Справа №504/4943/24
Провадження №1-кс/504/138/25
Комінтернівський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025с-ще Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

законного представника підозрюваного - ОСОБА_7 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5 смт. Доброслав, клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000303, внесеному до ЄРДР 28.11.2024 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, курсанта денного судноводійного відділення 2 курсу Одеського морехідного фахового коледжу морського та рибопромислового флоту ім. О. Соляника, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000303, внесеному до ЄРДР 28.11.2024 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у невстановлені досудовим розслідуванням час, місце та спосіб, ОСОБА_6 , всупереч вимог ст. ст. 6, 7, 12 Закону України від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 2 Закону України від 15.02.1995 «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів та зловживанню ними», Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», діючи умисно, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, придбав 30 літрів рідкої речовини, яка містить наркотичний засіб, після чого, зберігав її при собі, з метою подальшого незаконного збуту.

Надалі, 29.11.2024 року, в період часу з 00:41 год. до 01:18 год. проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості в межах Красносільської ОТГ біля с. Красносілка Одеського району Одеської області за координатами 46.638734,30.777172, в ході якого у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено пластикову прозору каністру об`ємом 10 л. з рідкою речовиною прозорого кольору, пластикову прозору каністру об`ємом 10 л. з рідиною жовтого кольору невідомої речовини, дві прозорі пластикові каністри об`ємом по 5 л. з речовиною червоного та прозорого кольору, при дослідженні якої експрес-тестом IDT 9000T, виникла реакція, а саме: пофарбування експрес-смужки у жовтий колір, що свідчить про те, що у даній речовині міститься наркотичний засіб та синій колір, що свідчить про те, що у дана речовина на кокаїновій основі та відноситься до наркотичних речовин.

Окрім цього, ОСОБА_6 всупереч вимог ст. ст. 6, 7, 12 Закону України від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 2 Закону України від 15.02.1995 «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів та зловживанню ними», Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», діючи умисно, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, керуючись корисливим мотивом, із метою особистого збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав невідому порошкоподібну речовину, що містять в собі особливо небезпечну наркотичну речовину, обіг якої заборонено, яку у подальшому зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із метою збуту.

Так, 29.11.2024 у період часу з 11:45 год. по 14:03 год., проведено обшук житлової квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено: згорток зіп-пакету з невідомою речовиною, 88 згортків зіп-пакетів з невідомою порошкоподібною речовиною, 23 згортки зіп-пакетів в яких порошкоподібна речовина невідомого походження, 21 з яких зверху змотані чорною ізолентою, 2 з яких змотано жовтою ізолентою, 5 зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною невідомого походження жовтого кольору та порошкоподібну речовину жовтого кольору, при дослідженні якої експрес-тестом IDT 9000T, виникла реакція, а саме: пофарбування експрес-смужки у червоно-фіолетовий колір, що свідчить про те, що у даній речовині міститься особливо небезпечна наркотична речовина.

29.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.12.2024 року клопотання слідчого задоволено:

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 58 днів, а саме з 28.11.2024 року по 24.01.2025 до 23 години 10 хвилин.

Визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 16.01.2025 року продовжено до 28.02.2025 року постановою керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області.

20.01.2025 року ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області продовжено строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із альтернативою застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень до 28.02.2025 року.

Трьох місячний строк досудового розслідування закінчується 28.02.2025 року.

Слідчий у своєму клопотанні зазначає, що у вказаний строк завершити досудове розслідування у даному кримінальному провадження неможливо, оскільки не завершені призначені слідчим експертизи.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.02.2025 року задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене заступником керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000303 від 28.11.2024 року до 28.04.2025 року.

В судовому засіданні слідчий та прокурор просили продовжити запобіжний захід, послались на наявність ризиків, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний, законний представник, захисник- адвокат заперечували, просили зменшити розмір застави, та звернути заставу на користь Збройних Сил України, мотивуючи цю заяву підозрюваного як можливу пом`якшувальну обставину у кримінальному провадженні.

Зокрема, сторона захисту зазначила, що підозрюваний визнає свою вину у інкримінованому йому злочині.

