Справа №523/2554/25
Провадження №1-кс/523/462/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 в його присутності, в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 27.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, про дозвіл на проведення обшуку, -

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000068 від 27.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво досудового розслідування здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи санаторію «Одеса» СБУ, у період з 2022 по 2023 роки вчинили привласнення коштів державного бюджету.

Так, за результатами процедури відкритих торгів санаторієм «Одеса» СБУ 24.03.2022 укладено договір на капітальний ремонт будівлі лікувального корпусу санаторію «Одеса» СБ України з ТОВ «Будстейт груп» (код ЕДРПОУ 42382898), динамічною вартістю 18 791 928 грн. У 2022-2023 роках у рамках цього договору на виконання будівельних робіт було освоєно близько 13,5 млн грн.

Встановлено, що ТОВ «Будстейт груп» роботи було виконано неякісно на суму 2,3 млн грн, частину робіт взагалі не було виконано на суму 1 млн грн та здійснено оплату монтажу вентиляційного обладнання, яке фактично відсутнє на суму 1,7 млн.

В рамках проведення досудового розслідування, слідчим на адресу представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією у м. Одеса) 2 управління ГУ ВБ СБ України надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, з метою встановлення осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення.

Під час виконання доручення оперативним підрозділом встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкт житлової нерухомості відомості про власника квартири АДРЕСА_2 , відсутні.

Під час досудового розслідування виникла необхідність у проведенні обшуку у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у якій мешкає ОСОБА_4 , з метою відшукання речей і документів, що мають значення для кримінального провадження, а саме: блокнотів, чорнових записів, електронних пристроїв, засобів зв`язку (телефони, планшети, комп`ютерна техніка, засоби спеціального зв`язку тощо), електронних носіїв інформації (флеш-карток, жорстких дисків, тощо), печаток, штампів, грошові кошти, карти, план-схеми, фотографії, зброї та інших речей, що мають значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Статтею 13 КПК України встановлено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 237 КПК України огляд володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку володіння особи.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 ст. 233 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України розгляд вказаного клопотання відбувається згідно з вимогами ст. 234 КПК України та є дві підстави, які надають стороні обвинувачення можливість увійти до іншого володіння особи невідкладні випадки, пов`язані з врятуванням життя людей та майна, а також безпосереднє переслідування осіб, які підозрюються у вчинені злочину.

Відповідно до статті 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Системний аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що застосування до ухвал слідчого судді про надання дозволу на обшук положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Таким чином, розглядаючи подане клопотання та наводячи мотиви ухваленого судового рішення, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В той же час, у зв`язку із наданням дозволу на здійснення обшуку з метою відшукання та вилучення лише частини речей та майна, про які зазначалося у клопотанні сторони обвинувачення, перелік яких конкретизовано слідчим суддею згідно вимог КПК України, зазначене клопотання підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, водночас враховую, що факти, які породжують таку підозру, не повинні знаходитися на однаковому рівні з тими, що необхідні для виправдання, засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення та з`являються на подальшому етапі кримінального розслідування; відшукувані речі і документи мають значення для проведення об`єктивного досудового розслідування, оскільки прямо стосуються предмету доказування у даному провадженні та можуть знаходитись у наведеному слідчим володінні; відомості, які містяться у відшукуваних речах (предметах, документах), можуть мати доказове значення та можуть бути використані як докази під час судового розгляду; речі (предмети, документи), щодо відшукання яких надійшло клопотання знаходяться у володінні особи, вказаної у клопотанні, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, тому, враховуючи обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 КПК України, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, тобто зважаючи на необхідність збереження доказів для досудового розслідування, забезпечення неможливості їх знищення чи приховування, вважаю найбільш доцільним та ефективним способом відшукання речей і документів за даних обставин є проведення обшуку, а відтак клопотання в цій частині підлягає до задоволення та слід надати згоду на проведення обшуку, з метою вилучення предметів (речей, документів), які стосуються кримінального провадження.

Оцінюючи питання доцільності визначенні виконавця ухвали слідчого судді, враховую правовий висновок Касаційного кримінального суду викладений у постанові від 17 лютого 2021 року (справа №263/10353/16-к, провадження №51-4972км20) відповідно до якого, в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку слідчий суддя не визначає конкретного слідчого або прокурора, які мають здійснювати таку слідчу (розшукову) дію, оскільки вказане питання перебуває поза межами повноважень слідчого судді з контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 233, 234, 237, 235, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 27.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, про дозвіл на проведення обшуку, - задовольнити.

Надати дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 , з метою відшукання речей і документів, що мають значення для кримінального провадження, а саме: бухгалтерської документації, блокнотів, чорнових записів, електронних пристроїв, засобів зв`язку (телефони, планшети, комп`ютерна техніка, засоби спеціального зв`язку тощо), електронних носіїв інформації (флеш-карток, жорстких дисків, тощо), печаток, штампів, грошові кошти, карти, план-схеми, фотографії, зброї та інших речей, що мають значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Строк дії ухвали складає один місяць.

Слідчий суддя ОСОБА_1