УХВАЛА

24 березня 2025 року

м. Київ

справа № 443/2309/13-к

провадження № 51-1319 cк 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року щодо ОСОБА_4

встановив:

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор зазначає про незаконність ухвали Тернопільського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року щодо ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, однак не наводить обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції таких порушень, які в силу ст. 412 КПК є істотними та тягнуть за собою обов`язкове скасування оскаржуваної ухвали на підставі, передбаченій ст. 438 КПК з огляду на положення статей 370, 404 КПК.

Крім того прокурор вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність апеляційним судом, який скасував вирок місцевого суду та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК закрив провадження), однак свою позицію з урахуванням положень ст. 413 КПК не мотивує.

Натомість, прокурор фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, аніж її було надано попередніми судами та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу ст. 433 КПК не може бути предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Разом із тим, оскаржуючи недотримання апеляційним судом вимог, передбачених ст. 419 КПК прокурор фактично не погоджується з висновками апеляційного суду..

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3