Підозрюваний має позитивні характеристики, є студентом, приймає участь у міжнародних змаганнях, його мати пенсіонерка і не має іншого доходу аніж пенсійна допомога.

Тому сторона захисту просила суд зменшити розмір застави, який встановлений ухвалою слідчого судді від 01.12.2024 року.

Перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що подане слідчим клопотання підлягає частковому задоволенню, клопотання сторони захисту щодо зменшення розміру застави та звернення застави на користь ЗСУ також підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч. 1 ст. 276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом реєстрації ЄО №6309 від 28.11.2024, протоколом затримання ОСОБА_6 , від 29.11.2024, протоколом огляду місця події від 29.11.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.11.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.11.2024, протоколом обшуку від 29.11.2024, повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 29.11.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді надані докази свідчать про причетність ОСОБА_6 до зазначених кримінальних правопорушень і такі є переконливими для суду, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого виняткового обмежувального заходу, як тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою на даному етапі.

Обгрунтованість підозри не втратила своє актуальність і на теперішній час.

Стосовно ризику втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про ризики, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 є громадянином України, неповнолітній, студент, є спортсменом- спарингом та супроводжуючим Національної збірної України з пара веслування академічного серед осіб з ураженням опорно- рухового апарату, проживає в м. Одесі як переселенець, зареєстрований в Дніпропетровській області, та на даний час підозрюється у вчинені тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний хоча і має певні соціальні зв`язкі, проте вони не є такими, що можуть запобігти вказаним слідчим ризикам.

Зокрема підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому тяжкі злочини.

Крім того, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України підозрюваний має можливість безперешкодно покинути територію України, оскільки не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

За таких обставин, суд першої інстанції вважає, що ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК, не можна вважати недоведеним.

Ризик незаконного впливу на свідків у певному кримінальному провадженні обумовлюється тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акту до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Слідчий суддя погоджується з тим, що перебуваючи на свободі, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 , матиме змогу незаконно впливати на свідків та експерта, схиляючи їх до надання неправдивих показань або надання неправдивих висновків за результатами проведення експертиз з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, експертизи в теперішній час тривають і не завершені.

Оцінюючи ризик, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, як вказує слідчий, на даний час досудове розслідування триває та не вилучено всі предмети, які можуть мати відношення до даного кримінального провадження, а також не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, з метою отримання належних та допустимих доказів, слідчий суддя зазначає наступне:

На думку слідчого судді наразі відпав ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, оскільки досудове розслідування триває майже 3 місяці та у органу досудового розслідування було достатньо часу для відшукання та вилучення речей, предметів та документів, які можуть мати значення речових доказів в рамках кримінального провадження, а також з огляду на те, що підозрюваний співпрацює зі слідством та надає покази з приводу обставин імовірного вчинення злочину, визнає свою винуватість в інкримінованому правопорушенні.

Разом з тим, відсутність у підозрюваного відповідних засобів на існування та життєзабезпечення з урахуванням даних, що ОСОБА_6 , можливо, здійснював збут наркотичної речовини, може вказувати на певний ступінь ризику вчинення останнім нового злочину.

Водночас слідчий суддя приймає до уваги, що неповнолітній ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Суд звертає увагу на те, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що особливості проваджень щодо неповнолітніх у кримінальному процесі визначено положеннями ч. 4 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, згідно з якою «стосовно неповнолітніх процес повинен бути таким, щоб враховувались їх вік і бажаність сприяння їх перевихованню».

Статтею 40 Конвенції про права дитини встановлено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини, яка, як вважається, порушила кримінальне законодавство, звинувачується або визнається винною в його порушенні, на таке поводження, що сприяє розвиткові у дитини почуття гідності і значущості, зміцнює в ній повагу до прав людини й основних свобод інших та при якому враховуються вік дитини і бажаність сприяння її реінтеграції та виконання нею корисної ролі в суспільстві.

Також, положеннями п. 18.2 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила»), прийняті резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.85обумовлено, що «Жоден неповнолітній не може бути вилучений з-під нагляду батьків частково або повністю, якщо це не виправдовують обставини провадження. Розлучення дітей з батьками є крайнім заходом. До нього можна вдаватися лише в тих випадках, коли факти справи виправдовують цей серйозний крок (наприклад, жорстоке поводження з дітьми)». Таким чином, щодо неповнолітніх, що перебувають на вихованні в сім`ї, держава чинить гуманно, намагаючись не розлучати дитини з батьками.

