Справа № 182/143/20
Провадження № 1-кп/0182/722/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.10.2019 року за №0000817за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 14 жовтня 2019 року близько о 13 год. 35 хв. керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 , здійснював рух з перевищенням допустимої швидкості в населених пунктах, а саме 67,5 км/год по сухому покриттю проїзної частини вулиці Херсонської, яка має смуги для руху у двох напрямках, без видимої дорожньої розмітки, з боку вул. Добролюбова у напрямку вул. Героїв Чорнобиля у м. Нікополь, Дніпропетровської області.

В цей час, тобто о 13 год. 35 хв., 14 жовтня 2019 року в попутному з ним напрямку, по правому краю проїзної частини вулиці Січеславської Набережної з боку вулиці Столярова у напрямку вулиці Херсонської в м. Нікополь, Дніпропетровської області, рухався транспортний засіб - велосипед «Україна», під керуванням велосипедиста ОСОБА_9 , який під час свого руху, подаючи сигнал повороту ліворуч, а сам підйом лівої руки в бік, в порушення правил дорожнього руху України, розпочав маневр повороту вліво.

Далі, під час зближення автомобіля «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та велосипеду «Україна», водій ОСОБА_3 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи злочинну самовпевненість , але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, при виборі швидкості руху керуючим ним автомобілем, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійного контролювати його рух і безпечно керувати ним, в результаті чого в районі будинку №397 по вул. Херсонській в м. Нікополь, Дніпропетровської області, допустив наїзд передньою правою частиною керуючого ним автомобіля «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на задньо-ліву бічну частину тіла велосипедиста ОСОБА_9 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 12.3., 12.4. та 12.9 б) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п 1.3.: «Участники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3.: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) « бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для іших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.4.: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50км/год»;

п. 12.9.: Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

Порушення п.п. 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 , знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 Отримав тілесні ушкодження у вигляді: забита рана правого тім`яного бугра, синець правої вушної раковини, садна в лобно-тім`яній області справа, носу, на тильній поверхні лівої кисті, на передній поверхні правого колінного суглобу, синець і забита рана на задній поверхні правого ліктьового суглобу; крововилив у правій скронево-тім`яно-потиличній області, перелом склепіння черепу в правій скронево-тім`яно-потиличній області з переходо на основу черепу, епідуральний крововилив в області перелому кісток черепу, двобічний субдуральний крововилив, двобічні субарахноідальні крововиливи, вогнища забиття речовини обох півкуль головного мозку, крововиливи в підкіркових структурах головного мозку, крововилив у шлуночки головного мозку, травматичний набряк головного мозку, крововилив у м`яких тканинах грудей на рівні 5-9-го ребер, забій лівої легені, забій серця, переломи 3-9-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії, 7-8-го ребер зліва по білягрудинній лінії, переломи 9-11-го ребер зліва по лопатковій лінії з ушкодженням пристінкової плеври, крововилив в м`яких тканинах лівої підлопаткової і поперекової областей спини між лопатковою і задньопахвиною лінією на відстані 100-125 см. від опорної поверхні стоп, крововилив у м`яких тканинах правої сідниці на відстані 80-90 см від опорної поверхні стоп, крововилив у м`яких тканинах задньої поверхні правого ліктьового суглобу.

Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів чи їх частин зі значною силою або при ударах об такі предмети. Виявлені ушкодження могли утворитися у велосипедиста при зіткненні ( наїзді) на нього рухаючогося мікроавтобуса.

Виявлені тілесні ушкодження розглядаються сукупно і, стосовно живих осіб, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Виявлені тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті гр.. ОСОБА_9 , яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 год. 00 хв. в реанімаційному відділенні міської лікарні № 1 від поєднаної травми голови, грудей, верхніх нижніх кінцівок у вигляді множинних забоїв м`яких тканин різних частин тіла, множинних переломів кісток скелету, ушкоджень головного мозку і внутрішніх органів, яка ускладнилась розвитком травматичного набряку головного мозку, що є безпосередньою причинною смерті.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

До такого висновку чуд приходить аналізовуючи наступні докази.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав та суду показав, що 14.10.2019 року їхав по вул.. Херсонській в м. Нікополь в напрямку м. Запоріжжя на автомобілі «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_8 . Їхав він у лівому ряду, виходячи із затяжного повороту, побачив, як велосипедист виїжджає з другорядної дороги на головну і зайняв правий ряд дороги, ближче до бардюра та продовжував деякий час рух прямо. В той час він, то б то, ОСОБА_3 змістився ближче до роздільної смуги доріг і наздоганяючи велосипедиста, на відстані приблизно 30-40 метрів один від одного, велосипедист не повертаючи голову назад, виставивши лише ліву руки в сторону, різко почав маневр ліворуч. Він намагався уникнути зіткнення, однак по зустрічній смузі руху рухався автомобіль. ОСОБА_3 змістився на стільки скільки зміг ліворуч, щоб уникнути зіткнення, однак це не дало результату. На автомобілі залишився відбиток від ручки велосипеда, починаючи з середини, пошкодження на правому крилі та дзеркала праворуч. Крім того зазначив, що швидкість з якою він рухався булла не вища за 50-55 км/ год. Велосипедиста побачив на відстані приблизно 200-300 метрів. У момент ДТП не гальмував. На той момент мав тимчасові права, оскільки стосовно нього було складено адміністративний протокол, однак до адміністративної відповідальності не було в подальшому притягнуто. Після ДТП ОСОБА_9 лежав н дорозі з заплющеними очима, дихав. ОСОБА_3 одразу викликав швидку та поліцію. Потерпілому купляв ліки по списку, спочатку на 1200-1400 грн., а потім пересилали на куртку 1000 грн. Заявлений цивільний позов не визнав.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що вона разом з чоловіком мали дачну ділянку в Товаристві «Трубників». 14.10.2019 року її чоловік ОСОБА_9 своєчасно не приїхав з дачі додому. Вона почала телефонувати знайомим, а після побігла на автобусну зупинку, щоб поїхати на дачу, шукати чоловіка. Зателефонувала до поліції, на що вони сказали, що схожого чоловіка після ДТП було доставлено до лікарні. Вона одразу туди побігла. У лікарні вперше побачила ОСОБА_3 і одразу запила, що сталося, на що останній сказав, що не знає як її чоловік опинився у нього під колесами. Крім того, зазначив, що їхав зі швидкістю не більше 40 км/год. Перші ліки купляв ОСОБА_10 . Один раз надали допомогу у розмірі 1000 грн. В подальшому зв`язувались з ОСОБА_3 та вона прохала допомогти з купівлею ліків, оскільки вони для неї дуже дороги, на що ОСОБА_3 сказав, що у нього грошей не має. Цивільний позов підтримала в повному обсязі. Просила призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Потерпілий ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд провадження за його відсутності. Заявлений цивільний позов підтримує.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що він є підприємцем та займається перевезенням вантажу. У нього, не офіційно, працював ОСОБА_3 , водієм. 14 жовтня 2019 року на автомобілі «FIAT Ducato» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повіз товар з м. Запоріжжя до Нікополя та назад. Разом з ОСОБА_3 був експедитор з фірми, яка замовила розвезення. Автомобіль на момент ДТП був завантажений монолітними плитами, вагою приблизно 700 - 1000 кг. У цей день йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_12 та сказав, що в м. Нікополь під час руху автомобіля, допустив зіткнення з велосипедитом, в наслідок чого останнього госпіталізовано до лікарні. Після, він одразу поїхав до ОСОБА_12 . Приїхавши на місце ДТП бачив, як співробітники поліції оформлювали документи. Потім він разом з ОСОБА_12 поїхали до лікарні, куди було госпіталізовано ОСОБА_9 . Їм дали список ліків, які потрібно купити. Купляли ліки лише один раз. З потерпілою спілкувались лише у лікарні, більше зустрічей не було. Після ДТП на автомобілі були пошкодження на лобовому склі, крилі з правої сторони та дзеркало було відламане.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_15 суду показав, що він проводив комплексну судову авто технічну та фототехнічну експертизу, згідно якого надано висновок №11/6.1/10.1/1245/1246 від 20.11.2019 року. Під час проведення експертизи враховувалась модель автомобіля для встановлення його технічних характеристик, а саме сповільнення. Також зазначив, що навантаження на автомобіль впливає на швидкість сповільнення. У даній експертизі зазначалось, що автомобіль «Fiat Ducato» був без навантаження, згідно постанови слідчого. Експерт вирішував питання щодо порушення вимог ПДР, які можуть або знаходяться у причинному зв`язку з ДТП. У даному випадку причинний зв`язок зазначає порушення вимог п. 12.3, 12.4 та 12.9 ПДР України. Якщо і є інші порушення, однак вони не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДПТ.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , крім його показів та показів потерпілих, свідків підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000817, законність, допустимість та достовірність яких сторонами судового провадження не оспорювались:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2019 року з фототаблицею, відповідно до якого у присутності двох понятих було оглянуто місце ДТП за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 397, даним оглядом було установлено, що даний відрізок є горизонтальною проїзною частиною, з сухим, чистим асфальтобетонним покриттям, будь які нерівності та пошкодження на дорозі відсутні, з двома смугами для руху, дорожня розмітка відсутня, по обидва боки наявне узбіччя, праворуч - будівля сільського типу, ліворуч - пустир,на цій ділянці рух не регулюється, установлений дорожній знак 5.41.1 Правил дорожнього руху України - Пункт зупинення автобуса, наявність приладів відео спостереження на місці ДТП та за напрямками руху - відсутні, також відсутні об`єкти які обмежують оглядовість, відсутні сліди переміщення транспорту, на момент огляду було встановлено локалізацію пошкоджень на транспортних засобам, а саме: велосипеді «Україна» - рукоятка керма, та автомобіль «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 має механічні пошкодження, а саме: сліди ковзання від лівої рукояті керма велосипеда «Україна» на правому передньому крилі, правій дверцяті, пошкодження корпусу правого зовнішнього дзеркала заднього виду, пошкодження скла вказаного дзеркала у передній правій частині та лобовому склі. Завантаження транспортного засобу на момент огляду на велосипед - відсутнє, на автомобіль «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 - один пасажир. Під час огляду було вилучено автомобіль марки «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед «Україна», які переміщені у м. Нікополь на вул. Станіславського 1 та флеш носій з відео реєстратора в автомобілі «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено до паперового конверту ( а.п. 09-23);

-свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , згідно якого власником автомобіля «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_16 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ( а.п. 26);

-полісом №АО/2007662, відповідно до якого ОСОБА_3 був -застрахований автомобіль «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк дій якого до 07.09.2020 року ( а.п. 27);

-копія ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року (справа № 202/6974/19) у відповідності до якої слідчим суддею було накладено арешт на автомобіль марки «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_16 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ( а.п. 31);

