ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/418/25 Справа № 216/847/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

11.02.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого-Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2024р. яким обвинувачених

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України проживаючого без офіційної реєстрації в АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, який проживає та зареєстрований в АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, який проживає та зареєстрований АДРЕСА_3 ,

визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено кожному з обвинувачених покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено обвинувачених відбування призначеного покарання, якщо вони протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинять нового кримінального правопорушення та виконають покладенні на них обов`язків, передбачені ст. 76 КК України

за участю прокурора ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12

в с т а н о в и л а :

Вироком суду першої інстанції яким обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено кожному з обвинувачених покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено обвинувачених відбування призначеного покарання, якщо вони протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинять нового кримінального правопорушення та виконають покладенні на них обов`язків, які передбачені ст. 76 КК України, стягнуто з обвинувачених судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи, які належить сплатити солідарно.

Вирок суду оскаржено першим заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 , який не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність винуватості обвинувачених, кваліфікацію їх дій, вид та розмір призначеного покарання не погодився із вироком суду в частині солідарного стягнення з обвинувачених процесуальних витрат;

- зазначає, що положення глави 8 КПК України передбачають принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат, а вирок в цій частині підлягає зміні;

- вказує, що відповідно до розрахунку експертної установи витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 19/104-17/1/5/748 від 12.11.2020р. обраховані в розмірі 1961,40грн., проте суд першої інстанції при визначенні солідарного стягнення процесуальних витрат з обвинувачених невірно вказав суму 2615,20грн.;

- прохає оскаржуваний вирок змінити в частині солідарного стягнення з кожного з обвинувачених витрат на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 2615,20грн., стягнути судові витрати на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи № 19/104-17/1/5/748 від 12.11.2020р. у розмірі 1961,40грн. з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у рівних долях по 653,80грн. з кожного.

Про дату, час та місце судового розгляду учасники кримінального провадженні повідомлені належним чином, обвинувачені до судового засідання не прибули, відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК України участь обвинувачених у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи прокурора, яка підтримала доводи поданої апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції, позицію захисників, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора за таких підстав.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що вони, діючи групою осіб з метою виконання та реалізації заздалегідь виниклого у них умислу та попередньої злочинної змови, на автомобілі ВАЗ21112 р/н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , прибув до неогородженої території нежитлового приміщення № 30/1 по вул. Тополиній, що в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, залишивши вищевказаний автомобіль на узбіччі проїзної частини дороги в зоні прямої видимості.

Далі, обвинувачені, діючи з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненими, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу, безперешкодно потрапили до неогородженої, прилеглої території нежитлового приміщення № 30/1 по вул. Тополиній, що в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу з метою крадіжки, де шляхом вільного доступу таємно викрали належні потерпілому ОСОБА_13 п`ять чавунних батарей радянського виробництва бувшого використання в робочому стані без пошкоджень з різною кількістю секцій, з них: 12 шт., 11 шт., 8 шт., 4 шт., 3 шт., загальна вартість яких складає 2151,66грн., а також чавунну ванну радянського виробництва бувшого використання в робочому стані вартістю 833,33грн. і автомобільну коробку передач бувшого використання в робочому стані до автомобіля марки «Opel Vektra B», вартість якої складає 3300грн., однак під час транспортування викраденого майна до транспортного засобу, що здійснювалось руками з прикладанням фізичної сили, дії обвинувачених були помічені очевидцем події викрадення чужого майна свідком ОСОБА_14 , що знаходилась в приміщенні вищевказаної будівлі з метою її охорони, та яка почала висловлювати зауваження обвинуваченим щодо неприпустимості неправомірних дій останніх та їх припинення.

Однак обвинувачені усвідомлюючи, що їх дії з викрадення чужого майна носять вже відкритий характер, незважаючи на зауваження ОСОБА_14 , свої неправомірні дії не припили та утримуючи викрадене майно при собі, погрузили його до транспортного засобу, на якому прибули до місця події та з місця вчинення злочину зникли, таким чином обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.

Після чого, 22.10.2020, приблизно 03:15год. обвинувачені, продовжуючи реалізацію заздалегідь виниклого умислу, а також попередньої злочинної змови, на вказаному вище транспортному засобі повторно прибули місця вчинення злочину, за вказаною вище адресою, безперешкодно потрапили до неогородженої, прилеглої території нежитлового приміщення та продовжуючи свої злочинні дії направлені на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу та демонтажу з використанням підручних засобів таємно викрали належний потерпілому ОСОБА_13 зовнішній блок від кондиціонеру марки «GreeFGR 7,5 Е» бувшого використання у справному стані, вартістю 10166,67грн., однак створивши цим зайвий шум були повторно помічені свідком ОСОБА_14 , яка в свою чергу почала висловлювати зауваження обвинуваченим щодо неприпустимості неправомірних дій останніх.

Однак обвинувачені усвідомлюючи, що їх дії з викрадення чужого майна носять відкритий характер, незважаючи на зауваження ОСОБА_14 , свої неправомірні дії не припили та утримуючи викрадене майно при собі, почали його завантаження до транспортного засобу, однак, не довівши злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі, були викриті та затримані прибулим на місце власником майна та третіми особами.

Дії трьох обвинувачених кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке не доведене до кінця з причин, що не залежали від волі особи, за попередньою змовою групою осіб.

Вирок суду першої інстанції оскаржений прокурором в частині солідарного стягнення з обвинувачених судових витрат на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи, фактичні обставини справи, доведеність винуватості обвинувачених, кваліфікацію їх дій, вид та розмір призначеного покарання прокурором не оскаржуються, вирок переглядається в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні була проведена судова товарознавча експертиза, витрати на проведення якої склали 1961,40грн. (а.с. 64 т. 1), таким чином встановлено, що стягнення судом першої інстанції судових витрат з обвинувачених на проведення судової товарознавчої експертизи № 19/104-17/1/5/748 від 12.11.2020р. у сумі 2615,20грн. є помилковими, та підлягають зміні, а доводи апелцій2ної скарги прокурора в цій частині є слушними.

Щодо рішення суду першої інстанції про необхідність солідарного стягнення судових витрат з обвинувачених на проведення судової товарознавчої експертизи № 19/104-17/1/5/748 від 12.11.2020р., суд апеляційної інстанції наголошує наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до п.п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 373 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно з п. 11 Постанови ПВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07.07.1995р., у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з рахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Проте, ухвалюючи обвинувальний вирок, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим, а тому вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого-Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2024р., яким обвинувачених за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено кожному з обвинувачених покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено обвинувачених відбування призначеного покарання, якщо вони протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинять нового кримінального правопорушення та виконають покладені на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК України задовольнити.

Вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2024р., яким обвинувачених за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено кожному з обвинувачених покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено обвинувачених відбування призначеного покарання, якщо вони протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинять нового кримінального правопорушення та виконають покладені на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК України змінити в частині солідарного стягнення з кожного з обвинувачених витрат на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 1961,40грн.

Стягнути судові витрати на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи № 19/104-17/1/5/748 від 12.11.2020р. у розмірі 1961,40грн. з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у рівних долях по 653,80грн. з кожного

В іншій частини вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді