ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 552/4343/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/652/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: виправдувальний вирок за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , з участю представника потерпілого ОСОБА_9 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на виправдувальний вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 02.12.2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Феськи Золочівського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працює на посаді начальника дистанційних майстерень Виробничого підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця», раніше не судимий,

визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю наявності в діях обвинуваченого складів даних кримінальних правопорушень.

Також вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів та цивільного позову відповідно до ст.100, 126, 129 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК, а саме: заволодінні чужим майном, вчинене шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб та складання службою особою завідомо неправдивих офіційних документів, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 наказом № 31/ос від 22.01.2009 призначений на посаду начальника дистанційних майстерень Виробничого Підрозділу «Харківська Дистанція Електропостачання» Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця». Відповідно до посадової інструкції, на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: керівництво проведення робіт з технічного обслуговування і ремонту рухомого складу агрегатів і машин, виготовлення та відновлення запасних частин і деталей; сприяння ефективній праці ремонтних робітників, зниження вартості ремонту з високою якістю робіт; організовування облік, складання та своєчасне подання звітності про виробничу діяльність майстерні; аналізування результатів роботи виробництва, проведення роботи щодо удосконалення організації виробництва, технології механізації та автоматизації виробничих процесів, запобігання браку та підвищення якості ремонту; здійснення підбору кадрів, їх розстановка та доцільне використання; є відповідальним за збір, облік та збереження брухту коштовних, чорних та кольорових металів.

В силу займаної посади, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, ОСОБА_7 у період з 22.01.2009 по 31.05.2020, як начальник дистанційних майстерень ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.

ОСОБА_7 , згідно обвинувального акту обвинувачується у тому, що він, працюючи на вищевказаній посаді, діючі умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам потерпілого РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», зловживаючи своїм службовим становищем, в період часу з 03.02.2020 по 31.05.2020 став на шлях вчинення кримінальних правопорушень: заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем та службового підроблення.

Так, ОСОБА_7 , діючи із корисливих мотивів та переслідуючи намір незаконного збагачення, за попередньою домовленістю та в злочинній групі з механіком ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), задля заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем та посадовим підробленням, усвідомлюючи неможливість самостійної реалізації протиправних намірів, розуміючи переваги вчинення зазначених злочинних дій за попередньою змовою групою осіб, згідно заздалегідь розробленого ОСОБА_7 злочинного плану, відповідно до якого ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою та в злочинній групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) з метою звернення на свою користь дизельного пального та бензину марки А-95, належного Виробничому Підрозділу «Харківська Дистанція Електропостачання» Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця», розподілили ролі, відповідно до яких, ОСОБА_7 , отримавши за накладними вимогами на складі ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташований за адресою: м.Харків, вул. Є. Котляра, 7, дизельне пальне та бензин марки А-95, насправді водіям ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , закріпленим за автомобілями ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», це пальне не видав, а звернув на свою користь, розподіливши його з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), для чого спочатку разом з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) склали фіктивні подорожні листи на неіснуючі поїздки автотранспортом ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», при цьому в подальшому з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), з метою приховування вчиненого ними злочину, складав звіти про видаток палива на автотранспорт, яким насправді дане пальне не використовувалося, а ОСОБА_7 в подальшому, з метою приховування вчиненого ними злочину, безпідставно списав у себе з підзвіту викрадене паливо, для чого склав матеріальні звіти форми М-19 про оприбуткування та списання по матеріальним облікам ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» викраденого палива, яке нібито було використано при неіснуючих поїздках водіями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що призвело до приховання по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), які жадаючи створити уявлення фактичного використання палива, яким насправді заволоділи вказані особи при вище перелічених обставинах, склали ряд підроблених офіційних документів, необхідних задля подальшого безпідставного списання даного майна, яке фактично належить РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

Реалізуючи злочинний намір, діючи із корисливої заінтересованості, розподіливши заздалегідь ролі, 28.02.2020 в період часу з 8 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений) ОСОБА_7 , знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 в м.Харкові, на своєму робочому місці, отримавши в підзвіт за накладною вимогою № 2224 від 28.02.2020 - 100,3 л. дизельного пального, діючи в групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), звернули на свою користь 17 л. дизельного пального, вартістю одного літра 23,91 грн., всього на суму 406,47 грн., 10 л. з якого, вартістю 239,16 грн. вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8350 від 03.02.2020 від імені водія ОСОБА_11 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі ГАЗ 322173- 388АА 96-21ТВ, 7 л. з якого, вартістю 167,41 грн. яке вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8382 від 10.02.2020 від імені водія ОСОБА_11 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі ГАЗ 322173- 388 AA 96-21TB.

Крім того, 28.02.2020 в період часу з 08 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений), ОСОБА_7 , знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 м.Харків, на своєму робочому місці, отримавши в підзвіт за накладною вимогою № 2225 від 28.02.2020 - 309,6 л. дизельного пального, діючи в групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), звернули на свою користь 18,9 л. дизельного пального, вартістю одного літра 23,80 грн., всього на суму 449,82 грн., яке вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8360 від 05.02.2020 від імені водія ОСОБА_11 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі ГА3 НОМЕР_1 .

Крім того, 28.02.2020 в період часу з 8 год. 00 хв. по 18 год.00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений) ОСОБА_7 , знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 м.Харків, на своєму робочому місці, отримавши в підзвіт за накладною вимогою №2220 від 28.02.2020 - 85,1 л. бензину, марки А-95, діючи в групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) звернули на свою користь 19,4 л. бензину марки А-95, вартістю одного літра 24,54 грн., всього на суму 476,08 грн. який вони, безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8449 від 24.02.2020 від імені водія ОСОБА_11 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі УАЗ 3309 AA 96-22 TB.

В подальшому, 28.02.2020 в період часу з 8 год. 00 хв. по 18 год.00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений), ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) для реалізації своєї частини злочинного наміру, знаходячись на своєму робочому місці у ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташованому за адресою: м.Харків вул. Євгена Котляра, 7, з метою приховування злочину, і створення уявності того, що вказане вище пальне дійсно використано водіями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 при виробничих потребах підрозділу на автомобілях ГАЗ 322173-388AA 96-21TB, НОМЕР_2 , УАЗ 3309 АА 96-22 ТВ для подальшої імітації законності належного списання палива, що стало предметом злочину, яке він в групі з ОСОБА_7 фактично звернув на свою користь, для чого останній вніс у звіт про видаток палива за лютий 2020 року недостовірні відомості про видаток палива за лютий 2020 року на автомобіль ГАЗ 322173- 388АА 96-21ТВ в обсязі 100,3 л, тоді як на справді такий видаток склав 83,3 л. дизельного пального, про видаток палива на автомобіль ГАЗ 3309 АА 95-44 ТВ в обсязі 309,6 л, тоді як на справді такий видаток склав 290,7 л. дизельного пального та про видаток палива на автомобіль УАЗ 3309 АА 96-22 ТВ в обсязі 85,1 л, тоді як на справді такий видаток склав 65,7 л. бензину марки А-95, який ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) особисто підписав даний звіт та здав в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

В свою чергу, 28.02.2020 (точний час в ході досудового слідства не встановлений), ОСОБА_7 , з метою приховування вчиненого ним у групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) заволодіння пальним при вищезазначених обставинах,знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 м.Харків, на своєму робочому місці, склав та підписав матеріальний звіт форми М-19 за лютий 2020 року про списання по матеріальним облікам ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» дизпалива в кількості 35,9 л та 19,4 л бензину марки А-95, нібито використаних в господарській діяльності ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

До вказаного звіту, поданого в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_7 додав підроблені раніше ним у групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) окремо при вищевказаних обставинах подорожні листи №8499 від 04.03.2020, №8505 від 05.03.2020, №8576 від 20.03.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8510 від 06.03.2020, № 8523 від 10.03.2020, № 8530 від 11.03.2020, № 8586 від 23.03.2020, що бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , і імітації законності подальшого належного списання викраденого майна, яке фактично належить ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, діючи з корисливої заінтересованості, 31.03.2020 в період часу з 8 год. 00 хв. по 18 год.00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений) ОСОБА_7 , знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 м.Харків, на своєму робочому місці, отримавши в підзвіт за накладною вимогою № 2237 від 31.03.2020 - 250,2 л. дизельного пального, діючи в групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), звернули на свою користь 39,9 л. дизельного пального, вартістю одного літра 23,91 грн., всього на суму 954,25 грн., 19,3 л. з якого, вартістю 461,58 грн. вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8499 від 04.03.2020 від імені водія ОСОБА_11 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі ГАЗ 3909 АА 95-44 ТВ, а 20,6 л. з якого, вартістю 492,67 грн. яке вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8505 від 05.03.2020 від імені водія ОСОБА_11 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі ГАЗ 3309 AA 95-44TB.

Крім того, 31.03.2020 в період часу з 8 год. 00 хв. по 18 год.00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений) ОСОБА_7 , знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 в м.Харків, на своєму робочому місці, отримавши в підзвіт за накладною вимогою № 2235 від 31.03.2020 - 353,2 л. дизельного пального, діючи в групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), звернули на свою користь 38,6 л. дизельного пального, вартістю одного літра 23,80 грн., всього на суму 918,73 грн. яке вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8576 від 20.03.2020 від імені водія ОСОБА_11 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі КРАЗ 6510 НОМЕР_3 .

Крім того, 31.03.2020 в період часу з 8 год. 00 хв. по 18 год.00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений) ОСОБА_7 , знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 м.Харків, на своєму робочому місці,отримавши в підзвіт за накладною вимогою № 2228 від 31.03.2020 - 134,7 л. бензину марки А-95, діючи в групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) звернули на свою користь 55 л. бензину марки А-95, вартістю одного літра 24,54 грн., всього на суму 1349,70 грн., а 14,6 л. з якого, вартістю 358,28 грн., вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8492 від 03.03.2020 від імені водія ОСОБА_12 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі УАЗ 3909 АА 96-22 ТВ, а 9,3 л. з якого, вартістю 228,22 грн. яке вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8510 від 06.03.2020 від імені водія ОСОБА_12 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі УАЗ 3909 АА 96-22 ТВ , а 8,5 л. з якого, вартістю 208,59 грн. яке вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8523 від 10.03.2020 від імені водія ОСОБА_12 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі УАЗ 3909 АА 96-22 ТВ , а 4,3 л. з якого, вартістю 105,52 грн. яке вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8530 від 11.03.2020 від імені водія ОСОБА_12 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі УАЗ 3909 АА 96-22 ТВ, а 18,3 л. з якого, вартістю 449,08 грн. яке вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист №8586 від 23.03.2020 від імені водія ОСОБА_12 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі УА3 3909 НОМЕР_4 .

