ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2886/24
Провадження №1-кс/477/42/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

21 січня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника третьої особи, стосовно майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_3 ,

прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на автомобіль марки «ТАТА», про скасування арешту, подане в межах кримінального провадження №0000639 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2025 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області в інтересах ОСОБА_5 з клопотанням про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження №0000639 від 15 листопада 2024 року, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області у цьому кримінальному провадженні від 22 листопада 2024 року, зокрема автомобіля марки «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування свого клопотання заявник вказує, що на день звернення з указаним клопотанням до слідчого судді, необхідність в арешті відпала, оскільки в кримінальному провадженні проведені судові експертизи, виконані всі можливі слідчі дії та інші процесуальні заходи, направлені на вилучення, фіксацію та дослідження доказів, які б могли знаходитися на вказаному автомобілі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на його передчасність, з огляду на те, що досудове розслідування триває, вилучений транспортний засіб визнаний речовим доказом та відносно нього постановою слідчого призначено експертизи, проведення однієї з яких ще триває. У разі скасування арешту це призведе до неможливості завершення розпочатої судової експертизи та втрати речових доказів.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2024 року накладено арешт на транспортний засіб автомобіль, марки «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_6 , з позбавленням права його відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речового доказу.

Арешт накладено в межах кримінального провадження №0000639 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 листопада 2024 року о 20.40 годині за участі автомобіля, марки «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пішохода, особа якого на час постановлення ухвали встановлювалася, під час якої останній отримав тілесні ушкодження,

За змістом частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обґрунтованість арешту визначається: наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; відповідністю майна, на яке накладено арешт, його меті; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди) - обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Зазначеним вище обставинам, що визначають обґрунтованість арешту надана оцінка при його накладенні, що вбачається з ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2024 року, та накладено арешт на вилучений під час огляду місця пригоди транспортний засіб автомобіль марки «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів.

Звертаючись до слідчого судді з цим клопотанням, заявник не наводить нових обставин, які дозволяли б по іншому оцінити доводи сторони обвинувачення про необхідність накладення арешту на вилучене під час обушку майно.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При накладенні арешту слідчий суддя вказував на достатність підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на майно.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку статей 170-174 КПК України, та згідно частини другої, третьої статті 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в частині першій статті 98 КПК України.

З огляду на положення частини другої, третьої статті 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зі змісту ухвали слідчого судді від 22 листопада 2024 року вбачається, що вирішуючи питання з приводу необхідності накладення арешту, слідчий суддя виходив серед іншого і з того, що вилучений транспортний засіб зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, що має суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується.

Як установлено в судовому засіданні при розгляді цього клопотання, постановами слідчого призначено судові експертизи, одна з яких є незавершеною.

Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень визначені випадки, коли проведення експертизи можливе лише за наявності об`єкта дослідження.

Тому, слідчий суддя вважає належними доводи прокурора, що потреба у накладені арешту на майно обумовлена в тому числі й необхідністю проведення експертизи, за наслідком якої буде встановлена необхідність його подальшого утримання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні чи можливістю повернення володільцю як такого, що не містять на собі важливих відомостей для з`ясування обставин вчинення злочину.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту, оскільки він накладений обґрунтовано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказів, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті, слідчому судді не надано.

На думку слідчого судді, у даному випадку, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та такий відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що існує необхідність арешту майна на даний час з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому клопотання про скасування арешту майна є передчасним та в його задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту майна не позбавляє особу права повторно звернутись до суду з відповідним клопотанням, після зміни обставин, що підлягають доказуванню при розгляді цього клопотання.

Керуючись статтями 174, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на транспортний засіб автомобіль марки «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2024 року з метою збереження речового доказу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7