-копія ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року (справа № 202/6974/19) у відповідності до якої слідчим суддею було накладено арешт на флеш-карту з відеозаписом механізму ДТП, що вилучена під час огляду місця події та належить ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ( а.п. 38);

-протоколом огляду речового доказу від 15.10.2019 року, а саме ст. слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_17 у приміщенні кабінету №506 відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, просп.. Слобожанський, 40, був оглянутий паперовий поштовий конверт білого кольору на якому у нижньому правому куті чорною ручкою, прописними літерами написано «У даному паперовому конверті знаходиться флеш носій з відео реєстратора а/м «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений під час проведення огляду місця ДТП у м. Нікополь Дніпропетровської області від 14.10.2019 року. Поняті: 1. Підпис 2. Підпис ОСОБА_18 Слідчий: підпис ОСОБА_19 ». На даному флеш-накопичувачі зафіксовано факт ДТП (а.п. 39-40). Даний флеш-накопичував був оглянутий та досліджений в судовому засіданні;

-свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.п. 43);

-висновком судового медичного експерта № 553 розпочатого 21.10.2019 та закінченого 13.11.2019, у відповідності до висновків якого було проведено експертизу на підставі даних судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з огляду на відомі обставини випадку і дані додаткових методів дослідження, експерт прийшов до наступних підсумків:

При дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження:

-при зовнішньому дослідженні: забита рана правого тім`яного бугра, синець правої вушної раковини, садна в лобно-тім`яній області справа, носу, на тильній поверхні лівої кисті, на передній поверхні правого колінного суглобу, синець і забита рана на задній поверхні правого ліктьового суглобу;

-при внутрішньому дослідженні: крововилив у правій скронево-тім`яно-потиличній області, перелом склепіння черепу в правій скронево-тім`яно-потиличній області з переходом на основу черепу, епідуральний крововилив в області перелому кісток черепу, двобічний субдуральний крововилив, двобічні субарахноідальні крововиливи, вогнища забиття речовини обох півкуль головного мозку, крововиливи в підкіркових структурах головного мозку, крововилив у шлуночки головного мозку, травматичний набряк головного мозку, крововилив у м`яких тканинах грудей зліва на рівні 5-9-го ребер, забій лівої легені, забій серця, переломи 3-9-го ребер зліва по середьно-ключичній лінії, 7-8-го ребер зліва по білягрудинній лінії, переломи 9-11-го ребер зліва по лопатковій лінії з ушкодженням пристійкової плеври крововилив в м`яких тканинах лівої підлопаткової і поперекової областастей спини між лопатковою і задньопахвиною лінією на відстані 100-125 см від опорної поверхні стоп, крововилив у м`яких тканинах правої сідниці на відстані 80-90 см від опорної поверхні стоп, крововилив у м`яких тканинах задньої поверхні правого ліктьового суглобу. Виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, утворилися незадовго до госпіталізації можливо у вказаний в постанові термін. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів чи їх частин зі значною силою або при ударах об такі предмети. Виявлені ушкодження могли утворитися у велосипедиста при зіткненні (наїзі) на нього рухаючогося мікроавтобуса. Виявлені тілесні ушкодження розглядаються сукупно і стосовно живих осіб, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (підстава - п.п. 2.1.3б, в, г, л, о Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 . Смерть ОСОБА_9 наступила від поєднаної травми голови, грудей, верхніх і нижніх кінцівок у вигляді множинних забоїв м`яких тканин різних частин тіла, множинних переломів кісток скелету, ушкоджень головного мозку і внутрішніх органів, яка ускладнилась розвитком травматичного набряку голового мозку, що слід вважати безпосередньою причинною смерті. Згідно наданих медичних документів 19.10.2019 року об 10-100 год. гр.. ОСОБА_9 помер в реанімаційному відділенні нікопольської МЛ № 1, що не суперечить стану розвитку трупних явищ на час проведення дослідження трупа в морзі. Згідно хіміко-токсикологічного дослідження №11640 від 16.10.2019 року у сечі ОСОБА_9 на момент його госпіталізації етиловий спирт не виявлений. З огляду на характер виявлених ушкоджень, експерт вважав, що гр.. ОСОБА_9 безпосередньо в момент первинного контакту був звернений лівою бічною чи задньо-лівою поверхнею тіла до рухаючогося транспортного засобу. До висновку експерта додано схематичне зображення тілесних ушкоджень ( а.п. 46-51).

-інформацією ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого зазначено, що 14 жовтня 2019 року о 14-01 з абонентського номеру телефону НОМЕР_3 на спецлінію «102», який повідомив, про те, що за адресою: м. Нікополь, вул. Херсонська, 395, чоловік переїздив дорогу на велосипеді та його зачепив автомобіль заявника «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору. ШМД вже на місці, очікують на поліцію. Потерпілому на вигляд близько 50 років. Дане повідомлення внесено до електронної картки НОМЕР_4 , передано до сектору реагування патрульної поліції нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області , де зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 14.10.2019 року за №28424. Також 14.10.2019 року о 14-18 год. з абонентського телефону НОМЕР_5 надійшло повідомлення від лікаря бригади швидкої допомоги № 3 ОСОБА_20 про те, що прибули на виклик за фактом ДТП на адресу: м. Нікополь, вул. Херсонська, 395. Потерпілий - невідомий громадянин, на вигляд 65 років, не контактний, в комі, буде направлений до операційної. Діагноз: поєднана полі травма, ВЧМТ, забій головного мозку, перелом основи черепа, травматичне пошкодження грудної клітини. Травми отримав внаслідок ДТП ( на велосипеді збив автомобіль «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Дане повідомлення внесено до електронної картки № НОМЕР_6 , передано до сектора реагування патрульної поліції Нікопольського ВП ГУНП, де зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 14.10.2019 року за №28425 ( а.п. 57-58);