Окремо, слідчий суддя звертає увагу органу досудового розслідування, що якщо неповнолітній стикається із законом при спілкуванні з представниками органу досудового розслідування, і тому на них покладається важливий обов`язок продемонструвати, що держава охороняє права та законні інтереси фізичних та юридичних осіб і що кожний, хто вчинив злочин, буде притягнутий до відповідальності і нестиме тягар покарання. Водночас представники органів досудового розслідування мають переконливо довести неповнолітньому, який оступився, що держава в особі представника правоохоронних органів зацікавлена насамперед у тому, щоб він став на шлях виправлення, що держава поважає його права і забезпечує їх, щоб неповнолітня особа отримала переконливий виховний потенціал, який би дав їй можливість усвідомити, що вона має жити за правилами, які встановлені суспільством, критично поставитися до своїх дій і стати на шлях виправлення.

Ризик не змінили свою актуальність з часу застосування запобіжного заходу і є актуальними на теперішній час.

За таких обставин, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, зареєстрований за межами Одеської області, проживає не з родиною, винаймає квартиру, і на даному етапі органом досудового розслідування не здійснено всіх дій для остаточної кваліфікації вини підозрюваного, не завершені призначені необхідні експертизи, вирішується питання перекваліфікації кримінальних правопорушень, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, вимог наведеного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що до неповнолітньому підозрюваному необхідно продовжити дію застосованого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який на даному етапі слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).

Відтак, з однієї сторони розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання чи є попередньо визначений підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави у розмірі 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 гривень завідомо непомірним для нього та чи існують підстави для його зменшення, слідчий суддя, бере до уваги тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, поступове зменшення інтенсивності встановлених ризиків за час перебування підозрюваного під вартою, відсутність наразі ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, та приходить до висновку, що визначений розмір застави підлягає зменшенню до 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Так, на переконання слідчого судді, зазначений розмір застави відповідає майновому стану підозрюваного ОСОБА_6 , обставинам кримінального провадження, є помірним для підозрюваного та членів його сім`ї, близьких родичів, і в разі її внесення, цілком зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та буде тим пропорційним заходом, який збалансує інтереси суспільства, держави та підозрюваного.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що строк тримання під вартою відносно підозрюваного слід продовжити, зменшивши при цьому розмір застави, визначений останньому в якості альтернативного запобіжного заходу.

Щодо звернення застави на користь Збройних Сил України.

Частиною 5 ст. 616 КПК України передбачено, що за клопотанням обвинуваченого суд має право ухвалити рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу (в повному обсязі або частково), для внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Відповідно до п. 10 листа Верховного Суду № 1/0/2-22 від 03.03.2022 "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану" суду необхідно зважати на обставини воєнного стану та, за наявності необхідних для цього підстав, за клопотанням підозрюваного ухвалювати рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу, для їх подальшого внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Тобто клопотання сторони захисту є передчасним, оскільки застава не внесена, відтак підозрюваний не є таким (не набув статусу), до якого застосована застава.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178,179, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000303, внесеному до ЄРДР 28.11.2024 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - задовольнити частково.

Клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави - задовольнити частково.

Продовжити строк дії застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 25.04.2025 року по 28.04.2025 включно.

Розмір застави змінити.

Зменшити підозрюваному ОСОБА_6 заставу, яка визначена ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.01.2025 року у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 242240 грн., до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Код отримувача 26302945, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0005435. Призначення платежу: згідно ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.02.2025, заставна сума за ОСОБА_6 суддя ОСОБА_1 .

У разі внесення застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти та покласти на підозрюваного строком до 28.04.2025, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з свідками та іншими учасниками кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, щодо якого застосований запобіжний захід у виді застави.

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 про перерахування застави на користь Збройних Сил України залишити без задоволення оскільки це клопотання заявлено передчасно.

В решті клопотання як сторони обвинувачення так і сторони захисту - відмовити.

Строк дії ухвали встановити до 28.04.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1