В подальшому, 31.03.2020 в період часу з 8 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений), ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) для реалізації своєї частини злочинного наміру, знаходячись на своєму робочому місці у ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташованому за адресою: м. Харків вул. Євгена Котляра, 7, з метою приховування злочину, і створення уявності того, що вказане вище пальне дійсно використано водіями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 при виробничих потребах підрозділу на автомобілях ГАЗ НОМЕР_1 , КРАЗ 6510 АА 95-42 ТВ та УАЗ 3909 АА 96-22 ТВ для подальшої імітації законності належного списання палива, що стало предметом злочину, яке він в групі з ОСОБА_7 фактично звернув на свою користь, для чого останній вніс у звіт про видаток палива за березень 2020 року недостовірні відомості про видаток палива за березень 2020 року на автомобіль ГАЗ 3309 АА 95-44ТВ в обсязі 140,2 л, тоді як насправді такий видаток склав 100,3 л. дизельного пального, про видаток палива на автомобіль КРАЗ 6510 АА 95-42 ТВ в обсязі 353, 2 л, тоді як на справді такий видаток склав 314,6 л. дизельного пального та про видаток палива на автомобіль УАЗ 3309 АА 96-22 ТВ в обсязі 134,7 л, тоді як насправді такий видаток склав 79,7 л. бензину марки А-95, при цьому ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) особисто підписав даний звіт за березень 2020 року та здав його в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

В подальшому, 31.03.2020 (точний час в ході досудового слідства не встановлений), ОСОБА_7 , з метою приховування вчиненого ним у групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) заволодіння пальним при вищезазначених обставинах, знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 м. Харків, на своєму робочому місці, склав та підписав матеріальний звіт форми М-19 за березень 2020 року про списання по матеріальним облікам ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» дизпалива в кількості 49,5 л та 48,4 л бензину марки А-95, нібито використаних в господарській діяльності ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

До вказаного звіту, поданого в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_7 додав підроблені раніше ним у групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) окремо при вищевказаних обставинах подорожні листи № 8499 від 04.03.2020, № 8505 від 05.03.2020, № 8576 від 20.03.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8510 від 06.03.2020, № 8523 від 10.03.2020, № 8530 від 11.03.2020, № 8586 від 23.03.2020, що врешті призвело до приховання по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , і імітації законності подальшого належного списання викраденого майна, яке фактично належить ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, діючи із корисливої заінтересованості, 29.05.2020 в період часу з 8 год. 00 хв. по 18 год.00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений) ОСОБА_7 , знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 м.Харків, на своєму робочому місці, отримавши в підзвіт за накладною вимогою №2270 від 29.05.2020 - 610,4 л. дизельного пального, діючи в групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), звернули на свою користь 88,3 л. дизельного пального, вартістю одного літра 19,71 грн., всього на суму 1740,39 грн. яке вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8819 від 06.05.2020 від імені водія ОСОБА_12 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі КРАЗ 6510 НОМЕР_3 .

Крім того, 29.05.2020 в період часу з 8 год. 00 хв. по 18 год.00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений) ОСОБА_7 , знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 м.Харків, на своєму робочому місці, отримавши в підзвіт за накладною вимогою № 2264 від 29.05.2020 - 85,4 л. бензину марки А-95, діючи з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), звернули на свою користь 14,3 л. бензину марки А-95, вартістю одного літра 22 ,61 грн., всього на суму 323,32 грн. яке вони безпідставно списали, склавши фіктивний подорожній лист № 8862 від 15.05.2020 від імені водія ОСОБА_12 , нібито використавши зазначене дизпаливо на поїздку на автомобілі УАЗ 3909 AA 96-22 TB.

В подальшому, 31.05.2020 в період часу з 8 год. 00 хв. по 18 год.00 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений), ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) для реалізації своєї частини злочинного наміру, знаходячись на своєму робочому місці у ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташованому за адресою: м.Харків вул. Євгена Котляра, 7, з метою приховування злочину, і створення уявності того, що вказане вище пальне дійсно використано водієм ОСОБА_12 при виробничих потребах підрозділу на автомобілях КРАЗ 6510 АА 95-42 ТВ та УАЗ 3909 АА 96-22 ТВ для подальшої імітації законності належного списання палива, що стало предметом злочину, яке він в групі з ОСОБА_7 фактично звернув на свою користь, для чого останній вніс у звіт про видаток палива за травень 2020 року недостовірні відомості про видаток палива за травень 2020 року на автомобіль КРАЗ 6510 АА 95-42 ТВ в обсязі 610,4 л, тоді як на справді такий видаток склав 522,1 л. дизельного пального та про видаток палива на автомобіль УАЗ 3309 АА 96-22 ТВ в обсязі 85,4 л, тоді як на справді такий видаток склав 71,1 л. бензину марки А-95, при цьому особа ( матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) особисто підписала даний звіт за травень 2020 року та здав його в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

В подальшому, 31.05.2020 (точний час в ході досудового слідства не встановлений), ОСОБА_7 , з метою приховування вчиненого ним у групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), заволодіння пальним при вищезазначених обставинах, знаходячись в ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул. Є.Котляра, 7 м. Харків, на своєму робочому місці, склав та підписав матеріальний звіт форми М-19 за травень 2020 року про списання по матеріальним облікам ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» дизпалива в кількості 88,3 л та 14,3 л бензину марки А-95, нібито використаних в господарській діяльності ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

До вказаного звіту, поданого в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_7 додав підроблені раніше ним у групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та ОСОБА_10 окремо при вищевказаних обставинах подорожні листи № 8819 від 06.05.2020, № 8862 від 15.05.2020, що врешті призвело до приховання по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , і імітації законності подальшого належного списання викраденого майна, яке фактично належить ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

Своїми умисними незаконними діями, які виразились в заволодінні чужим майном, вчиненому групою осіб, шляхом зловживання службовим становищем та службового підроблення, ОСОБА_7 в групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), незаконно заволоділи майном потерпілого - ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» на суму 6 618, 85 грн., спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , в силу займаної посади, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, в період з 10.02.2020 по 31.05.2020, як начальник дистанційних майстерень ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.

ОСОБА_7 , працюючи на вищевказаній посаді, діючі умисно з корисливих мотивів, всупереч інтересам потерпілого - РФ «ПЗ`АТ «УЗ», зловживаючи своїм службовим становищем, 10.02.2020 продовжив шлях вчинення кримінальних правопорушень, а саме задля усунення перешкод у вчиненні злочину, будучи особою, яка заздалегідь розраховувала приховати сліди кримінального правопорушення та іншим шляхом сприяти приховуванню злочину, який мав намір вчинити в подальшому, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, при вищезазначених обставинах, вчинив службове підроблення в злочинній змові з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), який в свою чергу, також в силу займаної посади пов`язаний з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, і відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.

Так, реалізуючи злочинний намір, 10.02.2020 року у період часу з 08 год. 00 хв. до 18 год.00 хв. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , діючи в групі за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташований за адресою: м.Харків вул. Є.Котляра, 7, діючи умисно, з корисливої заінтересованості, переслідуючи намір в подальшому заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем та службовим підробленням, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, будучи достеменно обізнаним про той факт, що за подорожнім листом №8382 від 10.02.2020 на автомобіль ГАЗ 322173 -388 АA-96 21-В, водієм ОСОБА_11 , від імені якого цей подорожній лист виписано, поїздка в цей день не здійснювалася взагалі, а дизельне паливо в кількості 7 л., вартістю 167 грн. 41 коп. на автомобіль ГАЗ322173-388 АA-96 21-ТВ взагалі не заправлялось, а було в подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), звернуто на свою користь, жадаючи створити уявлення фактичної заправки автомобіля паливом і подальшого використання даного палива в роботі автомобіля, задля подальшого безпідставного списання даного майна, яке фактично належить РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по бухгалтерському обліку Товариства, склали завідомо недостовірний офіційний документ:

- подорожній лист № 8382 від 10.02.2020 на автомобіль ГАЗ 322173 -388 AA-96 21-ТВ, виписаний від імені водія ОСОБА_14 , який насправді згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CE-19/121-21 21250-ПЧ від 30.09.2021 вказаний подорожній лист не підписував, при цьому згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CE-19 121-21 22628- ПЧ від 02.12.2021 рукописний запис; у рядку «Подорожній лист № «у рядку « «- »_ 20_ р.», у рядку «Водій» виконані ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), а рукописний запис у рядку «Автомобіль», у заповнених графах таблиці «РЕЗУЛЬТАТИ РОБОТИ АВТОМОБІЛЯ І ПРИЧЕПІВ» виконані ОСОБА_7 , а підписи від імені самої особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CE-19/121-21 22626-14 30.11.2021 у графах «Механік», у рядку «Підпис диспетчера», у рядку «Виїзд дозволено, підпис механіка», у рядку «Прийняв механік», у рядку прийняв «диспетчер» та у правому нижньому куті на лицьовому боці зазначеного підробленого подорожнього листа виконані ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження).

В подальшому 28.02.2020 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) зазначений подорожній лист № 8382 від 10.02.2020 разом з матеріальним звітом форми М-19 за лютий 2020 року, ОСОБА_7 подав в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», що врешті призвело до приховання по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), та ОСОБА_7 при вище перелічених обставинах.

Своїми умисними незаконними діями, що виразилися у складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем ОСОБА_7 в групі з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), завдав потерпілому - Регіональній філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» матеріальну шкоду на суму 167 грн.41 коп.

Таким чином, згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - тобто в складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Крім того, ОСОБА_7 , в силу займаної посади, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у період з 24.02.2020 по 31.05.2020, як начальник дистанційних майстерень ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», діючі умисно з корисливих мотивів, всупереч інтересам потерпілого - РФ «П3»АТ «У3», зловживаючи своїм службовим становищем, 24.02.2020 продовжив шлях вчинення кримінальних правопорушень, а саме задля усунення перешкод у вчиненні злочину, будучи особою, яка заздалегідь розраховувала приховати сліди кримінального правопорушення та іншим шляхом сприяти приховуванню злочину, який мав намір вчинити в подальшому, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, при вищезазначених обставинах, вчинив службове підроблення в злочинній змові з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), який в свою чергу, також в силу займаної посади пов`язаний з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, і відповідно до ч.3 ст.18 КК України, є службовою особою.

Так, реалізуючи злочинний намір, 24.02.2020 року у період часу з 08-00 год до 18-00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , діючи в групі за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташований за адресою: м. Харків вул. Є.Котляра, 7, діючи умисно, з корисливої заінтересованості, переслідуючи намір в подальшому заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем та службовим підробленням, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, будучи достеменно обізнаним про той факт, що за подорожнім листом № 8449 від 24.02.2020 на автомобіль УАЗ 3909 АA-96 22-В, водієм ОСОБА_11 , від імені якого цей подорожній лист виписано, поїздка в цей день не здійснювалася взагалі, а бензин марки А-95 в кількості 19,4 л., вартістю 476,08 грн. на автомобіль УАЗ 3909 AA-96 22-ТВ взагалі не заправлялось, а було в подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), звернуто на свою користь, жадаючи створити уявлення фактичної заправки автомобіля паливом і подальшого використання даного палива в роботі автомобіля, задля подальшого безпідставного списання даного майна, яке фактично належить РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по бухгалтерському обліку Товариства склали завідомо недостовірний офіційний документ.

- подорожній лист № 8449 від 24.02.2020 на автомобіль УАЗ 3909 АА-96 22-TВ виписаний від імені водія ОСОБА_11 , який насправді згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CE-19/121-21/21250-ПЧ від 30.09.2021 вказаний подорожній лист не підписував, при цьому згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CE-19/121-21/22628-ПЧ від 02.12.2021 рукописний запис; у рядку «Подорожній лист № «у рядку « «_ »_ 20_ р.», у рядку «Водій» виконані ОСОБА_7 , а рукописний запис: у рядку «Автомобіль», та у заповнених графах таблиці « РЕЗУЛЬТАТИ РОБОТИ АВТОМОБІЛІВ І ПРИЧЕПІВ» та у заповнених графах таблиці: «РУХ ПАЛЬНОГО, ЛІТРІВ» виконані ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), а підписи від імені ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CE-19/121-21 22626-ПЧ від 30.11.2021 у графі «код марки 8», графах «Механік», у рядку «Прийняв механік», у рядку прийняв «диспетчер», зазначеного підробленого подорожнього листа виконані ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), а підписи від імені самого ОСОБА_7 згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CE-19/121-21/22624-ПЧ від 25.11.2021 у першій графі «Механік», у рядку «Підпис диспетчера», у рядку «Виїзд дозволено, підпис механіка», у правому нижньому куті на лицьовому боці зазначеного підробленого подорожнього листа виконані ОСОБА_15 .

