ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2667/24
Провадження №1-кс/477/380/25
УХВАЛА

про скасування арешту майна

17 квітня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту ОСОБА_3 , представника особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту ОСОБА_4 , прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2025 року адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року із клопотанням про скасування арешту майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року.

Клопотання вмотивовано тим, що 16 листопада 2024 року під час обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_3 було виявлено та вилучено речі, належні останньому, на які ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року накладено арешт, у подальшому застосуванні якого на даний час відпала потреба.

У судовому засідання адвокат ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 в судовому засіданні по розгляду клопотання не заперечував проти скасування арешту з майна ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Абзацом 2 частини першої статті 174 КПК передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за таких умов:

вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У клопотанні адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах власника вилученого майна ОСОБА_3 зазначає про те, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд має встановити наявність або відсутність лише вказаної підстави для скасування арешту.

На підставі наявних матеріалів, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000721 від 13 серпня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 185 КК України.

В межах вказаного провадження 16 листопада 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2024 року, проведено обшук житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено речі згідно переліку, а саме мобільний телефон з сім карткою.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року на вказане майно накладено арешт з метою його збереження як речового доказу.

Враховуючи мету і підставу арешту, а також доводи учасників провадження, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи відпала подальша потреба у збереження вилученого майна як речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи вказане питання, слідчий суддя виходить з того, що за змістом частини першої, другої статті 98 КПК, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до поданого клопотання про скасування арешту майна, вбачається, що органом досудового розслідування здійснено огляду вилученого у ОСОБА_3 майна, зокрема мобільного телефону та інформації, яка має значення для досудового розслідування не знайдено.

Прокурор у судовому засіданні також не заперечував проти задоволення клопотання захисника, та не надав відповідних доводів які б вказували на необхідності у подальшому збереження вилученого майна.

При цьому слідчий суддя враховує, що з часу вилучення майна, що є предметом розгляду у даному клопотанні, пройшов тривалий час, та з вилученим телефоном, мали бути виконані усі необхідні дії, проведено його огляд та встановлено наявність або відсутність будьяких даних на цьому електронному засобі, які б мали значення для кримінального провадження.

При цьому слід зауважити, що мобільний телефон, марки «Samsung Galaxy А34», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , як технічний пристрій не має сам по собі доказового значення у даному кримінальному провадженні, а є лише матеріальним носієм інформації, на якому могли бути збережені відомості, які мають значення для кримінального провадження.

У випадку копіювання електронних документів, які є самостійними джерелами доказів, на інший матеріальний носій за умови належного фіксування результатів такої дії, немає необхідності у збереженні матеріальних носіїв інформації, на яких такі електронні документи початково містились.

За положенням статті 131 та статті 170 КПК України вбачається, що утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження. Тому після проведення з вилученими речами всіх необхідних процесуальних дій (оглядів, експертних досліджень) і належної процесуальної фіксації виявленої доказової інформації, такі речі як найшвидше мають бути повернуті власнику, що відповідає приписам статті 100 КПК України..

Оскільки слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про наявність на вилученому у ОСОБА_3 мобільному телефоні логічного захисту та інформації, що має значення для досудового розслідування цього кримінального провадження, що обумовлювало б його подальше його утримання органом досудового розслідування, то відсутні підстави для подальшого утриманні стороною обвинувачення відповідного електронного пристрою.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час мобільний телефон, марки «Samsung Galaxy А34», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 доказового значення не мають, а отже більше не відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК, а тому у подальшому його арешті потреба відпала.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування арешту з відповідного майна.

Керуючись статтями 174, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року у справі №477/2667/24 (провадження 1-кс/477/1250/24) на майно, вилучене 16 листопада 2024 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме на мобільний телефон, марки «Samsung Galaxy А34», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7