-відповіддю директора МОЗ України ДОЗ Дніпропетровської обласної державної адміністрації КЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР» від 22.10.2019 року за №06/2168 на запит старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_21 , згідно якого надано інформацію про виклик, який був здійснений 14.10.2019 року о 13-52 год. на адресу: м. Нікополь, вул. херсонська, буд. 395, до невідомого громадянина; виклик був здійснений з номера телефону НОМЕР_3 ; заявник представився як винуватець ДТП ( а.п. 60);

-висновком судової експертизи технічного стані ТЗ №11/10.2/1094 від 04.11.2019, відповідно до якого робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент експертного огляду, знаходиться в працездатному стані ( а.п. 74-77);

-висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №11/10.4/1098 від 08.11.2019 року, відповідно до якої місце зіткнення автомобіля «Fiat Ducato» та велосипеда «Україна» в повздовжньому напрямку розташоване на деякій відстані перед велосипедом «Україна» за напрямком руху автомобіля «Fiat Ducato» в бік вул. Героїв Чорнобиля, але на якій саме відстані та як вони розташовувались в поперечному напрямку встановити експертним шляхом не надалось можливим. В даному випадку мало місце контактування правого переднього крила та правої двері автомобіля «Fiat Ducato» з лівою ручкою керма велосипедиста «Україна» . До висновку експерта додано таблицю зображень ( а.п. 85-90);

-висновком комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи №11/6.1/10.1/1245/1246 від 20.11.2019 року, в якому зазначено, що відповідно до наданої на дослідження відеограми «MOVA0919.avi» середня швидкість руху автомобіля «Fiat Ducato», на вказаній в дослідницькій частині ділянці шляху, яка розташована перед місцем зіткнення, становить 67,5км/год. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Fiat Ducato» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 ПДР України. У даній дорожній обстановці велосипедист ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України. В умовах місця події, водій автомобіля «Fiat Ducato» ОСОБА_3 не мав технічної можливості запобігти зіткненню транспортних засобів своєчасним застосуванням екстреного гальмування при русі автомобіля з фактичною швидкістю. Однак водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення при русі автомобіля з дозволеною в населених пунктах швидкістю. Технічна можливість запобігти вказаній ДТП для велосипедиста ОСОБА_9 визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому (водію) виконати зазначені вимоги ПДР. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Fiat Ducato»ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 Правил дорожнього руху, а невідповідність його дій вимогам п.п. 12.4 та 12.9 ПДР з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. При заданому механізмові події, дії велосипедиста ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. До висновку експерта додано таблицю зображень ( а.п. 96-103).

-в судовому засіданні досліджено відеозапис з реєстратора автомобіля «Fiat Ducato» р. н. НОМЕР_1 (а.п.40), у ході якого судом досліджені обставини скоєння ДТП.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Як вбачається з дослідженому в судовому засідання відеозапису з реєстратора автомобіля «Fiat Ducato» р. н. НОМЕР_1 , чітко видно як водій ОСОБА_3 рухається на автомобілі «Fiat Ducato» р. н. НОМЕР_1 по вул..Херсонській в м.Нікополі, видно як велосипедист ОСОБА_9 , піднявши ліву руку, почав зміщуватись в ліво. При цьому, водій ОСОБА_3 не застосував гальмування, не змінив напрямок руху, в наслідок чого сталась ДТП.

Факт перевищення швидкості підтверджений висновком комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи №11/6.1/10.1/1245/1246 від 20.11.2019р і саме факт перевищення швидкості, то б то порушення п.п. 12.4 та 12.9 ПДР з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Заяву сторони захисту про те, що при проведені комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи не враховане завантаження автомобіля «Fiat Ducato», судом не може бути прийнято в якості доказу невинуватості обвинуваченого. Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, на місці ДТП встановлений вантаж в автомобілі «Fiat Ducato» р. н. НОМЕР_1 -- один пасажир. Крім того, сам обвинувачений і інформація, отримана судом в ході дослідження відеозапису з реєстратора автомобіля «Fiat Ducato», свідчать про те, що обвинувачений, керуючі автомобілем «Fiat Ducato» в момент дорожньо-траспортної пригоди, гальмування не застосовував.

З огляду на наведене суд вважає доведеним винність обвинуваченого в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст.65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті КК України, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Також суд враховує обставини справи, характеризуючі матеріали, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності під час судового розгляду прокурором не надано. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обвинувачений неодружений, на утриманні нікого немає, має постійне місце проживання. Суд також враховує думку потерпілої щодо призначення покарання, а також факт порушення правил дорожнього руху з боку потерпілого ОСОБА_9 .

Враховуючи всі зазначені обставини, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції частини статі, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстав для застосування ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілим ОСОБА_11 був заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на свою користь - 700 000,00 грн. у якості моральної шкоди, а також з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» заподіяну йому майнову шкоду в сумі 150 228,00 грн. (а.с. 32-36, том 1). Крім того, потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов згідно з яким вона просить суд стягнути з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на свою користь заподіяну їй майнову шкоду в розмірі 150 000,00 грн., а також моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн. Також стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на свою користь - 36 561,95 грн. в якості відшкодування майнової шкоди та 649 924,00 грн. - моральної шкоди (а.с.40-45, том 1).