В подальшому 28.02.2020(точний час в ході досудового розслідування не встановлено) зазначений подорожній лист № 8449 від 24.02.2020 разом з матеріальним звітом форми М-19 за лютий 2020 року, ОСОБА_7 подав в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», що врешті призвело до приховання по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), та ОСОБА_7 при вище перелічених обставинах.

Своїми умисними незаконними діями, що виразилися у складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем ОСОБА_7 в групі з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), завдав потерпілому - Регіональній філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» матеріальну шкоду на суму 476,08 грн.

Таким чином, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - тобто в складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Крім того ОСОБА_7 , в силу займаної посади, яка пов?язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у період з 20.03.2020 по 31.05.2020, як начальник дистанційних майстерень ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», діючі умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам потерпілого - РФ «ПЗ» АТ «УЗ», зловживаючи своїм службовим становищем, 20.03.2020 продовжив шлях вчинення кримінальних правопорушень, а саме задля усунення перешкод у вчиненні злочину, будучи особою, яка заздалегідь розраховувала приховати сліди кримінального правопорушення та іншим шляхом сприяти приховуванню злочину, який мав намір вчинити в подальшому, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, при вищезазначених обставинах, вчинив службове підроблення в злочинній змові з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), який в свою чергу, також в силу займаної посади пов?язаний з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, і відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, являвся службовою особою.

Так, реалізуючи злочинний намір, 20.03.2020 року у період часу з 08-00 год. до 18 -00 год.00 хв. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , діючи в групі за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташований за адресою: м.Харків вул. Є.Котляра, 7, діючи умисно, з корисливої заінтересованості, переслідуючи намір в подальшому заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем та службовим підробленням, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, будучи достеменно обізнаним про той факт, що за подорожнім листом № 8576 від 20.03.2020 на автомобіль КРАЗ 6510 НОМЕР_3 , водієм ОСОБА_11 , від імені якого цей подорожній лист виписано, поїздка в цей день не здійснювалася взагалі, а дизельне паливо в кількості 38,6., вартістю 918 грн.73 коп. на автомобіль КРА3 НОМЕР_5 взагалі не заправлялось, а було в подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), звернуто на свою користь, жадаючи створити уявлення фактичної заправки автомобіля паливом і подальшого використання даного палива в роботі автомобіля, задля подальшого безпідставного списання даного майна, яке фактично належить РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по бухгалтерському обліку Товариства склали завідомо недостовірний офіційний документ

- подорожній лист № 8576 від 20.03.2020 на автомобіль КРАЗ НОМЕР_5 виписаний від імені водія ОСОБА_11 , який насправді згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CE-19/121-21/21250-ПЧ від 30.09.2021 вказаний подорожній лист не підписував, при цьому згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19 121-21 22628-ПЧ від 02.12.2021 рукописний запис у рядку «Подорожній лист № « , у рядку « «_ »_ 20_ р.», у рядку «Автомобіль», у рядку «Водій» та у заповнених графах таблиці «РЕЗУЛЬТАТИ РОБОТИ АВТОМОБІЛІВ І ПРИЧЕПІВ», у заповнених графах таблиці:» РУХ ПАЛЬНОГО, ЛІТРІВ» виконані ОСОБА_7 , а підписи від імені ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19 121-2122626-114 від 30.11.2021 у другій графі «Механік» та у рядку «Прийняв механік», зазначеного підробленого подорожнього листа виконані ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження).

В подальшому 31.03.2020 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) зазначений подорожній лист № 8576 від 20.03.2020 разом з матеріальним звітом форми М-19 за березень 2020 року, ОСОБА_7 подав в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», що врешті призвело до приховання по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), та ОСОБА_7 при вище перелічених обставинах.

Своїми умисними незаконними діями, що виразилися у складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем ОСОБА_7 в групі з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), завдав потерпілому - Регіональній філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» матеріальну шкоду на суму 918, 73 грн.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - тобто в складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Крім того ОСОБА_7 , в силу займаної посади, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у період з 06.05.2020 по 31.05.2020, як начальник дистанційних майстерень ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», діючі умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам потерпілого - РФ «ПЗ» АТ «УЗ», зловживаючи своїм службовим становищем, 06.05.2020 продовжив шлях вчинення кримінальних правопорушень, а саме задля усунення перешкод у вчиненні злочину, будучи особою, яка заздалегідь розраховувала приховати сліди кримінального правопорушення та іншим шляхом сприяти приховуванню злочину, який мав намір вчинити в подальшому, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, при вищезазначених обставинах, вчинив службове підроблення в злочинній змові з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), який в свою чергу, також в силу займаної посади пов`язаний з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, і відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.

Так, реалізуючи злочинний намір, 06.05.2020 року у період часу з 08-00 год. до 18-00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , діючи в групі за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташований за адресою: м.Харків вул. Є.Котляра, 7, діючи умисно, з корисливої заінтересованості, переслідуючи намір в подальшому заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем та службовим підробленням, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, будучи достеменно обізнаним про той факт, що за подорожнім листом № 8819 від 06.05.2020на автомобіль КрАЗ 6510 АА 95-42 ТВ, водієм ОСОБА_12 , від імені якого цей подорожній лист виписано, поїздка в цей день не здійснювалася взагалі, а дизпаливо в кількості 88,3л., вартістю 1740 грн. 39 коп. на автомобіль КрА3 6510 АА 95-42 ТВ взагалі не заправлялось, а було в подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), звернуто на свою користь, жадаючи створити уявлення фактичної заправки автомобіля паливом і подальшого використання даного палива в роботі автомобіля, задля подальшого безпідставного списання даного майна, яке фактично належить РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по бухгалтерському обліку Товариства склали завідомо недостовірний офіційний документ

- подорожній лист № 8819 від 06.05.2020 на автомобільКрА3 6510 АА95-42 ТВ, виписаний від імені водія ОСОБА_12 , який насправді згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CE-19/121-21/21251-ПЧ від 24.09.2021 вказаний подорожній лист не підписував, при цьому згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CE-19/121-21/22625-ПЧ від 03.12.2021 рукописний запис у рядку «Подорожній лист № «у рядку « «_ »_ 20_ р.», виконані ОСОБА_7 , а підписи від імені ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № CB-19/121-21/22626-ГТЧ від 30.11.2021 у графі «Код марки 8», у другій графі «Механік», у рядку «прийняв диспетчер», у рядку «Прийняв механік» зазначеного підробленого подорожнього листа виконані ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження).

В подальшому 31.05.2020 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) зазначений подорожній лист № 8819 від 06.05.2020 разом з матеріальним звітом форми М-19 за травень 2020 року, ОСОБА_7 подав в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», що врешті призвело до приховання по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), та ОСОБА_7 при вище перелічених обставинах.

Своїми умисними незаконними діями, що виразилися у складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем ОСОБА_7 в групі з ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), завдав потерпілому -Регіональній філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» матеріальну шкоду на суму 1740,39 грн.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - тобто в складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Крім того ОСОБА_7 , в силу займаної посади, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у період з 03.02.2020 по 28.02.2020, як начальник дистанційних майстерень ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» діючі умисно з корисливих мотивів, всупереч інтересам потерпілого - РФ «П`АТ «УЗ», зловживаючи своїм службовим становищем, 28.02.2020 продовжив шлях вчинення кримінальних правопорушень, а саме задля усунення перешкод у вчиненні злочину, будучи особою, яка заздалегідь розраховувала приховати сліди кримінального правопорушення та іншим шляхом сприяти приховуванню злочину, який мав намір вчинити в подальшому, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, при вищезазначених обставинах, вчинив службове підроблення за наступних обставин.

Так, реалізуючи злочинний намір, 28.02.2020 року у період часу з 08-00 год. до 18-00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташований за адресою: м.Харків вул.Є.Котляра, 7, діючи умисно, з корисливої заінтересованості, переслідуючи намір заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем та службовим підробленням, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, будучи достеменно обізнаним про той факт, що 35,9 л. дизельного пального та 19,4 л. бензину марки А-95, отримані останнім в підзвіт за накладними вимогами від 28.02.2020 № 2224, 2225, 2220 протягом лютого 2020 року в роботі автотранспорту ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» не використані, а звернуті на свою користь ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), переслідуючи намір подальшого списання даного пального, яке фактично належить РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по бухгалтерському обліку Товариства, жадаючи створити уявлення фактичного використання палива, яким насправді заволоділи службові особи підрозділу, склав завідомо недостовірний офіційний документ - МАТЕРІАЛЬНИЙ ЗВІТ форми М-19 за лютий 2020 р по ЕЧ-2 (ідентифікаційний код 40081216), в який вніс недостовірні данні про списання з підзвіту 35,9 л. дизельного пального, вартістю 856,39 грн. та 19,4 л. бензину марки А-95, вартістю 476,08 грн., а всього палива на суму 1332,47 грн.

В подальшому, 28.02.2020 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , як начальник дистанційних майстерень, матеріальний звіт форми М-19 за лютий 2020 року особисто підписав в графі «документи здав», після чого разом з подорожніми листами № 8350 від 03.02.2020, № 8360 від 05.02.2020, № 8382 від 10.02.2020, № 8449 від 24.02.2020 та звітом механіка про видаток палива за лютий 2020 року, що містив недостовірні відомості про видаток палива за лютий 2020 року на автомобіль ГАЗ 322173- 388АА 96-21ТВ в обсязі 100,3 л, тоді як на справді такий видаток склав 83,3 л. дизельного пального, про видаток палива на автомобіль ГАЗ 3309 АА 95-44 ТВ в обсязі 309,6 л, тоді як на справді такий видаток склав 290,7 л. дизельного пального та про видаток палива на автомобіль УАЗ 3309 АА 96-22 ТВ в обсязі 85,1 л, тоді як на справді такий видаток склав 65,7 л. бензину марки A-95, передав в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», що врешті призвело до приховання по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), та ОСОБА_7 при вище перелічених обставинах.

Своїми умисними незаконними діями, що виразилися у складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем ОСОБА_7 завдав потерпілому - Регіональній філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» матеріальну шкоду на суму 1332,47 грн.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - тобто в складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Крім того ОСОБА_7 , в силу займаної посади, яка пов?язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у період з 04.03.2020 по 31.03.2020, як начальник дистанційних майстерень ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», діючі умисно з корисливих мотивів, всупереч інтересам потерпілого - РФ «ПЗ» АТ «УЗ, зловживаючи своїм службовим становищем, 31.03.2020 продовжив шлях вчинення кримінальних правопорушень, а саме задля усунення перешкод у вчиненні злочину, будучи особою, яка заздалегідь розраховувала приховати сліди кримінального правопорушення та іншим шляхом сприяти приховуванню злочину, який мав намір вчинити в подальшому, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, при вищезазначених обставинах, вчинив службове підроблення за наступних обставин.

