Провадження №1-кс/127/4977/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000253 від 13.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000253 від 13.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.04.2025, близько 17 години 00 хвилин, в кафе «Атмосфера», що по вул. Є. Пікуса, 1А в м. Вінниці перебували ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Перебуваючи у вказаному закладі, останні розпивали алкогольні напої, які принесли з собою та будучи в стані алкогольного сп`яніння поводили себе зухвало, гучно розмовляли, виражались нецензурною лайкою, кричали.

В подальшому, один із відвідувачів кафе, а саме ОСОБА_9 , підійшов до вищезазначеної групи осіб і попросив вести себе тихіше, так як останні, своєю поведінкою та зовнішнім виглядом ( ОСОБА_7 був по пояс роздягнений) заважають відвідувачам вказаного закладу.

В цей час, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник протиправний умисел спрямований на вчинення щодо ОСОБА_9 хуліганських дій, а саме, використовуючи малозначний привід (вищевказане зауваження), діючи умисно, з метою самоствердження за рахунок інших осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що перебувають в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, безпідставно, з хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість та очевидну зневагу до існуючих норм поведінки, продовжуючи своє нахабне поводження, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, демонструючи свою зверхність, наблизились до ОСОБА_9 та почали наносити кулаками рук та ногами численні удари по його голові та тулубу, внаслідок чого, заподіяли останньому фізичного болю, страждання та тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_6 продовжуючи свої хуліганські дії, взяв з кармана штанів, в які він був одягнений, розкладний ніж марки «BRAWNING», розклавши його, таким чином спеціально пристосував, вказаний ніж, для нанесення тілесних ушкоджень та наніс один удар зазначеним ножом в ділянку лівої сторони грудної клітини ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Внаслідок зазначених злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 було госпіталізовано до хірургічного відділення КНП «Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги».

Відповідно до виписки із медичної карти хворого було виявлено тілесні ушкодження: «Відкрита рана грудної клітини, непроникаюче поранення грудної клітки, ЗЧМТ, СГМ».

Так, 13.04.2025 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.04.2025 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

?Протоколами огляду місця події від 13.04.2025;

?Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.04.2025,

?Протоколом допиту потерпілого та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.04.2025;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.04.2025;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.04.2025;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.04.2025;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.04.2025;

?Протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 13.04.2025;

?Повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 14.04.2025;

?Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ,

?Виписка із медичної картки амбулаторного хворого № 5416 від 13.04.2025.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

незаконний вплив підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_6 матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов,

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання є недостатньо дієвим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука не може бути застосована, оскільки у ОСОБА_6 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

- домашній арешт є недостатньо суворим запобіжним заходом, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість вчинення кримінального правопорушення, а тому він зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, а також подав письмові заперечення.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні по суті клопотання просив застосувати домашній арешт.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

СВ ВП № 2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій областіпроводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000253 від 13.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 4 ст. 296 КК України.

В рамках вказаного провадження 14.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

На час розгляду клопотання, підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором та слідчим при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

Дослідивши надані докази, матеріали кримінального провадження № 0000253, відеозаписи з камер спостереження з місця події, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого правопорушення та можливість засудження до тривалого терміну позбавлення волі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, ОСОБА_6 є жителем іншої області, яка наразі є окупованою, а тому в будь-який час може безперешкодно залишити місце проведення досудового розслідування з метою уникнення покарання.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість впливати на потерпілого та свідків, з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, свідчення яких мають важливе значення для встановлення усіх обставин кримінального провадження, тому існує ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Саме тому, однією з підстав застосування такого запобіжного заходу є зведення до мінімуму спілкування підозрюваного з іншими учасниками, окрім як для цілей досудового розслідування.

Враховуючи насильницький характер злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , характеризуючі дані підозрюваного, з яких встановлено, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також судом враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним, доцільним та в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд бере до уваги надані слідчим відеозаписи з місця події, на яких зафіксовано дії ОСОБА_6 , який зухвало, нехтуючи цінностями життя та здоров`я людини, вчинив тяжкий злочин, в умовах воєнного стану та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що призвели до отримання тілесних ушкоджень потерпілим.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу ОСОБА_6 , який раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, в період дії воєнного стану, в стані алкогольного сп`яніння, з застосуванням насильства, що призвело до отримання потерпілим тілесних пошкоджень, а також наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 13.04.2025 по 11.06.2025 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя