В діях водія велосипеда «Mustang Sport» з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР та його дії, що передували ДТП, з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку із настанням ДТП.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №152/76 від 22.11.2023 року ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Крім того йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді множинних глибоких саден нижніх кінцівок та голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Наявні тілесні ушкодження утворились від дії якихось тупих твердих предметів (предмета), можливо 03.08.2023 року в умовах ДТП зіткнення з транспортним засобом.

Згідно з повідомленням Баштанської міської ради від 06.09.2024 року та копії робочого проекту капітального ремонту автодороги по вул. Сагайдачного в м. Баштанка 2013 року на вул. Сагайдачного при наближенні до перехрестя з вул. Соборною з боку Баштанського сирзаводу робочим проектом передбачений дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Вказаний дорожній знак був раніше, в які періоди і у зв`язку з чим він відсутній інформації немає. Ділянка дороги по вул. Сагайдачного з боку сирзаводу до примикання з дорогою по вул. Соборна має щебеневе покриття з подвійною поверхневою обробкою бітумом. Дорога по вул. Соборній має асфальтобетонне покриття. Згідно зі схемами до робочого проекту вся проїзна часина вул. Сагайдачного до вул. Соборної улаштована відповідним дорожнім покриттям.

Суд не погоджується з позицією сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого складу відповідного кримінального правопорушення, яка ґрунтується на тому, що у зв`язку з тим, що на вул. Сагайдачного перед перехрестям з вул. Соборною, по якій рухався обвинувачений, тривалий час стояв дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», тому він вважав, що рухається головною дорогою.

Проте суд не має підстав погодитись з такою оцінкою подій стороною захисту. Склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України характеризується необережною формою вини і саме недбало покладаючись на те, що відповідний знак там був раніше, обвинувачений допустив відповідне правопорушення, проте мав керуватись відповідною дорожньою обстановкою та засобами регулювання дорожнього руху, які були в наявності саме на момент відповідної події, крім того на дорозі, по якій він рухався був також відсутній і дорожній знак 2.3 «Головна дорога». Отже, перевагу в русі на перехресті при наближенні іншого транспортного засобу праворуч обвинувачений міг мати виключно в тому разі, якщо він достеменно пересвідчився щодо наявності додаткових засобів регулювання дорожнього руху (відповідних дорожніх знаків, світлофорів чи регулювальника, які б змінювали визначену п. 16.3, 16.12 ПДР черговість проїзду перехрестя). Натомість із показань учасників провадження, і з письмових доказів слідує, що на момент події на перехресті жодних дорожніх знаків не було, отже проїзд такого перехрестя додатковими засобами не регулювався, тому таке перехрестя було нерегульованим, тому черговість його проїзду визначалась п. 16.3, 16.12 ПДР.

Зауваження сторони захисту та надані нею докази того, що дорожнє покриття по вул. Соборній та дорожнє покриття по вул. Сагайдачного відрізнялись, тому дорога по вул. Соборній була головною, є необґрунтованими.

Так відповідно до п. 1.10 ПДР головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної.

Разом з тим дорога по вул. Сагайдачного має відповідне покриття у виді слоїв щебня та бітума, тобто має дорожнє покриття, а, отже, не є ґрунтовою дорогою в розумінні ПДР, тому і дорога по вул. Соборній, і дорога по вул. Сагайдачного є дорогами з покриттям та за відсутності відповідних дорожніх знаків є рівнозначними дорогами.

За такого, при виїзді на нерегульоване перехрестя рівнозначних доріг обвинувачений був зобов`язаний надати перевагу в русі обом велосипедистам (і дівчині в тому числі), які очевидно для нього наблизились до такого перехрестя праворуч для нього.

В такому контексті зауваження обвинуваченого щодо того, що потерпілий на велосипеді виїхав із-за дівчини, яка зупинилась на велосипеді перед перехрестям, на питання порушення обвинуваченим ПДР не впливають, оскільки, як вказано вище, він точно заздалегідь побачив з правого боку на перехресті велосипедистку і саме він мав її пропустити, а не вона його, і, якби він це вчинив, керуючись положеннями п. 16.3, 16.12 ПДР, то цілком очевидно, що він не допустив би наїзд і на іншого велосипедиста, який, маючи перевагу в проїзді перехрестя, виїхав на перехрестя.

При цьому відповідно до висновку Верховного Суду в постанові від 14.01.2025 року по справі № 592/7961/18 протиправність дій потерпілого пішохода не у всякому випадку виключає винуватість засудженого.

Натомість в даній справі відповідно до висновку експерта від 24.04.2024 року №24-2130 потерпілий велосипедист ОСОБА_7 з технічної точки зору взагалі не допускав порушень ПДР та його дії, що передували ДТП, з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку із настанням ДТП.

Таким чином, встановлені судом обставин вказують на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який вважається таким, що не має судимостей, не має негативної характеристики за місцем проживання, має на утриманні чотирьох неповнолітніх осіб, характер вчиненого ним кримінального правопорушення, що віднесений до категорії нетяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставини, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, відсутні.