Так, реалізуючи злочинний намір, 31.03.2020 року у період часу з 08-00 год. до 18-00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташований за адресою: м. Харків вул. Є.Котляра, 7, діючи умисно, з корисливої заінтересованості, переслідуючи намір заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем та службовим підробленням, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, будучи достеменно обізнаним про той факт, що 78,5 л. дизельного пального та 55 л. бензину марки A-95, отримані останнім в підзвіт за накладними вимогами від 31.03.2020 №2237, 2235,2228 протягом березня 2020 року в роботі автотранспорту ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» не використані, а звернуті на свою користь ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), переслідуючи намір подальшого списання даного пального, яке фактично належить РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по бухгалтерському обліку Товариства, жадаючи створити уявлення фактичного використання палива, яким насправді заволоділи службові особи підрозділу, склав завідомо недостовірний офіційний документ - МАТЕРІАЛЬНИЙ ЗВІТ форми М-19 за березень 2020 р по В4-2 (ідентифікаційний код 40081216), в який вніс недостовірні данні про списання з підзвіту 78,5 л. дизельного пального вартістю 1872,98 грн. та 55 л. бензину марки А-95, вартістю 1349,69 грн., а всього палива на суму 3222,67 грн.

В подальшому 31.03.2020 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , як начальник дистанційних майстерень, матеріальний звіт форми М-19 за березень 2020 року особисто підписав в графі «документи здав», після чого разом з подорожніми листами № 8499 від 04.03.2020, № 8505 від 05.03.2020, № 8576 від 20.03.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8510 від 06.03.2020, № 8523 від 10.03.2020, № 8530 від 11.03.2020, № 8586 від 23.03.2020 та звітом механіка про видаток палива за березень 2020 року, що містив недостовірні відомості про видаток палива за березень 2020 року на автомобіль ГАЗ 3309 АА 95-44 ТВ в обсязі 250,2 л, тоді як на справді такий видаток склав 210,3 л. дизельного пального, про видаток палива на автомобіль КРАЗ 6510 АА 95-42 ТВв обсязі 353 ,2 л, тоді як на справді такий видаток склав 314,6 л. дизельного пального та про видаток палива на автомобіль УА3 3309 АА 96-22 ТВ в обсязі 135,7 л, тоді як на справді такий видаток склав 80,7 л. бензину марки А-95, передав в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», що врешті призвело до приховання по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), та ОСОБА_7 при вище перелічених обставинах.

Своїми умисними незаконними діями, що виразилися у складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем ОСОБА_7 завдав потерпілому - Регіональній філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» матеріальну шкоду на суму 3 222,67 грн.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - тобто в складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Крім того ОСОБА_7 , в силу займаної посади, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у період з 06.05.2020 по 31.05.2020, як начальник дистанційних майстерень ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», діючі умисно з корисливих мотивів, всупереч інтересам потерпілого - РФ «ПЗ`АТ «У3» (код ЄДРПОУ 2), зловживаючи своїм службовим становищем, 31.05.2020 продовжив шлях вчинення кримінальних правопорушень, а саме задля усунення перешкод у вчиненні злочину, будучи особою, яка заздалегідь розраховувала приховати сліди кримінального правопорушення та іншим шляхом сприяти приховуванню злочину, який мав намір вчинити в подальшому, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, при вищезазначених обставинах, вчинив службове підроблення за наступних обставин.

Так, реалізуючи злочинний намір, 31.05.2020 року у період часу з 08-00 год. до 18-00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», розташований за адресою: м. Харків вул. Є.Когляра, 7, діючи умисно, з корисливої заінтересованості, переслідуючи намір заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем та службовим підробленням, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, будучи достеменно обізнаним про той факт, що 88,3 л. дизельного пального та 14,3 л. бензину марки А-95, отримані останнім в підзвіт за накладними вимогами від 29.05.2020 № 2270, 2264 протягом травня 2020 року в роботі автотранспорту ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» не використані, а звернуті на свою користь ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), переслідуючи намір подальшого списання даного пального, яке фактично належить РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» по бухгалтерському обліку Товариства, жадаючи створити уявлення фактичного використання палива, яким насправді заволоділи службові особи підрозділу, склав завідомо недостовірний офіційний документ - МАТЕРІАЛЬНИЙ ЗВІТ форми М-19 за травень 2020 р по ЕЧ-2 (ідентифікаційний код 40081216), в який вніс недостовірні данні про списання з підзвіту 88,3 л. дизельного пального, вартістю 1740,39 грн. та 14,3 л. бензину марки А-95, вартістю 323,32 грн., а всього палива на суму 2063,71 грн.

В подальшому, 31.05.2020 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , як начальник дистанційних майстерень, матеріальний звіт форми М-19 за травень 2020 року особисто підписав в графі «документи здав», після чого разом з подорожніми листами № 8819 від 06.05.2020, № 8862 від 15.05.2020 та звітом механіка про видаток палива за травень 2020 року, що містив недостовірні відомості про видаток палива за травень 2020 року на автомобіль КРАЗ 6510 АА 95-42 ТВ в обсязі 610,4 л, тоді як на справді такий видаток склав 522,1 л. дизельного пального та про видаток палива на автомобіль УАЗ 3309 АА 96-22 ТВ в обсязі 85,4 л, тоді як на справді такий видаток склав 71,4 л. бензину марки A-95, передав в бухгалтерію ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», що врешті призвело до приховання по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_13 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), та ОСОБА_7 при вище перелічених обставинах.

Своїми умисними незаконними діями, що виразилися у складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем ОСОБА_7 завдав потерпілому - Регіональній філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» матеріальну шкоду на суму 2063,71 грн.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - тобто в складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Виправдовуючи ОСОБА_7 за вказаним обвинуваченням, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України не знайшло своє підтвердження в ході судового провадження, так як матеріали кримінального провадження №0000769 від 25.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, не містять ані окремих, ані в сукупності доказів того, що ОСОБА_7 вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Суд дійшов такого висновку з огляду на те, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що ОСОБА_7 було ввірено майно (паливні матеріали), не перебувало таке й у його віданні, жодних повноважень на розпорядження майном ОСОБА_7 не мав. Згідно посадової інструкції він не мав жодного відношення до видачі пального, заправки пальним транспортних засобів, пломбування спідометрів транспортних засобах, оскільки, як встановлено в ході судового слідства, водій який здійснював виїзд, отримував від механіка подорожній лист, а за відсутності останнього від ОСОБА_7 , на підставі якого водій у комірці отримував талони для заправки автомобіля на зазначеній у талонах АЗС, після чого водій рухався за визначеним маршрутом. При поверненні автомобіля не інакше як механік звіряв кілометраж фактично використане паливо та фіксував остаток палива. ОСОБА_7 складав видаткові накладні вже на використане пальне один раз в кінці кожного місяця, а подорожні листи отримував від механіка ВП, саме в обов`язки якого, входить заповнення подорожніх листів із зазначенням маршруту, кілометражу та фактично використаного палива, яке в свою чергу розраховується за технічними даними автомобіля та затвердженими інструкціями.

На підставі чого, суд дійшов висновку, що з матеріалів кримінального провадження вбачається лише факт виконання ОСОБА_7 своїх функціональних обов`язків.

Також суд дійшов висновку, що з боку обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні будь-які зловживання своїм службовим становищем, спрямовані на заволодіння чужим майном, п навпаки, згідно виробничої характеристики на ОСОБА_7 , складеної В.о. начальника Харківської дистанції електропостачання ОСОБА_16 , за час роботи у дистанції з 2000 року (а це більше 20 років) ОСОБА_7 виявив себе дисциплінованим, сумлінним працівником, який працює без порушень трудової дисципліни, не допускає порушень правил охорони праці та техніки безпеки.

Суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено і суб`єктивних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України у діях обвинуваченого, а саме, таких як корисливий мотив та корислива мета, не доведено і того факту, що обвинувачений діяв протиправно, а також факту спричинення діями ОСОБА_7 відповідних наслідків, а саме: спричинення шкоди, виходячи з диспозиції ч. 3 ст. 191 КК України, яка вказує на шкоду, як обов`язковий елемент матеріального складу злочину, а розмір спричиненої шкоди впливає на правильність кваліфікації дій особи, з огляду на те, що відповідно довідки начальника ВП «Харківська дистанція електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_16 від 19.03.23 № Е42-08/197 встановлено, що в період 03.02.2020 по 31.05.2020 по виробничому підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» збитків та нестач дизельного палива та бензину не було, а в бухгалтерському обліку збитків та нестач не відображено.

Також суд дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 у співучасті з ОСОБА_10 з метою заволодіння чужим майном вчиненому групою осіб, шляхом зловживання службовим становищем та службового підроблення, з огляду на те, що дії ОСОБА_7 не охоплювалися єдиним умислом з діями ОСОБА_10 щодо видачі пального, не були узгодженими між собою.

Суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано суду жодних допустимих та належних доказів, з яких вбачаються спільний прямий умисел в діях обвинуваченого на вчинення кримінального правопорушення, за обставин, викладених у обвинувальному акті, а також корисливий мотив та мета злочину, з огляду на те, що під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 дійсно вносив певні відомості, заповнював частково або повністю подорожні листи, видаткові накладні, звіти, тощо. Вказане підтверджується показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та відповідає вимогам внутрішніх наказів, а саме: п.4 наказу № 292 від 10.09.2020, яким на ОСОБА_7 покладено обов`язок підписувати, заповнювати подорожні листи за відсутності осіб на час відпустки, відрядження, хвороби та інших випадків відсутності осіб.

Таким чином, підписання та внесення даних в подорожні листи, на переконання суду, має ситуативний характер, що свідчить більше про необхідність з боку ОСОБА_7 вчинити такі дії не інакше як за відсутності особи, в обов`язки якої входить заповнення та підписання подорожніх листів.

При цьому, суд зауважив, що наразі діючими нормативними документами не встановлена конкретна форма подорожнього (шляхового) листа, а обвинувачення будується на внесенні неправдивих відомостей до офіційного документу «подорожній лист», який уже давно скасований як обов`язковий елемент і в даному випадку офіційним документом не є.

Як встановлено судом першої інстанції під час судового розгляду, автотранспорт підприємства використовується за призначенням, на автотранспорті встановлені прилади обліку, спідометр - одометр для фіксації кілометражу при використанні автотранспорту, прилади обліку опломбовані та перевіряються метрологічною службою щороку. Будь-якого втручання в роботу облікових приладів автотранспорту на підприємстві не зафіксовано, в матеріалах кримінального провадження такі дані відсутні. Це в свою чергу спростовує висновки органу досудового слідства, зазначені в обвинувальному акті щодо противоправних дій з боку ОСОБА_7 . А в судовому засіданні стороною обвинувачення такі відомості спростовані не були.

Суд виходив з того, що подорожні листи вантажного автомобіля ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» № 8350 від 03.02.2020, № 8382 від 10.02.2020, №8360 від 05.02.2020, № 8449 від 24.02.2020, № 8499 від 04.03.2020, № 8505 від 05.03.2020, № 8576 від 20.03.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8510 від 06.03.2020, №8523 від 10.03.2020, № 8530 від 11.03.2020, № 8586 від 23.03.2020, № 8819 від 06.05.2020, № 8862 від 15.05.2020, не визнаються первинними документами, відповідно до п.2 ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зазначеного висновком експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_17 від 15.02.2022 №СЕ-19/121-22/390-ЕК про проведення судової економічної експертизи, наданого в рамках кримінального провадження № 0000174 від 17.04.2021.

