КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 25 грудня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України, строком на 60 діб, тобто до 22 лютого 2025 року включно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 25 грудня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України, строком на 60 діб, тобто до 22 лютого 2025 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Цією ж ухвалою скасовано застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 , запобіжний захід у виді тримання під вартою для проходження обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та звільнено з ДУ "Запорізькій слідчий ізолятор", в цій частині рішення суду ніким не оскаржується.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідних клопотаннях прокурора, викладені обставини, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, а також обґрунтування неможливості запобігання таким ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.

Окрім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що в судовому засіданні доведено, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під вартою, не зменшилися, а саме ризики переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, на думку суду, відповідає особі кожного обвинуваченого, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке їм інкримінуються, а тому наразі немає підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просить ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 25 грудня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення та обрати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог, які є аналогічні за змістом, захисник вказує на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та такою, що постановлена без повного з`ясування всіх обставин справи, всупереч вимогам КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що з наданих до суду стороною обвинувачення матеріалах, які були досліджені в судовому засіданні, у жодному із них не міститься будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у подальшому могли би переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризиків передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - ухилення обвинувачених від суду та незаконного впливу на свідків захисник вказує на те, що ці ризики, окрім припущень органу досудового розслідування, нічим не підтверджується.

Також апелянт звертає увагу суду, що в матеріалах, які були долучені до клопотань про обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні відомості про наявність будь-яких свідків у кримінальному провадженні.

Окрім того, ризик передбачений п. 5 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 можуть продовжити кримінальне правопорушення або вчинити нове спростовується тим, що хоча вони дійсно не мають офіційного доходу, та займаються перепродажем автомобілів, проте ніколи не притягувались до кримінальної відповідальності, відповідно відсутність у офіційного доходу не свідчить про те, що продовжать злочинну діяльність або вчинять нові злочини.

Щодо ОСОБА_7 , то хоча вона дійсно не має офіційного доходу, але займається домогосподарством та вихованням трьох малолітніх дітей, ніколи не притягувалася до кримінальної відповідальності, відповідно відсутність у неї офіційного доходу не свідчить про те, що вона продовжить злочинну діяльність або вчинить нові злочини.

З урахуванням цих та інших, наведених у скаргах, обставин, сторона захисту вважає, що належна процесуальна поведінка кожного із обвинувачених, може бути забезпечена іншими, більш м`якими запобіжними заходами, зокрема домашнім арештом або заставою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги захисника обвинувачених на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснено без участі сторін кримінального провадження, оскільки клопотання про участь сторін не заявлялось.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Макарівського районного суду Київської області від 25 грудня 2024 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення ґрунтуються на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження, оскільки обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 201 КК України у виді позбавлення волі до 12 років, що загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винними; а також те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, докази судом на даний час в повному обсязі не досліджені.

Окрім того, суд врахував, що обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінується п`ять епізодів особливо тяжких злочинів та один епізод тяжкого злочину і вони упродовж 2023 та 2024 років здійснили 4 офіційні перетини кордону України, обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується два епізоди особливо тяжких злочинів і він упродовж 2023-2024 років здійснив 13 офіційних перетинів кордону України.

Що стосується доводів захисника про те, що немає жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховування обвинувачених від правосуддя, то вони є безпідставними, оскільки тяжкість покарання, що загрожує кожному із обвинувачених у разі визнання їх винними у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик переховування ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків врахований судом з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання судом показань та стадію судового розгляду кримінального провадження.

Посилання захисника на те, що судом безпідставно не розглянуто можливості застосування альтернативного запобіжного заходу є неспроможними, позаяк суд розглянув питання про можливість застосування до обвинувачених таких альтернативних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, проте не знайшов для цього підстав, оскільки запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не будуть достатніми для запобігання зазначеним ризикам, а також зокрема цілодобовий арешт, про який в апеляції вказує захисник, не зможе слугувати стримуючим фактором для виконання ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покладених на них обов`язків.

Щодо доводів апеляції захисника про можливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді застави, то дане твердження є безпідставним, оскільки розмір застави судом першої інстанції, обґрунтовано не визначався згідно ч. 4 ст. 183 КПК України.

Посилання захисника на те, що згідно з практикою ЄСПЛ, сама по собі тяжкість обвинувачення не може бути підставою для тримання під вартою і суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, є неспроможними, оскільки суд, окрім покарання, яке може загрожувати кожному обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, врахував й інші ризики, які існують з огляду на стадію судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 25 грудня 2024 року про продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, не убачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 25 грудня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 3, ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України, строком на 60 діб, тобто до 22 лютого 2025 року включно, без визначення альтеративного запобіжного заходу у виді заставизалишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 331/5450/24

Провадження № 11-кп/824/2942/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Доповідач ОСОБА_1