Провадження № 1-кс/344/8701/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням, за змістом якого просила скасувати арешт на автомобіль марки Мercedes-Benz GLK 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Клопотання обґрунтоване тим, що 25 жовтня 2023 року слідча суддя Івано-Франківського міського суду розглянула клопотання слідчого про арешт майна в кримінальному провадженні №0003322 від 22.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та з метою забезпечення збереження майна як речового доказу наклала арешт із забороною відчуження та розпорядження на автомобіль марки Mercedes-Benz GLK 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , який вилучений під час огляду місця події 22.10.2023 року. 19.04.2024 року старший слідчий Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області виніс постанову про закриття кримінального провадженні №0003322 від 22.10.2023 року у зв`язку із відсутністю в діях водіїв складу кримінального правопорушення. Вважає, що на сьогодні немає потреби в подальшому арешті вказаного автомобіля та забезпечення кримінального провадження, тому просила скасувати арешт.

Представник ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 , подав до суду заяву, за змістом якої просив проводити судове засідання за його відсутності та відсутності ОСОБА_3 та клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання не прибув, повідомлявся у встановленому законом порядку про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що всі особи, які беруть участь у судовому провадженні в судове засідання не прибули приходжу до висновку, про можливість розгляду клопотання без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2023 року накладено арешт з забороною користування, відчуження та розпоряджання на автомобіль марки Мercedes-Benz GLK 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

19.04.2023 року слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУПН в Івано-Франківській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0003322 від 22.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Якщо арешт накладений в порядку вимог КПК України 2012р. на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012р.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з ч.3 ст.174 КПК України 2012р. прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. 4.3 і 4 ст.174 КПК України 2012р. регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Натомість у цій справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами КПК України 2012р., на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020р. у справі №727/2878/19 зазначається: Якщо слідчий, прокурор закрив кримінальне провадження в порядку, передбаченому КПК України, то заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК України.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012р. є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (п.18 ч.1 ст.З КПК України 2012р.), він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (ст.173, 174 цього Кодексу).

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012р., особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012р. та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому ст.174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження закрито.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, виходячи з даних, що були здобуті під час розслідування кримінального провадження про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, зважаючи на те, що під час закриття кримінального провадження питання про скасування арешту не вирішено, а також, враховуючи те, що в ході розгляду клопотання не встановлено наявність достатніх підстав, які б виправдовувало подальше втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), слідчий суддя, вважає, що клопотання про скасування арешту майна в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про повернення транспортного засобу ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Обов`язок повернення тимчасово вилученого майна, після скасування арешту, виникає у слідчого (дізнавача) в силу закону.

Питання повернення тимчасово вилученого майна не є предметом розгляду клопотання про скасування арешту, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, на автомобіль марки «Мercedes-Benz GLK 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , який накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.10.2023 року.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1