А тому, суд дійшов такого висновку, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу, що саме ОСОБА_7 , як службова особа, виконуючи обов`язки начальника дистанційних майстерень Виробничого Підрозділу «Харківська Дистанція Електропостачання» Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця», видав завідомо неправдивий офіційний документ. А тому, зі змісту викладу інкримінованого обвинуваченому діяння, тобто формулювання обвинувачення вбачається, що кваліфікація дій обвинуваченого не відповідає опису об`єктивної сторони кримінального правопорушення згідно фактичних обставин кримінального правопорушення, і не є зрозумілим за викладом обставин, а саме, чи ОСОБА_7 умисно склав звіт М-19, який містить завідомо неправдиві відомості, чи затвердив офіційний документ, який містить завідомо неправдиві відомості, чи видав завідомо неправдивий офіційний документ шляхом його затвердження, тоді як дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.366 КК України, як видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що фактично ОСОБА_7 пред`явлено неконкретне обвинувачення.

Як свідчить зміст пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.1 ст.366 КК України, він достовірно знав про те, що затверджує завідомо неправдивий офіційний документ з метою його подальшого використання, що суд вважав не підтвердженим, оскільки ці обставини спростовуються поясненнями допитаних судом свідків та дослідженими матеріалами справи в їх сукупності, є лише припущенням та не свідчать про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Разом з цим, суд визнав недопустимим доказами, надані стороною обвинувачення: акт перевірки від 09.06.2020, протокол огляду предметів від 17.03.2021 та DVD-диски від 17 березня 2021 року, з відеозаписом проведення службової перевірки, виробничого підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», які є невід`ємними додатками до даного протоколу, з тих підстав, що, не знайшло свого підтвердження дотримання вимог закону при проведенні перевірки, що визначають порядок проведення конкретних дій, (перевірки), їхню послідовність, склад учасників, з огляду на встановлені судом обставини, виходячи з пояснень, наданих свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які не змогли довести свої повноваження, законність, порядок проведення своїх дій, їхню послідовність, склад учасників, що під час судового розгляду не було спростовано прокурором.

Суд виходив з того, що перевіряючі особи - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 зазначили в судовому засіданні, що при проведенні перевірки був присутній начальник цеху ОСОБА_7 , що під часу судового розгляду не знайшло свого підтвердження, виходячи з того, що ОСОБА_7 в той час знаходився у тарифній відпустці, що підтверджено копією наказу про відпустку ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, проведення, наслідки такої перевірки, суд вважає протиправними та незаконними. До того ж, в акті перевірки від 09.06.2020 було зазначено про присутність під час вказаної перевірки в.о. начальника ВП "Харківська дистанція електропостачання" ОСОБА_16 , що також не знайшло свого підтвердження після допиту вказаного свідка, який повідомив, що він був відсутнім під час перевірки, взагалі про неї нічого не чув, а підпис був вимушений поставити вже після проведення перевірки та йому не відомо, які саме автомобілі перевірялися, ким, на підставі чого, які недоліки виявлено.

Крім цього, суд також визнав неналежними та недопустимими доказами: висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_17 від 15.02.2022 №СЕ-19/121-22/390-ЕК про проведення судової економічної експертизи, наданого в рамках кримінального провадження №0000174 від 17.04.2021; висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 24.09.2021 №СЕ-19/121-21/21251-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження №0000174 від 17.04.2021; висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 30.11.2021 №СЕ-19/121-21/22626-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження №0000174 від 17.04.2021; висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 25.11.2021 №СЕ-19/121-21/22624-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження № 0000174 від 17.04.2021; висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 03.12.2021 №СЕ-19/121-21/22625-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження №0000174 від 17.04.2021; висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 30.09.2021 №СЕ-19/121-21/21250-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження № 0000174 від 17.04.2021; висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 02.12.2021 №СЕ-19/121-21/22628-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження №0000174 від 17.04.2021; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.01.2020 та долучені до нього 3 DVD диски, які є невід`ємною частиною вказаного протоколу; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.01.2020 та долучені до нього DVD диск, який є невід`ємною частиною вказаного протоколу; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.01.2020 та долучений до нього DVD диск, який є невід`ємною частиною вказаного протоколу.

Також визнав неналежними та недопустимими доказами: протокол огляду предметів від 17.03.2021 по кримінальному провадженню №0002007 від 22.12.2020; постанову про визнання речових доказів від 17 березня 2021 року по кримінальному провадженню №0002007 від 22.12.2020; протокол огляду предмету від 19 липня 2022 року по кримінальному провадженню № 0000174 від 17.04.2021 з тих підстав, що суду не надано, ані ухвал слідчих суддів Ленінського районного суду м. Харкова про тимчасовий доступ до речей і документів по кримінальним провадженням №0000174 від 17.04.2021, № 0002007 від 22.12.2020, на підставі яких складені вищезазначені протоколи тимчасового доступу до речей та документів та долучені DVD диски, ані витягів з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000174 від 17.04.2021, №0002007 від 04.12.2020, а також постанови про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень та присвоєння єдиного номеру провадження №0002007 від 22.12.2020; постанови про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень та присвоєння єдиного номеру провадження №0000174 від 17.04.2021; постанови про виділення матеріалів досудових розслідувань з матеріалів кримінального провадження №0002007 від 04.12.2020, з огляду на те, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами зв`язок вищезазначених доказів з кримінальним провадженням №0000769 від 25.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, який перебуває на розгляді.

При цьому суд зауважив, що у зв`язку з тим, що в матеріалах кримінального провадження №0000769 від 25.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, відсутні витяги з ЄРДР № 0002007 від 04.12.2020, № 0000174 від 17.04.2021, суд позбавлений можливості встановити осіб, хто проводив досудове розслідування, осіб - процесуальних керівників, так як відсутні їх повноваження та процесуальні документи - постанови слідчого про призначення експертиз, на підставі яких суду надано висновки експертів ХНДЕКЦ ОСОБА_17 від 15.02.2022 №СЕ-19/121-22/390-ЕК про проведення судової економічної експертизи, наданого в рамках кримінального провадження №0000174 від 17.04.2021, висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 24.09.2021 №СЕ-19/121-21/21251-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження №0000174 від 17.04.2021, висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 30.11.2021 №СЕ-19/121-21/22626-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження №0000174 від 17.04.2021, висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 25.11.2021 №СЕ-19/121-21/22624-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження № 0000174 від 17.04.2021, висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 03.12.2021 №СЕ-19/121-21/22625-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження № 0000174 від 17.04.2021, висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 30.09.2021 №СЕ-19/121-21/21250-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження № 0000174 від 17.04.2021, висновки експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_21 від 02.12.2021 №СЕ-19/121-21/22628-ПЧ про проведення судової почеркознавчої експертизи, наданого в рамках кримінального провадження № 0000174 від 17.04.2021, відсутні постанови слідчого про виділення матеріалів в інше кримінальне провадження, у зв`язку з чим, суд визнав вказані докази неналежними та недопустимими.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000769 від 25.07.2022 відносно ОСОБА_7 проведено з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, в ході судового розгляду винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, стороною обвинувачення не доведена, в тому числі поза розумним сумнівом, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України суд дійшов висновку про необхідність ухвалення у даному кримінальному провадженні виправдувального вироку, у зв`язку з недоведеністю того, що в діяннях обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок стосовно ОСОБА_22 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону ст. 22 КПК України, неповнотою судового розгляду, а також неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, а саме ч. 3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.

Крім того, просить повторно дослідити докази на підтвердження вини ОСОБА_22 а саме:

- допитати обвинуваченого ОСОБА_7 , допитати свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 ОСОБА_23 , ОСОБА_16 ,

- дослідити письмові докази по справі: посадову інструкцію начальника дистанційних майстерень ОСОБА_7 , наказ № 3/ОС від 22.01.2009, акт перевірки від 10.06.2020 виробничого підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» РФ «ПЗ» АТ «УЗ», складений за результатами перевірки ЕЧ-2, яка проведена 09.06.2020, та три ДВД-диска до акту, на яких зафіксовано проведення перевірки, протокол огляду предметів від 17.01.2020, постанову від 17.03.2021 про визнання речовими доказами, подорожні листи № 8350 від 03.02.2020, № 8382 від 10.02.2020, № 8360 від 05.02.2020, № 8449 від 24.02.2020, № 8499 від 04.03.2020, № 8505 від 05.03.2020, № 8576 від 20.03.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8510 від 06.03.2020, № 8523 від 10.03.2020, № 8530 від 11.03.2020, № 8586 від 23.03.2020, № 8819 від 06.05.2020, № 8862 від 15.05.2020, накладні вимоги № 2228 від 31.03.20; № 2227 від 31.03.20; № 2236 від 31.03.20; № 2233 від 31.03.20; № 2234 від 31.03.20; № 2237 від 31.03.20; № 2235 від 31.03.20; № 2221 від 28.02.20; № 2220 від 28.02.20; № 2217 від 28.02.20; № 2225 від 28.02.20; № 2219 від 28.02.20; № 2218 від 28.02.20; № 2216 від 28.02.20; № 2222 від 28.02.20; № 2223 від 28.02.20; № 2224 від 28.02.20; № 2230 від 31.03.20; № 2229 від 31.03.20; № 2231 від 31.03.20; № 2232 від 31.03.20; № 2256 від 30.04.20; № 2255 від 30.04.20; № 2254 від 30.04.20; № 2253 від 30.04.20; № 2252 від 30.04.20, № 2248 від 30.04.20; № 2246 від 30.04.20; № 2250 від 30.04.20; № 2247 від 30.04.20; №2249 від 30.04.20; № 2251 від 30.04.20; № 2274 від 29.05.20, № 2273 від 29.05.20: № 2272 від 29.05.20; № 2271 від 29.05.20№ 2270 від 29.05.20; № 2269 від 29.05 20; № 2268 від 29.05.20; № 2267 від 29.05.20: № 2266 від 29.05.20: № 2265 від 29.05.20, № 2264 від 29.05.20. № 2263 від 29.05.20; № 2262 від 29.05.20, оборотні відомості по номенклатурних номерах ТМЦ за період з 01.02.2020 по 29.02.2020; за період з 01.04.2020 по 30.04.2020; за період з 01.05.2020 по 31.05.2020; звіти механіка про видаток палива ЕЧ-2 за лютий 2020 року, за травень 2020 року; за березень 2020 року, розхід товарно-матеріальних цінностей за період з 01.04.2020 по 30.04.2020 по ЕЧ-2;- період з 01.05.2020 по 31.05.2020 по ЕЧ-2; за період з 01.02.2020 по 29.02.2020 по ЕЧ-2; відомості на відпуск палива по ЕЧ 2 за березень 2020 року №№ 29; - за березень 2020 року №№ 27; за травень 2020 року №о 49, відомість на відпуск бензину № 14 за лютий місяць 2020 року (типова форма № 38-нп), відомість на відпуск бензину № 24 за березень місяць 2020 року (типова форма № 38-нп), відомість на відпуск бензину № 51 за травень місяць 2020 року (типова форма № 38-нп), добові відомості на відпуск бензину від 24.02.2020, від 03.03.2020, від 06.03.2020 та від 23.03.2020, в яких зазначено дані про автомобіль, номер шляхового листа, ПІБ водія та кількість виданого пального; Звіти про витрати палива автотранспортом за лютий, березень та травень 2020 року, в яких зазначено, зокрема, недостовірні дані щодо витрати палива та залишок на кінець місяця; матеріальні звіти за формою М-19 за лютий, березень та травень 2020 року, в яких зазначено залишки ТМЦ на початок місяця, кількість ТМЦ, які надійшли, та залишок ТМЦ на кінець місяця; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.01.2022 до інформації, яка зберігається на ПрАТ «ВФ Україна», протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.01.2022 до інформації, яка зберігається на ТОВ «Лайфселл», протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.01.2022 до інформації, яка зберігається на ПрАТ «Київстар», протоколи огляду предметів від 19.07.2020, постанова про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 22.07.2020, протокол огляду предметів від 19.07.2020, а саме подорожніх листів, матеріальних звітів, добових відомостей на відпуск бензину тощо, та постанова про визнання зазначених документів речовими доказами від 19.07.2020; висновок експерта від 25.11.2021 № CE-19/121-21/22624-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, висновок експерта від 03.12.2021 № CE-19/121-21/22625-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, висновок експерта від 24.09.2021 № CE-19/121-21/21251-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, висновок експерта від 30.09.2021 № CE-19/121-21/21250-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, висновок експерта від 30.11.2021 № CE-19/121-21/22626-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, висновок експерта від 30.11.2021 № CE-19/121-21/22626-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, висновок експерта від 15.02.2022 № СУ19/121-22/390-ЕК.