В обґрунтування свого цивільного позову потерпілий ОСОБА_11 посилається на те, що в результаті злочинних дій ОСОБА_3 йому була завдана майнова та моральна шкода. Зазначає, що він є інвалідом з дитинства першої групи безстроково та потребує постійного стороннього догляду. З травня 2005 року він постійно проживав разом з батьком, який піклувався про нього та постійно надавав йому необхідну допомогу, оскільки за станом здоров`я він не може працювати, а єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності у розмірі 2140,00 грн., якої не вистачає навіть на придбання необхідних ліків. В той же час розмір пенсії батька був 6200,00 грн., тому батькова пенсія була для нього постійним і основним джерелом існування. Згідно з наведеним потерпілим ОСОБА_11 розрахунком, сума страхового відшкодування у зв`язку зі смертю батька повинна становити 150 228,00 грн.

Також зазначив, що він не претендує на відшкодування йому ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» суми моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, оскільки як йому відомо, його мати ОСОБА_6 , звернулася до страховою компанії з вимогою про виплату зокрема даного виду страхового відшкодування. Однак вважає, що безпосередньо ОСОБА_3 , внаслідок своїх злочинних дій завдав йому невиправної моральної шкоди, яка полягає у постійному душевному болі через втрату батька. Розмір моральної шкоди потерпілий ОСОБА_11 оцінює у 700 000,00 грн., що на його думку буде лише незначною компенсацією заподіяної моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_6 в обґрунтування свого цивільного позову зазначає, що їй також в результаті злочинних дій ОСОБА_3 заподіяна майнова та моральна шкода. Так, одразу після ДТП її чоловік був госпіталізований до КП «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР і перебував там до 19.10.2019 року. За час перебування чоловіка у лікарні нею було витрачено на його лікування 19000,91 грн. 19.10.2019 року її чоловік помер у лікарні. На організацію та проведення обряду поховання нею було сплачено 13757,04 грн., та 23.10.2019 року за проведення поминального обіду сплачено 3500,00 грн. Отже загальна сума понесених нею витрат пов`язаних з лікування чоловіка та в подальшому його поховання становить 36 257,95 грн. Після смерті чоловіка вона звернулася до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» з заявою про виплату відповідних страхових відшкодувань. Згідно з наведеним потерпілою ОСОБА_6 розрахунком, сума страхового відшкодування у зв`язку зі смертю чоловіка повинна становити 150 228,00 грн. Сума страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка складає 50 076,00 грн. Сума страхового відшкодування пов`язана з витратами на лікування та поховання становить 36257,95 грн. Загальна сума страхового відшкодування складає 236 561,95 грн. Однак враховуючи те, що сума страхового відшкодування обмежується страховою сумою, зазначеною у страховому полісі, тому остаточна сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» складає 200 000,00 грн.

Крім того зазначила, що у зв`язку з загибеллю чоловіка їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у постійному душевному болі, оскільки внаслідок смерті чоловіка для неї настали незворотні зміни у її житті і побуті, тому ОСОБА_6 оцінює заподіяну їй моральну шкоду у 700 000,00 грн.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.80-83, том 1), де зазначив, що вважає позовну заяву необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню у частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 в сумі 700 000,00 грн. Крім того захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 надав до суду відзив на позовну заяву потерпілої ОСОБА_6 , в якому зазначив, що вважає позовну заяву необґрунтованою, безпідставною та такою що не підлягає задоволенню у частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_3 (а.с.85-87, том 1). В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що спадкоємці повинні разом нести витрати на лікування та поховання спадкодавця, а сума, яку ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_3 на лікування та поховання спадкодавця виходиться за межі ліміту страхової виплати, а відтак, вказані витрати повинні бути розподілені у рівних частках між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 і у цьому випадку ліміт страхового відшкодування у повному обсязі охопить усі вищезазначені витрати. Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 649 924,00 грн. вважає, що визначення вказаної суми є необґрунтованим, до того ж ОСОБА_6 не наведено розрахунків та критеріїв вирахування моральної шкоди саме в такій сумі. У зв`язку з наведеними обставинами, просив суд відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її позову в частині стягнення майнової та моральної шкоди з ОСОБА_3 .

