Справа № 404/759/21
Номер провадження 1-кп/404/57/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому кримінальне провадження №0005245 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Кіровським районним судом м.Кіровограда розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_3 подано до суду клопотання про закриття справи №404/759/21 у зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з висунутим обвинуваченням ОСОБА_3 09.10.2020 року близько 21 год. 40 хв., керував мотоциклом «Suzuki GSX600F», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався біля кафе «Реал Авто» по вул.Героїв України з боку вул.Жадова у напрямку вул.Попова у м.Кропивницькому.

Під час руху на вказаному мотоциклі у зазначений час та у вказаному напрямку ОСОБА_3 , порушуючи п.п.11.2, 2.3 (6) і (д) ПДР України (п.11.2 На дорогах, які мають дві або більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом; п.2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, уважно не стежив за дорожньою обстановкою, їхав посередині своєї смуги руху, не дотримуючись якнайближче правого краю проїзної частини, легковажно сподівався на відвернення негативних наслідків та у порушення вимог п.п.12.3, 12.4 ПДР (п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.), рухаючись у межах населеного пункту, підтримував на керованому ним транспортному засобі заборонену швидкість руху близько 133 км/год. (згідно судової інженерно-транспортної експертизи №5522/5523/20-27 від 05.01.2021), чим позбавив себе та водія автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку та здійснював маневр повороту ліворуч щодо напрямку свого руху, можливості вірно оцінювати дорожню обстановку, та побачивши, що вказаний автомобіль рухається у напрямку його смуги руху, ОСОБА_3 розгубився, своєчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка склалась, не застосував гальмування аж до повної зупинки його мотоцикла та допустив падіння транспортного засобу праворуч щодо напрямку його руху на проїзну частину.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла «Suzuki GSX600F», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому середньої та нижньої третини обох кісток правого передпліччя зі зміщенням; закритого перелому основи 5-п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням; садна правого передпліччя, які утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами). Враховуючи обставини дорожньо-транспортної пригоди, вказані в постанові, не виключається можливість утворення даних ушкоджень і при падінні потерпілої на праву кінцівку. Вищеописані тілесні ушкодження могли утворитись у строк 09.10.2020 року та згідно з висновком судово-медичної експертизи №1127 від 30.12.2020 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до обвинувального акту вказаними діями ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання, зазначив, що йому зрозумілі роз`яснені судом наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст.49 КК України, його позиція добровільна та він наполягає на цьому, він не бажає скористатися правом на судове провадження в загальному порядку, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують.

Зважаючи на думку обвинуваченого та роз`яснені йому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, заслухавши захисника, який підтримав заявлене клопотання, підтвердивши згоду потерпілої, прокурора, який не заперечував проти задоволення внесеного клопотання, дослідивши надані на підтвердження клопотання докази, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження підлягає закриттю судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч.8 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

За змістом п.2 ч.1 ст.49 КК України у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання вказаною особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення (відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 21.12.2021 року у справі №759/8429/18).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Нормами ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому положення ч.5 ст.17 КПК України містять пряму норму, згідно з якою поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Отже, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідно до ч.1 ст.49 КК України та за відсутності обставин, визначених, зокрема, у частинах 2-5 цієї статті, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження щодо неї (постанова Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №409/1465/16-к).

Крім того, суд враховує, що згідно з правою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі №455/229/17, дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Так, під час судового розгляду судом встановлено, що:

- клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності відповідає вимогам ч.4 ст.286 КПК України, його позиція добровільна та в такий спосіб він реалізує свої процесуальні права, клопотання повністю підтримується стороною захисту;

- згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України належить до нетяжких злочинів, його дії кваліфіковано правильно, усі учасники судового провадження погодилися із встановленням вказаних обставин судом, як однієї із передумов звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав;

- обвинувачений ОСОБА_3 згідно з висунутим обвинуваченням вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, 09.10.2020 року. Санкція ч.1 ст.286 КК України визначає основне максимальне покарання у виді обмеження волі строком до трьох років. Таким чином, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності для даного виду кримінального правопорушення становить три роки, який сплинув 09.10.2023 року;

- підстав, передбачених частинами 2-6 ст.49 КК України, які б завадили застосувати до ОСОБА_3 положення зазначеної норми не встановлено.

Таким чином, зважаючи на всі встановлені обставини, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_3 звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.44, п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Відповідно до правової позиції, викладеної в рішенні Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022, справа №203/241/17, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у разі якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Частиною 4 ст.174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Керуючись ч.4 ст.286, ч.3 ст.288, ст.ст.369-372, 376, 392 КПК України, на підставі ст.ст.44, 49 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0005245 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрити.

Речові докази:

- автомобіль «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.п.48), залишити власнику ОСОБА_6 ;

- мотоцикл «Suzuki GSX600F», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.п.48), залишити обвинуваченому ОСОБА_3 ;

- оптичні диски зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- флеш карту Micro SD HC 16 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 28.12.2020 року на автомобіль «Рено Меган», він-код НОМЕР_3 , з реєстраційним номером НОМЕР_2 (т.1 а.п.51), долю якого як речового доказу вирішив суд, скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17.12.2020 року на мотоцикл «Suzuki GSX600f», він-код НОМЕР_4 , з реєстраційним номером НОМЕР_1 (т.1 а.п.58), долю якого як речового доказу вирішив суд, скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1