Також просить розглянути та задовольнити клопотання прокурора про встановлення анкетних даних, номери засобів зв`язку водіїв та інших осіб, які знаходились у підпорядкуванні ОСОБА_10 та ОСОБА_7 і могли здійснювати службові виїзди у дати виписки подорожніх листів, підроблення яких інкримінується ОСОБА_7 , та допитати їх за фактами здійснення виїздів (з метою перевірки та встановленні обставин реального здійснення виїздів та використання палива, привласнення якого інкримінується ОСОБА_7 ) у наступні дати та за наступними подорожніми листами: 03.02.2020 (подорожній лист № 8350); 10.02.2020 (подорожній лист № 8382); 05.02.2020 (подорожній лист № 8360); 24.02.2020 (подорожній лист № 8449); 04.03.2020 (подорожній лист № 8499); 05.03.2020 (подорожній лист № 8505); 20.03.2020 (подорожній лист № 8576); 03.03.2020 (подорожній лист № 8492); 06.03.2020 (подорожній лист № 8510); 10.03.2020 (подорожній лист № 8523); 11.03.2020 (подорожній лист № 8530); 23.03.2020 (подорожній лист № 8686); 25.05.2020 (подорожній лист № 8862).

Дослідити диск із аудіозаписами фіксації судового процесу.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 2.000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн., з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк 1 рік. На підставі ст.ст. 49, 74 ч. 5 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Визнати ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк 3 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор посилається на безпідставність висновку суду першої інстанції про недоведеність стороною обвинувачення складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Вважає, що вина ОСОБА_7 підтверджується письмовими та іншими документами, які були досліджені в ході судового розгляду, зокрема, його посадовою інструкцією, наказом про переведення його на посаду начальника дистанційних майстерень, актом перевірки, протоколом огляду дисків з відео перевірки, подорожніми листами, накладними вимогами, відомостями на відпуск бензину, звітами про витрати палива, матеріальними звітами за формою м-19, протоколом тимчасового доступу до інформації, а саме, абонентських номерів водіїв ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , протоколами огляду предметів, а саме вищезазначеної інформації, відповідно до якої вказані водії не перебували за адресами, зазначеними у подорожніх листах, підробленням яких інкримінується ОСОБА_7 , а також постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 22.07.2020, відповідно до якої вказані диски визнані речовими доказами, протоколом огляду подорожніх листів.

Крім цього, як зазначає прокурор, вона також підтверджується висновками експертиз, а саме:

-висновком експерта від 25.11.2021 № CE-19/121-21/22624-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно з яким підписи від імені ОСОБА_7 у графі «код марки8» у першій графі «механ.», у рядку «Підпис диспетчера», у рядку «Виїзд дозволений, підпис механіка» та у правому нижньому куті на лицьовому боці у подорожньому листі вантажного автомобіля № 8449 від 24.02.2020, виконані ОСОБА_7 №

-висновком експерта від 03.12.2021 № CE-19/121-21/22625-114 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно з яким рукописні записи у рядку «ПОДОРОЖНІЙ ЛИСТ №», у рядку ««» 20 р.» у подорожньому листі вантажного автомобіля № 8819 від 06.05.2020; у рядку «ПОДОРОЖНІЙ ЛИСТ №», у рядку « «» 20 р.», у рядку «Водій» у подорожньому листі вантажного автомобіля № 8586 від 23.03.2020, виконані ОСОБА_7 ;

-висновком експерта від 24.09.2021 № CE-19/121-21/21251-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно з яким, підписи від імені ОСОБА_12 у рядку «Автомобіль прийняв, підпис водія» та у рядках «Здав водій» у подорожніх листах вантажного автомобіля № 8523 від 10.03.2020, № 8510 від 06.03.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8530 від 11.03.2020, № 8819 від 06.05.2020, № 8586 від 23.03.2020, виконані не ОСОБА_12 , а іншою особою. підписи від імені ОСОБА_12 у рядку «Автомобіль прийняв, підпис водія» та у рядках «Здав водій» У подорожньому листі № 8862 від 15.05.2020 виконані не ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 ;

-висновком експерта від 30.09.2021 № CE-19/121-21/21250-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно з яким підписи від імені ОСОБА_11 у рядку «Автомобіль прийняв, підпис водія» та у рядках «Здав водій» у подорожніх листах вантажного автомобіля № 8499 від 04.03.2020, № 8350 від 03.02.2020, № 8449 від 24.02.2020, у рядку «Автомобіль прийняв, підпис водія» та у рядку «Здав водій» на лицьовому боці у подорожніх листах вантажного автомобіля № № 8505 від 05.03.2020, № 8576 від 20.03.2020, виконані не ОСОБА_11 , а іншою особою;

-висновком експерта від 30.11.2021 № СЕ-19/121-21/22626-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно з яким, підписи від імені ОСОБА_10 : у графі «код марки » графах дозволений, підпис механіка», у рядку «Прийняв механік», у рядку «Прийняв диспетчер» та у правому нижньому куті на лицьовому боці у подорожніх листах вантажного автомобіля: № 8499 від 04.03.2020, № 8505 від 05.03.2020, № 8462 від 26.02.2020; у Графах «механ.», у рядку «Підпис диспетчера», у рядку «Виїзд дозволений, підпис механіка», у рядку «Прийняв механік», у рядку «Прийняв Диспетчер» та у правому нижньому куті на лицьовому боці у подорожніх листах вантажного автомобіля: № 8382 від 10.02.2020, № 8350 від 03.02.2020: у графах механ.», у графі «диспетчера», у рядку «Підпис диспетчера», у рядку «Виїзд дозволений, підпис механіка», у рядку «Прийняв механік», у рядку «Прийняв диспетчер» та у правому нижньому куті на лицьовому боці у подорожньому листі Вантажного автомобіля № 8360 від 05.02.2020; у другій графі «механ», у графі «диспетчера», у рядку «Прийняв механік» та у рядку «Прийняв диспетчер» у подорожньому листі вантажного автомобіля № 8455 від 25.02.2020; у графі «код марки 8», у другій графі «механ.», у рядку «Прийняв механік», у рядку «Прийняв диспетчер» у подорожніх листах вантажного автомобіля: № 8449 від 24.02.2020, № 8819 від 06.05.2020, № 8586 від 23.03.2020, у графі «код марки 8», у графах «механ.», у рядку «Підпис диспетчера», у рядку «Виїзд дозволений, підпис механіка», у рядку «Прийняв механік», у рядку «Прийняв диспетчер» та у правому нижньому куті на лицьовому боці у подорожніх листах вантажного автомобіля: № 8670 від 07.04.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8530 від 11.03.2020; у другій графі «механ.», у графі «диспетчера», у рядку «Прийняв механік» та у рядку «Прийняв диспетчер» у подорожньому листі вантажного автомобіля № 8545 від 13.03.20 р.. у другій графі «механ.» та рядку «Прийняв механік» у подорожніх листах вантажного автомобіля: № 8576 від 20.03.2020, № 8539 від 12.03.2020, № 8572 від 19.03.2020; у графах «механ.», у рядку «Підпис диспетчера», у рядку «Виїзд дозволений, підпис механіка», у рядку «Прийняв механік» та у рядку «Прийняв диспетчер» подорожніх листах вантажного автомобіля. № 8523 від 10.03.2020, № 8510 від 06.03.2020; у другій графі «механ.», у рядку «Прийняв механік» та у рядку «Прийняв диспетчер» подорожньому листі вантажного автомобіля: № 8579 від 20.03.2020, виконані ОСОБА_10 ;

-висновком експерта від 30.11.2021 № CE-19/121-21/22626-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно з яким рукописні записи: у рядку «ПОДОРОЖНІЙ ЛИСТ №», у рядку « «» 20 р.», у рядку «Автомобіль», у рядку «Водій», у заповнених графах таблиці «РУХ ПАЛЬНОГО, ЛІТРІВ» та у заповнених графах таблиці «РЕЗУЛЬТАТИ РОБОТИ АВТОМОБІЛЯ І ПРИЧЕГВ» у подорожньому листі вантажного автомобіля № 8576 від 20.03.2020, у рядку «ПОДОРОЖНІЙ ЛИСТ », у рядку ««» 20_ р.», у рядку «Водій» у подорожньому листі вантажного автомобіля № 8449 від 24.02.2018рку «одорхобіль», у заповнених графах базу ЛІТРІВ» та у заповнених графах таблиці «РЕЗУЛЬТАТИ РОБОТИ АВТОМОБІЛЯ» ПРИЧЕПІВ» у подорожньому листі вантажного автомобіля № 6382 від 06.02.2020, виконані ОСОБА_7 ;

-висновком експерта від 15.02.2022 № СУ19/121-22/390-ЕК, згідно з яким, в обсязі наданих документів та з урахуванням висновків почеркознавчої експертизи від 30.09.2020 № СЕ-19/121-21/21250-ПЧ та № № CE-19/121-21/21251-ПЧ, що підписи в подорожніх листах № 8350 від 03.02.2020, № 80 № 8360 від 05.02.2020, № 8449 від 24.02.2020, № 8499 від 04.03.2020, № № 8505 № 05.03.2020, № 8576 від 20.03.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8510 б 06.03.2020, № 8523 від 10.03.2020, № 8530 від 11.03.2020, № 8586 від 23.03.2020, № 8819 від 06.05.2020, № 8862 від 15.05.2020 виконані не тими особами, від імені яких вони складені, списання (видано) пального за вищезазначеними подорожніми листами вантажного автомобіля ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» документально не підтверджується. В обсязі наданих документів, виключно з урахуванням відповіді на перше запитання, та за умов, встановлених в постанові слідчого, безпідставне списання пального на витрати ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» за подорожніми листами вантажного автомобіля ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» № 8350 від 03.02.2020, № 8382 від 10.02.2020, № 8360 від 05.02.2020, № 8449 від 24.02.2020, № 8499 від 04.03.2020, № № 8505 від 05.03.2020, № 8576 від 20.03.2020. № 8492 від 03.03.2020, № 8510 від 06.03.2020, № 8523 від 10.03.2020, № 8530 від 11.03.2020. № 8586 від 23.03.2020, № 8819 від 06.05.2020, № 8862 від 15.05.2020 підтверджується у кількості 291,40 л на загальну суму 6 618,85 грн.

Як зазначає прокурор, допитаний у якості свідка ОСОБА_18 пояснив, що ним разом із ОСОБА_24 та ОСОБА_19 була проведена перевірка ЕЧ-2, в ході якої були виявлені порушення, а саме невідповідність показників спідометрів автомобілів даним, зазначеним у подорожніх листах, в яких показники були перевищені, та інші порушення. Також повідомив, що за паливо на ЕЧ-2 відповідає той, хто є матеріально-відповідальною особою. Аналогічні свідчення щодо проведення перевірки надав ОСОБА_24 .

