№ 1-кп/756/1601/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в Оболонському районному суді міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який вносено 17.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000621 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Кам`яна Балка Миколаївської області, громадянки України, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої

-обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

УСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 16 травня 2024 року, приблизно о 17 годині 04 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись другою (середньою) смугою проїзної частини проспекту Володимира Івасюка у місті Києві, зі сторони вулиці Героїв Полку «Азов», в напрямку вулиці Олександра Архипенка, зі швидкістю 68,87 ± 2,75 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год., наближалася до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного пішохідними світлофорами (які були вимкнені), дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України.

В цей час, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Audi Q7» р.н. НОМЕР_2 , рухаючись попереду в попутному напрямку та розташовуючись у третій (крайній лівій) смузі проїзної частини проспекту Володимира Івасюка, з метою виконання вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, почала зменшувати швидкість руху та зупинилася перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом, надаючи дорогу пішоходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розпочала перетин проїзної частини проспекту Володимира Івасюка, в межах зазначеного нерегульованого пішохідного переходу, рухаючись зліва направлено відносно напрямку руху транспортних засобів, наближаючись зліва до смуги руху автомобіля марки «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_4 допустила порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 12.4, 12.9 (б) та 18.4 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівої гомілки: уламкового перелому дистального епіметафізу лівої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків і підвивихом стопи до заду) та поверхневих саден внутрішньої поверхні нижньої третини лівої гомілки. Також пішоходу ОСОБА_6 спричинено легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рані в ділянці правого ліктя.

В діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору є причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду на пішохода ОСОБА_6 .

Крім того, в діях водія ОСОБА_4 встановлено порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.4, 12.9 (б) та 18.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

2.Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1.Позиції сторін захисту та обвинувачення.

2.1.2. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України вчинено останньою, тому просив суд визнати ОСОБА_4 винуватою та призначити покарання у вигляді штрафу, у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України визнала повністю, у вчиненому каялася, вибачилась перед потерпілою. Просила не позбавляти права керування транспортними засобами, тому що це є єдиним джерелом її доходу. Повідомила, що на її утриманні перебуває малолітня дитина та хворий батько, який потребує постійного догляду. Також, повідомила, що сплатила кошти потерпілій за лікування та надавала всю необхідну допомогу.

2.1.3. Захисник обвинуваченої - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченої, просив суд урахувати, що обвинувачена повністю визнає вину, сплатила кошти за лікування. Також, просив в порядку ст. 69 КК України не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, але якщо суд не знайде підстав для застосування ст. 69 КК України, то просив суд призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.

2.1.4. Потерпіла ОСОБА_6 щодо міри покарання поклалась на розсуд суду. Зазначила, що лікування її не завершено та в подальшому вона потребує оперативного втручання через події дорожньо-транспортної пригоди.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження (надані показання обвинуваченої), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченої. При цьому суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що вона себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачену, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю, у вчиненому каялась, засудила свою протиправну поведінку. Протягом судового провадження неодноразоао вибачалась перед потерпілою. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченою та її щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачена просила суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором та захисником у судовому засіданні. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії обвинуваченої як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже є підставою для врахування таких дій як обставину, що пом`якшує покарання.

3.2. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 намагалась відшкодовувати завдані матеріальні збитки, зокрема із моменту пригоди та під час досудового розслідування здійснювала витрати на лікування потерпілої, на підтвердження чого стороною захисту були надані суду відповідні документи.

Водночас, суд бере до уваги пояснення потерпілої стосовно того, що лікування ще не завершено і в майбутньому остання потребуватиме оперативного втручання, на що їй необхідні грошові кошти, а обвинувачена наразі матеріальної допомоги не надає. Між тим, суд зауважує, що добровільне відшкодування завданого збитку повинно бути реальним, повним та добровільним. Відтак, наведені відомості є достатніми, щоб вважати дії обвинуваченої як часткове добровільне відшкодування завданого збитку та є підставою для врахування як обставину, що пом`якшує покарання.

3.3. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

3.2. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не було встановлено.

4. Мотиви призначення покарання .

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості її призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченїй ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність. Зокрема, указаний злочин, як установлено в судовому засіданні, відноситься до злочинів учинених з необережності. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченої, яка раніше не судима, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має вищу освіту, працює водієм на договірних засадах, має на утриманні малолітню дитину та хворого батька, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

4.3. Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості, що характеризують особистість обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України у суду наявні підстави для призначення обвинуваченій основного покарання у вигляді штрафу, у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

4.4. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).

4.5. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченої відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтями 69 КК України, не встановлено, а отже, відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_4 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з урахуванням особистості обвинуваченої, строком на 1 рік, яке є обов`язковим при призначенні покарання, тобто не є альтернативним.

ННа думку суду, під час здійснення судового провадження не було отримано відомостей для призначення покарання ОСОБА_4 , як того просила сторона захисту, із застосування положень ст. 69 КК України, зокрема - без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Оскільки суд хоча і погоджується із тим, що ОСОБА_4 в цілому позитивно характеризується, однак задля застосування положень частин 1, 2 ст. 69 КК України необхідно аби декілька обставин, які пом`якшують покарання істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не обирався, підстави для застосування запобіжного заходу до набуття вироком законної сили - відсутні.

5.2. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати на проведення експертизи а саме:

- судової експертизи № СЕ-19/111-24/32180-ФП від 25.07.2024 у розмірі 4 165 (чотири тисячі сто шістдесят п`ять) гривень 04 (чотири) копійки;

- судової експертизи № СЕ-19/111-24/30979-ІТ від 04.07.2024 у розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок;

- судової експертизи № СЕ-19/111-24/47351-ІТ від 30.08.2024 у розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.

5.3. Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а саме транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_1 , номер кузову № НОМЕР_3 , 2015 року випуску, який належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», що зареєстроване за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 35А, оф. 300, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.05.2024 (судове провадження № 1-кс/761/12351/24, справа № 761/18780/24), слід скасувати в частині обмеження відчуження та розпорядження.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу, у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 26 КВК України вона має сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документів про сплату штрафу.

Запобіжний захід не обирати.

Процесуальні витрати на проведення експертиз, а саме:

- судової експертизи № СЕ-19/111-24/32180-ФП від 25.07.2024 у розмірі 4 165 (чотири тисячі сто шістдесят п`ять) гривень 04 (чотири) копійки;

- судової експертизи № СЕ-19/111-24/30979-ІТ від 04.07.2024 у розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок;

- судової експертизи № СЕ-19/111-24/47351-ІТ від 30.08.2024 у розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок, відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.05.2024 (судове провадження № 1-кс/761/12351/24, справа № 761/18780/24) на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_1 , номер кузову № НОМЕР_3 ,2015 року випуску, який належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», що зареєстроване за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 35А, оф. 300, в частині обмеження відчуження та розпорядження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а особами, які не були присутніми під час його оголошення - у той же строк та в тому ж порядку з моменту отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України, а також надіслати учасникам, які не були присутніми під час його проголошення.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті 08 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1