Провадження № 1-кп/638/1172/25
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000873 від 24 липня 2024 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, має професійну-спеціальну освіту, не працюючого, раніше не судимого, тяжкі захворювання відсутні, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб з інвалідністю не має,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000873 від 24 липня 2024 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду і викликати в судове засідання учасників процесу, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України, немає, розгляд справи повинен здійснюватися у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений, ОСОБА_5 та його захисник, адвокат ОСОБА_4 погодилися із думкою прокурора щодо можливості призначення даного кримінального провадження до судового розгляду. Клопотань не заявляли.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту з додатками, з огляду на відсутність підстав для прийняття інших, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України рішень, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, виходячи з наступного.

Кримінальне провадження підсудне Дзержинському районному суду м. Харкова.

Обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України, відсутні.

З дотриманням вимог статті 293 КПК України копія обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вручені обвинуваченому

Під час проведення підготовчого судового засідання також встановлено, що угода про визнання винуватості, у порядку статей 468, 469, 470, 472-475 КПК України, до суду не надходила.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 5-8, 10 частини 1 та частини 2 статті 284 КПК України, або повернення обвинувального акту прокурору судом не встановлено.

Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено, клопотань від учасників про розгляд провадження у закритому судовому засіданні не надходило, а тому воно повинно бути розглянуте у відкритому судовому засіданні із забезпеченням повного фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Таким чином, беручи до уваги, що у підготовчому судовому засіданні жодних обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не встановлено, суд під час підготовки до судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні для підготовки судового розгляду дії, завершує підготовку до судового розгляду..

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, суд після завершення підготовки до судового розгляду постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Також, в підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме передбачені п. 1, 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений, ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 вказали, що зазначені прокурором ризики є необґрунтовані. Просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора..

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

08 листопада 2024 року Ухвалою Київського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Строк дії вказаного запобіжного заходу було продовжено, останній раз до 20 січня 2025 року.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу..

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Згідно п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, яке є тяжким злочином. Санкція частини ч. 2 ст. 114-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, підстави застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 обґрунтовуються можливістю настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з часу обрання запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати.

ОСОБА_5 , розуміючи складність проведення судового розгляду, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії російської федерації проти України, а також передбачене санкцією ч. 2 ст. 114-2 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, може переховуватись від суду, в тому числі на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України. Додатково необхідно врахувати, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, не навчається, на утриманні нікого не має, неодружений, інвалідності не має, службу у Збройних Силах України не проходив, волонтерською діяльністю не займається, допомоги військовим у подоланні ворога не надає.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов?язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв?язками та усіма видами зв?язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторно вчинити злочин («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»);

Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні заключається в тому, що під час досудового розслідування встановлено та допитано свідків, які ще не давали покази безпосередньо суду. Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_5 поширив персональні відомості військовослужбовців Національної гвардії України, Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, а також співробітника Служби безпеки України. У зв`язку із знаходженням вказаних відомостей у загальному доступі, вони можуть бути використані представниками держави-агресора РФ на шкоду, як зазначеним особам, і державним органам, де вони проходять службу, так і Державі в цілому. А тому, ризик впливу на свідків залишається актуальним. Тому саме з метою запобігання впливу ОСОБА_5 самостійно, або через інших осіб на свідків, наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого або інших зацікавлених осіб на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення встановлено, що ОСОБА_5 негативно налаштований до посадових осіб органів державної влади України, військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які забезпечують національну безпеку України в умовах воєнного стану. Також ОСОБА_5 розмістив відомості про вказаних осіб із приховуванням своєї особи, що виразилось у реєстрації в мережі інтернет на обліковій сторінці «YouTube» під іменем « ОСОБА_6 ». Зазначені обставини та невідворотність покарання за інкримінований злочин можуть свідчити про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та, як наслідок, перешкоджання здійсненню швидкого та об`єктивного судового розгляду вказаного провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає продовженню запобіжного заходу - тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються, дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. ст.ст.134, 314, 315, 316, 181, 197, 199,369, 372 КПК України суд,-

постановив:

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000873 від 24 липня 2024 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова на 22 січня 2025 року о 12 год. 45 хв.

Відповідно до вимог статті 31 КПК України проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 15 березня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині продовження запробіжного заходу. В іншій частині Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1