Бухгалтер підприємства ОСОБА_23 в ході судового розгляду повідомила, що до бухгалтерії ОСОБА_7 або механік приносять звіти та подорожні листи, та вона перевіряє їх, щоб списання палива відповідало встановленим нормам. Питань до використаного палива в неї не виникало. Разом з цим, хочу звернути Увагу Суду на те, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 до подорожніх листів умисно вносились недостовірні дані для того, щоб по бухгалтерському обліку не було відображено безпідставного списання палива. Тому, по бухгалтерському обліку і не відображено збитків або нестач палива.

На переконання прокурора, свідчення ОСОБА_10 , який був допитаний в ході судового розгляду, не можна брати до уваги, оскільки ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочинів за попередньою змовою саме із ОСОБА_10 і його свідчення можуть бути неправдивими, а свідчення водіїв ОСОБА_12 та ОСОБА_11 упередженими, оскільки на теперішній час ОСОБА_7 також є їх керівником.

Проте, як вважає прокурор, вищезазначеним доказам при винесенні вироку, суд надав невірну оцінку.

Як зазначає прокурор, під час судового розгляду були встановлені обставини, які не були встановлені на стадії досудового розслідування, а саме той факт, що подорожній лист міг бути виписаний на одного водія, а за кермо міг сісти інший, що чи поїхати іншим маршрутом, ніж зазначено у подорожньому листі. Але, аналізом доказів встановлено, що з дати виписки подорожніх листів, підроблення яких інкримінується ОСОБА_7 та особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, водії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не виїжджали, ані за маршрутами, зазначеними у цих подорожніх листах, ані за іншими маршрутами. А тому, як зазначає прокурор, з урахуванням показів вищезазначених свідків, які вони надали в ході допиту у судовому засіданні, виникла необхідність у встановленні водіїв, які перебували у підпорядкуванні механіка ОСОБА_10 та ОСОБА_7 і могли здійснювати службові виїзди у дати виписки подорожніх листів, підроблення яких інкримінується ОСОБА_7 та особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та їх допиті за вказаним фактом з метою перевірки та встановлення обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження і не можуть бути перевірені або встановлені іншим шляхом, а саме обставин реального здійснення виїздів у ці дні та використання палива, привласнення якого інкримінується ОСОБА_7 .

Вищезазначені особи не були встановлені та допитані під час досудового слідства, оскільки на той час не були відомі факти використання автомобілів іншими водіями, ніж тими, хто зазначений у подорожніх листах, та допитані на досудовому слідстві в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_18 про такі факти органу досудового слідства не повідомляли, а повідомили лише під час судового розгляду.

Проте, як вказує прокурор, у задоволенні вказаного клопотання судом було безпідставно відмовлено стороні обвинувачення та надано перевагу показам свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , всупереч отриманим фактичним даним.

Прокурор не погоджується із висновками суду в частині того, що із матеріалів кримінального провадження не вбачається, що ОСОБА_7 було ввірено майно (паливні матеріали), не перебувало таке й у його віданні та жодних повноважень на розпорядження майном ОСОБА_7 не мав, згідно посадової інструкції він до видачі пального, заправки пальним транспортних засобів, пломбування спідометрів транспортних засобах не має жодного відношення.

Як зазначає прокурор, в ході судового розгляду була долучена посадова інструкція Начальника дистанційних майстерень ОСОБА_7 , затверджена 07.10.2016 начальником виробничого підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» РФ «Південна залізниця», відповідно до розділу І якої, начальник дистанційних майстерень є матеріально-відповідальною особою, а відповідно до розділу IV несе відповідальність за використання паливно-мастильних матеріалів згідно затверджених питомих норм.

Разом з тим, як зазначено у вироку, захисник звернув увагу суду на той факт, що листом від 10.02.2022 року №1577/119-64/16-2022 року до ХНДКЦ МВС направлено постанову від 09.02.2022 про уточнення питань, поставлених раніше, згідно з якою, на вирішення експерта поставлено такі питання: Чи підтверджуються списання (виданого) пального за подорожніми листами, з урахуванням висновку ХНДКЦ МВС від 30.09.2020 року № СЕ 19/121-21/21250-ПЧ, з урахуванням висновку ХНДКЦ МВС від 30.09.2020 року № CE 19/121-21/21251-114, але в матеріалах кримінального провадження та обвинувальному акті останній висновок відсутній, а за таким номером в матеріалах справи є висновок експерта датований 24.09.2021 року, що в свою чергу дещо ставить під сумнів належність та допустимість цього висновку, у зв`язку з чим, захисник просив визнати його недопустимим та неналежним доказом, так як він є сумнівним та не підтверджує безпідставне списання (виданого) пального за подорожніми листами, а більш того, не доводить заволодіння майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем з боку ОСОБА_7 . Крім того, юридичною службою підприємства від 27.03.2023 року "Харківська дистанція електропостачання" надано відповідь про те, що збитків та недостачі дизельного пального та бензину не було в період з 03.02.2020 року по 31.05.2020 року.

Проте, як зауважує прокурор, висновок ХНДКЦ МВС від 30.09.2020 року № СE-19/121-21/21251-14 був наявний в матеріалах кримінального провадження, зазначений у реєстрі матеріалів досудового розслідування та наданий суду в ході дослідження письмових доказів.

Прокурор не погоджується з висновком суду, що водій який здійснював виїзд, отримував від механіка подорожній лист, а за відсутності останнього від ОСОБА_7 , на підставі якого водій у комірці отримував талони для заправки автомобіля на зазначеній у талонах АЗС, після чого, водій рухався за визначеним маршрутом, а при поверненні автомобіля, не інакше як механік, звіряв кілометраж фактично використане паливо та фіксував остаток палива, а ОСОБА_25 складав видаткові накладні вже на використане пальне, один раз в кінці кожного місяця, а подорожні листи отримував від механіка ВП, саме в обов`язки якого входить заповнення подорожніх листів із зазначенням маршруту, кілометражу та фактично використаного палива, яке в свою чергу розраховується за технічними даними автомобіля та затвердженими інструкціями, що на думку суду, свідчить про те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається лише факт виконання останнім своїх функціональних обов`язків.

Як зауважує прокурор, в ході судового розгляду також було встановлено, що відповідно до висновків досліджених та долучених судових почеркознавчих експертиз, ОСОБА_7 заповнював деякі подорожні листи, підроблення яких йому інкримінувалось, вносив дані щодо фактично використаного палива. Однак суд ці факти до уваги не взяв.

Також прокурор не погоджується з висновком суду щодо того, що жодним чином не підтверджено стороною обвинувачення факту спричинення діями ОСОБА_7 відповідних наслідків, а саме: спричинення шкоди, оскільки, як зазначено судом, в бухгалтерському обліку збитків та нестач не відображено. Проте, як зазначає прокурор, суд не врахував висновок експерта від 15.02.2022 № СУ19/121-1990-ЕК за результатами проведення судової економічної експертизи та залишив поза увагою той факт, що до бухгалтерії були подані подорожні листи з недостовірними даними, саме з метою приховування заволодіння пальним, тому по бухгалтерії і не було відображено нестачу.

Висновки суду щодо відсутності наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 у співучасті з ОСОБА_10 , з метою володіння чужим майном вчиненому групою осіб, шляхом зловживання службовим становищем та службового підроблення, вважає хибними, з огляду на те, що до матеріалів справи долучені висновки судових почеркознавчих експертиз та подорожні листи, відповідно до яких, подорожні листи виписували ОСОБА_7 і ОСОБА_10 разом, що підтверджує вчинення кримінального правопорушення групою осіб. Крім цього, в подорожніх листах, де виконані ОСОБА_7 підписи, зазначений водій, який фактично поїздку за вказаним маршрутом не здійснював, тобто вони містять недостовірні дані, та підписи водіїв є підробленими.

Стосовно зазначеного судом, що наразі діючими нормативними документами не встановлена конкретна форма подорожнього (шляхового) листа і вони не є первинними документами, прокурор зазначає, що у вказаному висновку експерта зазначено, що не можна визнати первинними документами саме ці подорожні листи, оскільки підписи від імені водіїв в них підроблені, відповідно до висновків судових почеркознавчих експертиз, що не дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Проте, як вказує прокурор, скасована лише типова форма, а подорожній лист продовжує бути первинним бухгалтерським документом, який підтверджує факт використання автомобіля та списання палива на підприємстві. Він ведеться для контролю роботи водія, транспорту та контролю списання палива чи спожитої електроенергії. В формі подорожнього листа зазвичай зазначають ті ж реквізити, що і в скасованій типовій формі, з урахуванням потреб підприємства: марка автомобіля, рік випуску автомобіля, державний номер автомобіля, тип двигуна, об`єм двигуна, водій, відмітки про медичний огляд, час виїзду, час повернення, маршрут, температурні умови, показники одометра при виїзді та при повернені, пройдену відстань, вагу вантажу, марку пального, залишок в баку на момент виїзду та на момент приїзду, кількість виданого палива або кількість заправки на АЗС, фактичні витрати палива, нормативні витрати палива, тощо. На основі заповненого подорожнього листа підприємства складають акт на списання палива.

Скасування типової форми не відміняє необхідності створення документів, особливо якщо підприємство перебуває на загальній системі оподаткування та є платником ПДВ. Саме оформлення подорожнього листа слугує підтвердженням того, що автомобіль використовувався в діяльності підприємства, тому витрати на заправку (заряджання), технічне обслуговування можуть бути підтверджені, що важливо для податкового обліку.

Таким чином, на переконання прокурора, висновки суду про те, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу, що саме ОСОБА_7 , як службова особа, виконуючи обов`язки начальника дистанційних майстерень Виробничого Підрозділу «Харківська Дистанція Електропостачання» Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» видав завідомо неправдивий офіційний документ, є хибними, і не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та нормам діючого законодавства.

Крім цього, прокурор вважає необґрунтованим висновок суду щодо визнання судом недопустимими доказами акту перевірки від 09.06.2020, протоколу огляду предметів від 17.03.2021 та DVD-диску від 17 березня 2020, з відеозаписом проведення службової перевірки виробничого підрозділу «Харківська Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», які є невід`ємними додатками до даного протоколу, а також висновки експертів, протоколів тимчасового доступу до речей і документів та долучених дисків до нього, з підстав того, що суду не було надано ухвал слідчих суддів про тимчасовий доступ, а також постанови про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень та постанови про виділення матеріалів досудових розслідувань з матеріалів кримінального провадження №0002007 від 04.12.2020, та присвоєння єдиного номеру провадження №0000174 від 17.04.2021, оскільки, як стверджує прокурор, вказані докази не були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, і не можуть бути визнані недопустимими. Крім того, під час судового розгляду не було підтверджено жодними доказами незаконності проведеної перевірки.

Також прокурор вважає необґрунтованим висновок суду щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження №0000769 від 25.07.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, витягів з ЄРДР № 0002007 від 04.12.2020, № 0000174 від 17.04.2021, внаслідок чого суд позбавлений можливості встановити осіб, хто проводив досудове розслідування, осіб процесуальних керівників, відсутні їх повноваження та процесуальні документи постанови слідчого про призначення експертиз, на підставі яких суду надано висновки експертів, оскільки всі ці документи є в матеріалах кримінального провадження, що підтверджується додатком до обвинувального акту. Однак, як вказує прокурор, судом це питання досліджено не було взагалі.