Суд не визнає заявлену в обвинувальному обтяжуючу покарання обвинуваченого обставину, визначену п. 6 ч.1 ст. 67 КК України, оскільки, по-перше, вказаний пункт визначає цілий ряд альтернативних обставин, натомість в обвинувальному акті чітко певна з таких альтернативних обставин не зазначена, що суперечить принципу правової визначеності. По-друге, злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України є необережним щодо спричинених ним наслідків, натомість передбачені п. 6 ч.1 ст. 67 КК України обтяжуючі покарання обставини стосуються випадків умисного протиправного посягання на визначені в ній категорії осіб, тому відсутні достатні підстави для висновку про те, що обвинувачений при вчиненні необережного злочину умисно посягав на визначену в п. 6 ч.1 ст. 67 КК України особу.

У досудовій доповіді орган з питань пробації прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

З врахуванням наведених обставин, за відсутності обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, з врахуванням досудової доповіді органу з питань пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, позиції прокурора щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, оскільки наявність у нього інвалідності ІІІ групи відповідно до пенсійного посвідчення від 20.04.2022 року не перешкоджає призначенню такого виду покарання відповідно до ст. 61 КК України, та можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і доцільність застосування ст.75 КК України, ухваливши звільнення його від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні питання щодо необхідності призначення обвинуваченому за ч.1 ст. 286 КК України додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує, що по-перше, вказане додаткове покарання за ч.1 ст. 286 КК України є обов`язковим. По-друге, закон також заперечує можливість непризначення такого додаткового покарання за даним кримінальним правопорушенням на підставі ст. 69 КК України, оскільки відповідно до ч.2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В даному ж випадку санкція ч.1 ст. 286 КК України якраз передбачає основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За такого, призначення додаткового покарання в даній справі у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами є обов`язковим.

Законним представником малолітнього потерпілого в кримінальному провадженні поданий позов до ОСОБА_3 та АТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення з АТ «Страхова компанія «АРКС» завданої матеріальної шкоди в сумі 22 232,19 грн., про стягнення зі співвідповідачів моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я малолітнього потерпілого, в сумі 300 000 грн., про стягнення з відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої протиправною поведінкою щодо близького родича в сумі 100 000 грн та про стягнення зі співвідповідачів витрат на правничу правову допомогу в сумі 5000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень стст. 6, 9, 22, 23, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у АТ «Страхова компанія «АРКС», що підтверджується матеріалами справи та визнається усіма учасниками.

З наявної в матеріалах справи копії поліса обов`язкового страхування №ЕР214287370 слідує, що розмір страхового відшкодування за шкоду завдану здоров`ю застрахованим транспортним засобом ОСОБА_3 визначений в 320 000 грн.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року №372/1010/16-ц відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналіз процитованих норм та правових позицій Верховного Суду вказує на те, що оскільки шкода була завдана особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, то в межах сум страхового відшкодування відповідальність несе юридична особа - страховик (АТ «Страхова компанія «АРКС»), а суми, які перевищують розмір страхового відшкодування, має сплатити обвинувачений.

Загалом підтверджена відповідними доказами матеріальна шкода, заподіяна здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 становить 22 232,19 грн., що не перевищує лімітів відповідальності страховика та має бути сплачена страховиком на користь потерпілої.

Той факт, що сторона потерпілого не зверталась безпосередньо до страховика за отриманням страхового відшкодування, не перешкоджає розгляду таких вимог судом та стягненню зі страховика таких складових матеріальної шкоди, оскільки відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року по справі № 465/4621/16-к та від 11.12.2019 року по справі №465/4287/15 для розгляду позову потерпілого про стягнення страхового відшкодування не обов`язкове попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату такого страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому відповідні витрати на лікування малолітнього потерпілого здійснювала його законний представник позивач у справі, тому саме на її користь підлягають стягненню вказані суми.

За такого, оскільки підтверджена документами фактично завдана матеріальна шкода потерпілому не перевищує лімітів відповідальності страховика, то вся вона має бути сплачена на користь позивача саме страховиком.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідачів на її користь моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я її малолітнього сина, суд виходить з наступного.

Внаслідок кримінального правопорушення малолітньому потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості, внаслідок чого потерпілий був змушений тривалий час лікуватись, що спричиняло йому тривалий час фізичний біль, змусило його змінити звичний образ життя та з очевидністю спричинило малолітній дитині значну моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, які потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому наслідки отримання вказаних тілесних ушкоджень є довготривалими в часі.

З врахуванням вказаних обставин та з врахуванням передбачених ст. 23 ЦК України вимог розумності і справедливості суд вважає, що з відповідальних осіб на користь потерпілого слід стягнути 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням його здоров`я.

При цьому відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно з постановою Верховного Суду від 01.07.2021 року по справі №182/3734/15-к розмір вказаної моральної шкоди слід розраховувати саме від суми страхової виплати, а не від страхової суми.

Оскільки, як розраховано вище судом, сума страхової виплати, яка мала бути сплачена страховиком позивачу, становить 22 232,19 грн., то визначені ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 5% моральної шкоди становлять 1111,61 грн. (22 232,19 грн. х 5%).