Від цивільного відповідача ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» також надійшов відзив на цивільний позов ОСОБА_11 (а.с.97-97, том 1) де зазначено, що в матеріалах страхової справи ТДВ СК «Кредо» є заява ОСОБА_11 про відмову від належного йому страхового відшкодування на користь матері ОСОБА_6 . Заява про виплату страхового відшкодування ОСОБА_23 не подавалась. Також зазначають, що вимоги ОСОБА_11 про відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника є безпідставними, оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження факту перебування на утриманні потерпілого на момент його смерті, а сам по собі факт наявності у ОСОБА_11 інвалідності не є підтвердженням перебування на утриманні потерпілого, оскільки ОСОБА_11 отримує пенсію по інвалідності, а єдиним джерелом доходу померлого ОСОБА_9 була його пенсія. Вказано, що відповідно до п. 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума такого страхового відшкодування розподіляється між усіма особами, які перебували на утриманні ОСОБА_9 (у разі надання документів які підтверджують даний факт). До того ж, вважають вимоги ОСОБА_11 передчасними, оскільки потерпілим ОСОБА_11 не надано документів які є підставою для виплати страхового відшкодування згідно вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому підстав для зволення цивільного позову ОСОБА_11 на даний час не має. Однак ТДВ СК «Кредо» визнають право ОСОБА_11 на отримання страхового відшкодування за наслідками ДТП та у випадку настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю ОСОБА_9 за п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також від ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» надійшов відзив на цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 112-117, том 1) в якому зазначено, що 25.11.2019 року від представника ОСОБА_6 - ОСОБА_24 надійшла заява про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП. Одночасно до заяви про виплату страхового відшкодування були додані заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_25 про відмову від належного їм страхового відшкодування на користь матері ОСОБА_6 . Крім того, зазначили, що вважають вимоги ОСОБА_6 передчасними, оскільки до моменту отримання ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» рішення суду у поточному кримінальному провадженні, підстав для проведення страхового відшкодування за фактом ДТП відсутні, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду заподіяну життю ОСОБА_9 ще не настала. Вважають, що між іншим ОСОБА_6 не надано документів, які б підтверджували факт перебування її на утриманні померлого потерпілого ОСОБА_9 , оскільки сам по собі факт перебування заявницею на пенсії не є підтвердженням знаходження на утриманні померлого потерпілого ОСОБА_9 . Однак ТДВ СК «Кредо» частково визнають право ОСОБА_6 на отримання страхового відшкодування за п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого в сумі 16 692,00 грн. Крім того, ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» частково визнають вимоги ОСОБА_6 про отримання страхового відшкодування за п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як відшкодування витрат на поховання потерпілого в сумі 15 518,87 грн. Щодо витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого ОСОБА_9 зазначають, що право вимоги на відшкодування таких витрат настає відповідно до статей 11,1166 ЦК України до особи - заподіювача шкоди, тобто ОСОБА_3 . З цих підстав, вимоги ОСОБА_6 про стягнення з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого ОСОБА_9 задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали провадження та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги цивільних позовів, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить наступні висновки.

Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З огляду на це, при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників і характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_11 суд виходить з наступного.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон (в редакції чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди).

За вимогами ст. 3 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» за полісом АО/2007662 від 07.09.2019 року (а.с.101, том 1). За умовами вказаного полісу ліміт страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000,00 грн.

Відповідно до положень, частини 27.2. ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Частинами 1, 2 статті 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_11 є сином ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок ДТП (а.с.37, том 1). ОСОБА_11 є інвалідом першої групи з дитинства безстроково та потребує стороннього догляду та допомоги. Дані обставини підтверджуються довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 622491 (а.с.38, том 1). Починаючи з 2005 року до настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 був зареєстрований та постійно проживав разом зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.142-143, том 1). Отже, ОСОБА_11 є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю батька.

Посилаючись на норми частини 27.2. ст. 27 Закону, а також статті 1200 ЦК України ОСОБА_11 просив стягнути із ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на свою користь страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника у сумі 150 228,00 грн. Однак судом не може бути залишена поза увагою наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_11 до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» від 11.11.2019 року якою він сповіщає усіх зацікавлених у тому осіб, що відмовляється від відшкодування належної йому моральної, матеріальної та шкоди пов`язаної із втратою годувальника, оскільки він є інвалідом першої групи, відносно дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14.10.2019 року, в результаті якої загинув його батько ОСОБА_9 , на користь своєї матері ОСОБА_6 (а.с.102, том 1). Зазначене потерпілим ОСОБА_11 не заперечувалось, а тому суд вважає, що ОСОБА_11 фактично розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що ОСОБА_11 добровільно відмовився від відшкодування належної йому шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, про що свідчить подана ним 11.11.2019 року до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» відповідна заява, суд вважає, що його вимоги в частині стягнення з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» суми шкоди пов`язаної із втратою годувальника у розмірі 150 228,00 грн. - задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_3 заподіяної моральної шкоди в сумі 700 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 27.3. ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Суд зауважує, що не зважаючи не те, що ОСОБА_11 відмовився від відшкодування належної йому, зокрема моральної шкоди, заподіяної смертю батька ОСОБА_9 , однак в даному випадку така відмова не може бути взята судом до уваги, оскільки моральна шкода це різновид відшкодування, який не передбачає можливості відмовитися від нього на користь інших осіб.

На думку суду, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України.

Суд дійшов висновку про необхідність покладення такого обов`язку в тому числі й на страхову компанію в межах страхового платежу, а також зменшити суму моральної шкоди, визначену цивільним позивачем ОСОБА_11 , розмір якої визначений без врахування вимог ст. 23 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Вирішуючи питання про відшкодування ОСОБА_11 моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з принципу справедливості, розумності та виваженості. Суд враховує, той факт що позивач втратив батька, на утриманні якого перебував, є інвалідом дитинства, поніс значні моральні страждання, які носять триваючий характер, суд вважає, що позивач зазнав істотних негативних змін в особистому житті, переніс страждання пов`язані зі смертю рідної людини, з його похованням, проведенням ритуальних заходів і продовжує нести ці душевні страждання. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю.

Щодо морального відшкодування, суд вважає, що позивач безумовно зазнав моральних страждань через втрату рідної людини, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода має бути відшкодована.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином з урахуванням обставин справи, суд вважає, що розумний розмір моральної шкоди слід визначити у сумі 200 000,00 грн., з яких з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» має бути відшкодовано 25038,00 грн. Визначаючи зазначений розмір страхового відшкодування судом було взято до уваги, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати в місячному розмірі на день дорожньо-транспортної пригоди становив 4173 грн.

При визначені суми розумного розміру моральної шкоди заподіяної ОСОБА_11 , судом, поміж іншого, було взято до уваги висновок комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи №11/6.1/10.1/1245/1246 від 20.11.2019 року з якої вбачається, що в діях ОСОБА_9 вбачається порушення п. 10.1 ПДР України.

Як зазначалося вище, частиною. 27.3. ст. 27 Закону передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, батькам (усиновлювачам). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Таким чином загальна сума моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на користь потерпілих становить 50076,00 грн. (4173 х 12 = 50076,00 грн.). Однак враховуючи те, що потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні визнані дві особи: ОСОБА_11 - син та ОСОБА_6 - дружина, тому вказана сума підлягає розподілу між обома потерпілими, тобто по 25038,00 грн. (50076,00:2 = 25038,00 грн.).

При цьому відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, різницю між фактичним розміром заподіяної моральної шкоди, який визначено в сумі 200 000,00 грн. та страховою виплатою в розмірі 25038,00 грн., яка складає 174 962,00 грн. (200 000,00 грн. - 25038,00 грн. = 174 962,00 грн.) суд вважає за необхідне стягнути заподіювача шкоди, тобто з ОСОБА_3 .

З урахування вищевикладених обставин, цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 суд робить наступні висновки.

В своєму цивільному позові ОСОБА_6 зазначала, що вона відповідно до частини 27.2. ст. 27 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон (в редакції чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди) має право на страхове відшкодування від ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» в розмірі 150 228,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого ОСОБА_9 на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 (а.с.129, том 1) та на момент дорожньо-транспортної пригоди досягла пенсійного віку. Таким чином, ОСОБА_6 має право на відшкодування шкоди заподіяної смертю чоловіка у розумінні статті 1200 ЦК України. 18.11.2019 року ОСОБА_6 через уповноваженого представника звернулася до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 124, том 1).

Як вже зазначалося, згідно з частиною 27.2. ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Під час проведення розрахунку судом враховується, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати в місячному розмірі на день настання страхового випадку становить 4173 грн. Крім того, суд приймає до уваги заяву потерпілого ОСОБА_11 про відмову від відшкодування йому шкоди пов`язаної із втратою годувальника на користь своєї матері ОСОБА_6 .

Таким чином, виходячи з положень частини 27.2 статті 27 Закону загальний розмір страхового відшкодування внаслідок смерті потерпілого ОСОБА_9 , який підлягає стягненню з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на користь ОСОБА_6 становить 150 228,00 грн. (4173,00 грн. х 36 = 150 228,00 грн.). Отже вимоги цивільного позову ОСОБА_6 в частині відшкодування шкоди пов`язаної і втратою годувальника підлягають задоволенню.

Щодо вимог ОСОБА_6 про відшкодування їй моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 27.3. ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

З цивільного позову ОСОБА_6 вбачається, що заподіяну їй моральну шкоду загалом вона оцінює в 700 000,00 грн. з яких 50 076,00 грн. (4173,00 грн. х 12 = 50 076,00 грн.) їй має бути відшкодовано ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на виконання 27.3. ст. 27 Закону, а також 649 924,00 грн. заподіювачем шкоди - ОСОБА_3 . Однак з даним розрахунком суд погодитися не може з огляду на наступні обставини.

Суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Вирішуючи питання про відшкодування ОСОБА_6 моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з принципу справедливості, розумності та виваженості. Суд враховує, той факт, що цивільний позивач втратила чоловіка, що призвело до значних моральних страждань, які носять триваючий характер, суд вважає, що ОСОБА_6 зазнала істотних негативних змін в особистому житті, перенесла страждання пов`язані зі смертю близької людини, з його похованням, проведенням ритуальних заходів і продовжує нести ці душевні страждання. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю.

На думку суду, ОСОБА_6 безумовно зазнала моральних страждань через втрату рідної людини, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода має бути відшкодована.

Суд дійшов висновку про необхідність покладення такого обов`язку в тому числі й на страхову компанію в межах страхового платежу, а також зменшити суму моральної шкоди, визначену, на думку суду, цивільним позивачем ОСОБА_6 без урахування вимог ст. 23 ЦК України.

Отже враховуючи обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та приймаючи до уваги характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) яких зазнала ОСОБА_6 , суд вважає, що розумний розмір моральної шкоди слід визначити у сумі 200 000,00 грн.

Суд звертає увагу, що у даному випадку також при визначені суми розумного розміру моральної шкоди заподіяної ОСОБА_6 , було взято до уваги, поміж іншого, той факт, що в діях ОСОБА_26 наявне порушення п. 10.1 ПДР України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 судом не була прийнята до уваги його заява про відмову від належного йому страхового відшкодування, зокрема моральної шкоди, заподіяної смертю батька ОСОБА_9 на користь своєї матері ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що моральна шкода це різновид відшкодування, який не передбачає можливості відмовитися від нього на користь інших осіб.

З цих підстав судом було проведено власний розрахунок та зроблено висновок, що загальна сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_27 становить 50076,00 грн. (4173 х 12 = 50076,00 грн.). Однак враховуючи те, що потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні визнані дві особи: ОСОБА_11 - син та ОСОБА_6 - дружина, тому вказана сума підлягає розподілу між обома потерпілими, тобто по 25038,00 грн. (50076,00 : 2 = 25038,00 грн.).