Решта визначеного судом вище розміру моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілого в сумі 48 888,39 грн. (50 000 грн. 1111,61 грн.) підлягає відшкодуванню на користь потерпілого обвинуваченим.

При цьому малолітній потерпілий ОСОБА_7 відповідно до ст. 25, 26 ЦК України має цивільну правоздатність, отже має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, проте обсяг його цивільної дієздатності не дає змоги стягнути заподіяну йому моральну шкоду безпосередньо на його користь. За такого вказана вище моральна шкода, завдана малолітньому потерпілому ушкодженням його здоров`я, підлягає стягненню з відповідальних осіб на користь його законного представника позивача по справі в інтересах малолітнього потерпілого.

Вирішуючи вимоги цивільного позивача, законного представника малолітнього потерпілого про стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди, завданої протиправною поведінкою щодо її близького родича - малолітнього сина, суд виходить з наступного.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого малолітньому сину позивачки були заподіяні тілесні ушкодження, що змусило позивача хвилюватись за його здоров`я, доглядати його під час відновлення від травм, що зумовило її душевні страждання, що спричинило позивачці моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її малолітнього сина.

Разом з тим суд враховує, що відповідні протиправні дії обвинуваченого щодо потерпілого були в вчинені з необережності.

З врахуванням вказаних обставин та з врахуванням передбачених ст. 23 ЦК України вимог розумності і справедливості суд вважає, що з обвинуваченого на користь позивачки слід стягнути 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною поведінкою щодо її малолітнього сина.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з цивільних відповідачів понесених нею витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати, серед іншого, складаються із витрат на правову допомогу.

Згідно з ч.2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року №598/1781/17 положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК. Натомість положення, які стосуються цивільного позову, визначені главою 9 КПК. Це свідчить про різну правову природу процесуальних витрат та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Натомість шкода у кримінальному провадженні пов`язана не з процесуальними відносинами, а з матеріально-правовими вчиненням кримінального правопорушення чи іншого суспільно-небезпечного діяння.

За такого, питання розподілу процесуальних витрат, в тому числі витрат потерпілого на правову допомогу, вирішуються виключно в порядку, визначеному главою 8 КПК, та не може бути вирішене в порядку, визначеному главою 9 КПК України, або в порядку ЦПК України, можливість чого передбачена ч.5 ст. 128 глави 9 КПК України.

Тому, процесуальні витрати цивільного позивача в кримінальному провадженні не можуть бути розподілені між цивільними відповідачами, а підлягають відшкодуванню виключно обвинуваченим.

Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду договором від 06.04.2024 року про надання правничої допомоги, розрахунком витрат на професійну правничу допомогу від 06.04.2024 року в сумі 5000 грн, квитанцією до прибуткового касового ордера №050 від 06.04.2024 року на суму 5000 грн.

За такого, з обвинуваченого на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В зв`язку із зазначеним з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 11 794,24 грн.

Заходи по арешту майна, вжиті за ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.10.2023 року №468/1700/23 згідно зі ст. 174 КПК України належить скасувати.

При цьому суд не погоджується з позицією обвинувачення щодо доцільності звернення стягнення на автомобіль «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) в рахунок задоволення цивільного позову.

По-перше, звернення стягнення на певне майно можливе виключно в разі надання достатніх доказів належності такого майна боржнику на праві власності, натомість право володіння майном не ототожнюється з правом власності на нього. При цьому суду не надані жодні докази того, що даний автомобіль, який перебував у володінні обвинуваченого, належить йому на праві власності. Більше того в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи на даний автомобіль.

По-друге, відповідно до ухвали слідчого судді арешт на вказаний автомобіль був накладений з метою його збереження в якості речового доказу, отже вказана підстава для арешту майна на час ухвалення вироку по справі відпала. Натомість цивільний позивач не заявляв клопотань про забезпечення його позову. Також відповідно до ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений саме належним позивачу майном, натомість, як вказано вище, докази належності обвинуваченому на праві власності такого автомобіля суду не надані.

Отже відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази: автомобіль «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) підлягає поверненню володільцю ОСОБА_3 , велосипед «Mustang Sport» належить повернути володільцю, законному представнику малолітнього потерпілого - ОСОБА_5 , копію медичної картки стаціонарного хворого №4491/445 належить залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік підлягає реальному виконанню.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_5 22 232 (двадцять дві тисячі двісті тридцять дві) гривні 19 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілого.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_5 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_7 1111 (одну тисячу сто одинадцять) гривень 61 копійку в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_7 48 888 (сорок вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 39 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 10 000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною поведінкою щодо її малолітнього сина.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 11 794 (одинадцять тисяч сімсот дев`яносто чотири) гривні 24 копійки.

Заходи по арешту майна, вжиті за ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.10.2023 року №468/1700/23 - скасувати.

Речові докази:

-автомобіль «ВАЗ 2109» (н.з. НОМЕР_1 ) повернути володільцю ОСОБА_3 ,

-велосипед «Mustang Sport» - повернути володільцю, законному представнику малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

-копію медичної картки стаціонарного хворого №4491/445 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

Суддя