Визначаючи розмір страхового відшкодування судом було взято до уваги, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати в місячному розмірі на день дорожньо-транспортної пригоди становив 4173 грн.

При цьому відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, різницю між фактичним розміром заподіяної моральної шкоди, який визначено в сумі 200 000,00 грн. та страховою виплатою в розмірі 25038,00 грн., яка складає 174 962,00 грн. суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_6 із заподіювача шкоди, тобто з ОСОБА_3 .

З урахування вищевикладених обставин, цивільний позов ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи підлягає частковому задоволенню.

Розподіляючи суму відшкодування моральної шкоди потерпілим, суд враховує позицію Верховного Суду викладену в постанові від 11.10.2023 року у справі № 711/1393/20.

Щодо вимог ОСОБА_6 про відшкодування їй витрат на лікування та поховання чоловіка, суд робить наступні висновки.

Частиною 27.4. статті 27 Закону, визначено що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно із наданими товарними чеками та квитанціями потерпіла ОСОБА_6 понесла витрати на лікування та в подальшому поховання чоловіка (а.с.46-50, том 1). Шляхом підрахунку сум ці витрати визначені судом на загальну суму 36257,95 грн. та підлягає відшкодуванню ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» сум.

Згідно з положеннями абзацу 1 ст. 1201 ЦК особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Однак суд приймає до уваги, що з урахування вже стягнутих з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на користь ОСОБА_6 сум, а саме: 150 228,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної і втратою годувальника та 25 038,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка, стягнення витрат понесених ОСОБА_6 на лікування та поховання в розмірі 36257,95 грн. призведе до перевищення ліміту страхової суми, визначеної полісом АО/2007662 від 07.09.2019 року, тобто 200 000,00 грн. на одного потерпілого.

Відповідно до частини 27.5. статті 27 Закону відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами суд вважає можливим стягнути з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на користь ОСОБА_6 витрати пов`язані з лікуванням та похованням чоловіка ОСОБА_9 в межах залишку страхового ліміту в сумі 24 734,00 грн., виходячи з такого розрахунку:

150228,00 грн. + 25 038,00 грн. = 175266,00 грн. (загальна сума стягнутих коштів)

200000,00 грн. - 175266,00 грн. = 24 734,00 грн. (залишок страхового ліміту за полісом)

При цьому відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, різницю між фактичним розміром витрат понесених ОСОБА_6 на лікування та поховання чоловіка в сумі 36257,95 грн. та страховою виплатою в розмірі 24 734,00, яка складає 11 523,95 грн., суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 , що відповідає положенням статі 1194 ЦК України.

Рішення про долю речових доказів суд приймає відповідно до статті 100 КПК.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

-арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019 року (справа №202/6974/19) на флеш-карту з відеозаписом механізму ДТП, що вилучена під час огляду місця події та належить ОСОБА_3 , шляхом заборони будь-яким особам права відчуження, розпорядження, користування - скасувати.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертизи при проведенні судової експертизи технічного стану транспортного засобу №11/10.2/1094 від 04.11.2019 року у сумі 1256 грн. 08 коп., судової транспортно-трасологічної експертизи №11/10.4/1098 від 08.11.2019 року у сумі 1256 грн. 08 коп. та комплесної судової авто технічної та фототехнічної експертизи №11/6.1/10.1/1245/1246 від 20.11.2019 року в сумі 3140 грн. 20 коп., що всього становить 5 652 грн. 36 коп., оскільки відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_7 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю батька ОСОБА_9 суму коштів у розмірі 25 038,00 грн. (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_7 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю батька ОСОБА_9 суму коштів у розмірі 174 962,00 грн. (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

В іншому відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, у зв`язку з втратою годувальника, суму коштів у розмірі 150 228,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч двісті двадцять вісім грн. 00 коп.).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка ОСОБА_9 суму коштів у розмірі 25 038,00 грн. (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка ОСОБА_9 суму коштів у розмірі 174 962,00 грн. (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в рахунок відшкодування витрат понесених на лікування та поховання ОСОБА_9 суму коштів у розмірі 24 734,00 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять чотири грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в рахунок відшкодування витрат понесених на лікування та поховання ОСОБА_9 суму коштів у розмірі 11 523,95 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять три грн. 95 коп.).

В іншому відмовити.

Стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

-арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019 року (справа №202/6974/19) на флеш-карту з відеозаписом механізму ДТП, що вилучена під час огляду місця події та належить ОСОБА_3 , шляхом заборони будь-яким особам права відчуження, розпорядження, користування - скасувати.

Речові докази:

-велосипед, на якому рухався ОСОБА_9 та який перебуває на зберіганні у Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетроській області - повернути ОСОБА_6 ;

-флеш-карту з відеозаписом механізму ДТП, яку долучено до матеріалів кримінального провадження №0000817 - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000817.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертизи при проведенні судової експертизи технічного стану транспортного засобу №11/10.2/1094 від 04.11.2019 року у сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп., судової транспортно-трасологічної експертизи №11/10.4/1098 від 08.11.2019 року у сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп. та комплесної судової авто технічної та фототехнічної експертизи №11/6.1/10.1/1245/1246 від 20.11.2019 року в сумі 3140 ( три тисячі сто сорок) грн. 20 коп., що всього становить 5 652 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві) грн. 36 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Г оловуючий суддя: ОСОБА_1