Вважає необґрунтованим з боку суду, надання переваги в оцінці доказів показам обвинуваченого ОСОБА_7 щодо виконання своїх службових обов`язків та відсутності відношення до палива на підприємстві, що, на думку прокурора, спростовується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами.

Як зазначає прокурор, суд першої інстанції залишив поза увагою та не врахував висновок експерта від 15.02.2022 № СУ19/121-22/390-ЕК, згідно з яким в обсязі наданих документів та з урахуванням висновків почеркознавчої експертизи від 30.09.2020 № CE-19/121-21/21250-ПЧ та № № СЕ-19/121-21/21251-ПЧ, що підписи в подорожніх листах № 8350 від 03.02.2020, № 8382 від 10.02.2020, № 8360 від 05.02.2020, № 8449 від 24.02.2020, № 8499 від 04.03.2020, № № 8505 від 05.03.2020, №8576 від 20.03.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8510 від 06.03.2020, № 8523 від 10.03.2020, № 8530 від 11.03.2020, № 8586 від 23.03.2020, № 8819 від 06.05.2020. № 8862 від 15.05.2020 виконані не тими особами, від імені яких вони складені, списання (видано) пального за вищезазначеними подорожніми листами вантажного автомобіля ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» документально не підтверджується. В обсязі наданих документів, виключно з урахуванням відповіді на перше запитання, та за умов, встановлених в постанові слідчого, безпідставне списання пального на витрати ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» за подорожніми листами вантажного автомобіля ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» № 8350 від 03.02.2020, № 8382 від 10.02.2020, № 8360 від 05.02.2020, № 8449 від 24.02.2020, № 8499 від 04.03.2020, № № 8505 від 05.03.2020, № 8576 від 20.03.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8510 від 06.03.2020, № 8523 від 10.03.2020, № 8530 від 11.03.2020, № 8586 від 23.03.2020, № 8819 від 06.05.2020, № 8862 від 15.05.2020 підтверджується у кількості 291,40 л на загальну суму 6 618,85 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що при наявності вагомих доказів, суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про виправдування обвинуваченого ОСОБА_7 та не визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, внаслідок чого судом допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону - ст. 22 КПК України, неповнотою судового розгляду, а також неправильним застосуванням кримінального закону, а саме не застосування закону, який підлягає застосуванню за ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, прокурор просить задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційній вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. В частині встановлення осіб свідків прокурор клопотання не підтримав, а лише наголошував щодо необхідності повторного дослідження доказів.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Вважали, що необхідності у повторному дослідженні доказів немає, оскільки судом були докладно дослідженні всі наявні в справі докази.

Представник потерпілого ОСОБА_9 покладалась на розсуд суду.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання апеляційних вимог, а також думку обвинуваченого та його захисника з приводу апеляційної скарги прокурора та думку представника потерпілого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, положеннями ст.94КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Конституція України, а саме стаття 62 гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на його користь, саме у цьому і полягає основоположний принцип презумпції невинуватості.

При цьому слід зазначити, що у правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається обвинувальний ухил, по суті якого кожен, хто постав перед судом повинен бути визнаний винним, а навпаки гарантується та усіляко забезпечується презумпція невинуватості особи. Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому, саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Вказане означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у людини не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винуватий.

Як визначено законодавцем, Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, здійснюючи оцінку кожного доказу за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України - за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При чому, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, визначених ч.2 ст.92 КПК, покладено на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі "Авшар проти Туреччини" - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.08.2008 року у справі "Кобець проти України" - п.43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі "Веренцов проти України" - п.86, "Яллох проти Німеччини").

Відповідно до ст. 84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, і ці докази мають бути належними та допустимими. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався належним чином, взявши до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при цьому навів достатні та переконливі мотиви, чому він приймає до уваги одні і відхиляє інші докази у провадженні.

З матеріалів провадження вбачається, що суд, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , суд провів судовий розгляд згідно з положеннями ч.1 ст.337 КПК України, тобто, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів диспозитивності, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якого сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив всі без виключення представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 обвинувачується за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, суд навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав належну оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку, та зазначив, з яких підстав взяв до уваги одні докази і відкинув інші, й обґрунтовано дійшов висновку про ухвалення виправдувального вироку. При цьому, суд дійшов висновку, що матеріали кримінального провадження не містять належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Так, спростовуючи пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що більша частина доказів, які збирались органами досудового розслідування, на яку посилається сторона обвинувачення на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вказаному вище кримінальному правопорушенні, зібрана з порушеннями кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в основу обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України покладено те, що він, діючи з корисливих мотивів та переслідуючи намір незаконного збагачення, за попередньою змовою та в злочинній групі з ОСОБА_10 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) задля заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем та посадовим підробленням, усвідомлюючи неможливість самостійної реалізації протиправних намірів, розуміючи переваги вчинення зазначених злочинних дій за попередньою змовою групою осіб, згідно заздалегідь розробленого ОСОБА_7 злочинного плану з метою звернення на свою користь дизельного пального та бензину, належного ВП «Харківська дистанція електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» розподілили ролі, відповідно до яких ОСОБА_7 , отримував за накладними вимогами на складі ВП "Харківська дистанція електропостачання" РФ "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця", дизельне пальне та бензин для водіїв ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , але це пальне не видав, а звернув на свою користь, розподіливши його з ОСОБА_10 , склав фіктивні подорожні листи на неіснуючі поїздки автотранспорту ВП та звіти про видаток палива на автотранспорт, матеріальні звіти форми М-19 про оприбуткування та списання по матеріальним обліку ВП, викраденого палива, яке нібито було використано при неіснуючих поїздках водіями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що призвело до приховування по бухгалтерському обліку незаконного заволодіння майном з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження).

Виходячи з об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ч.2 ст. 191 КК України, може бути вчинене у формі: привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні; розтрати такого майна зазначеною особою; привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім того, кваліфікуючими ознаками є скоєння злочину повторно, у великих розмірах, в особливо великих розмірах та організованою групою.

Усі три вищевикладені форми злочину можуть бути вчиненні лише з прямим умислом та лише з корисливим мотивом, існування якого в обов`язковому порядку має бути доведеним стороною обвинувачення.

Головною відмінністю заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем від привласнення та розтрати, є те, що суб`єктом вчинення цього діяння може бути лише службова особа. Така особа не обов`язково має бути матеріально відповідальною, проте її повноваження та посадові обов`язки мають охоплюватися можливістю приймати рішення або вчиняти, на перший погляд, законні дії, що впливають на долю майна, яке їй не належить.

Хоча у кримінальному кодексі України і нема прямої вказівки на те, що винний має бути наділений спеціальними службовими повноваженнями щодо майна, яким він заволодіває, однак це випливає з того, що посягання здійснюється шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а службове зловживання це завжди вчинення тих дій, які винний може вчиняти, виходячи зі свого статусу і повноважень.

Предметом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, може бути виключно майно, на яке поширюються повноваження винного, яке йому ввірене чи перебуває у віданні підлеглих осіб.

При цьому ввіреним є майно, передане особі у володіння чи користування згідно правочину або у зв`язку із виконанням будь-яких трудових обов`язків, і яке перебуває під контролем останньої.

Відповідно наказу № 3/ОС від 22.01.2009 Статутного територіально-галузевого об`єднання Харківська дистанція електропостачання 1 групи, ОСОБА_7 з 22.01.2009 працює на посаді начальника дистанційних майстерень 1 гр., категорія персоналу керівники (Т.2 а.с.225).

Згідно посадової інструкції начальника дистанційних майстерень ОСОБА_7 , затвердженої 07.10.2016 начальником виробничого підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» РФ «Південна залізниця» ОСОБА_26 , вбачається, що начальник дистанційних майстерень є матеріально-відповідальною особою. Відповідно до п.4.21 несе відповідальність за використання паливно-мастильних матеріалів згідно затверджених питомих норм.

Відповідно Розділу 2 вказаної інструкції на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: керівництво проведення робіт з технічного обслуговування і ремонту рухомого складу агрегатів і машин, виготовлення та відновлення запасних частин і деталей; сприяння ефективній праці ремонтних робітників, зниження вартості ремонту з високою якістю робіт; організовування облік, складання та своєчасне подання звітності про виробничу діяльність майстерні; аналізування результатів роботи виробництва, проведення роботи щодо удосконалення організації виробництва, технології механізації та автоматизації виробничих процесів, запобігання браку та підвищення якості ремонту; здійснення підбору кадрів, їх розстановка та доцільне використання; є відповідальним за збір, облік та збереження брухту коштовних, чорних та кольорових металів (Т.2 а.с.223-224).

Як вбачається з наказу №292 від 10.09.2020 року, ОСОБА_7 , виконуючи свої функціональні обов`язки начальника ДМ ВП, відповідно п.4 наказу, мав повноваження для підписування, заповнювання подорожніх листів за відсутності осіб, що їх складають, а саме: на час відпустки, відрядження, хвороби та інших випадків відсутності осіб, які мають право його заповнити підписати тощо.(Т.3 а.с.19)

При цьому, як під час апеляційного розгляду зазначив ОСОБА_7 , вказаний наказ є оновленим, у зв`язку з прийманням на роботу нового механіка ОСОБА_27 . Він приймається раз на рік, а тому, з самого початку виконування своїх посадових обов`язків, він мав повноваження щодо підписування, заповнювання подорожніх листів за відсутності осіб, що їх складають, зокрема, на час відпустки, відрядження, хвороби та інших випадків відсутності осіб, які мають право його заповнити підписати, тощо.

Як дійсно було встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_7 дійсно, інколи, вносив дані, заповнював частково або повністю облікові документи, зокрема, подорожні листи, за відсутності механіка, в обов`язки якого входить заповнення та підписання подорожніх листів.

Також встановлено, що ОСОБА_7 , відповідно до своїх посадових обов`язків, складав видаткові накладні вже на використане пальне, один раз в кінці кожного місяця, а потім складав щомісячні звіти М-19, які передавав до бухгалтерії підприємства для перевірки, які підписував особисто.

При цьому, як зазначено свідком ОСОБА_23 під час судового розгляду, вона, як бухгалтер підприємства звіряє подорожні листи та списує паливо на підставі інформації, зазначеної в цих документах. Також вказала, що ОСОБА_7 є матеріально відповідальною особою, здає звіт до бухгалтерії кожного місяця щодо витрат на паливо і за 2020 рік у нього на дільниці не було виявлено нестач або недоліків.

Відсутність на підприємстві нестач або недоліків також підтверджено довідкою начальника ВП «Харківська дистанція електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_16 від 29.03.23 № Е42-08/197 про те, що в період 03.02.2020 по 31.05.2020 по виробничому підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» збитків та нестач дизельного палива та бензину не було; в бухгалтерському обліку збитків та нестач не відображено (Т. 2 а.с. 5).

Згідно відповіді ВП «Харківська дистанція електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на адвокатський запит від 29.03.2023, в період з 03.02.2020 по 31.05.2020 по виробничому підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» збитків та нестач дизельного палива та бензину не було, в бухгалтерському обліку також таких збитків не має.

Вказане також підтверджено і представником потерпілого АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9 під час судового розгляду, яка на питання головуючого щодо обґрунтування розміру збитків саме в такому розмірі та надання пояснення відповіді ВП «Харківська дистанція електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на адвокатський запит від 29.03.2023 щодо відсутності збитків та нестач дизельного палива та бензину в період з 03.02.2020 по 31.05.2020 по виробничому підрозділу «Харківська дистанція електропостачання», пояснила, що такі суперечності не може обґрунтувати. Підтвердила, що пальне було використане для службових потреб підприємства, але вважає, що в подорожні листи вносилися не завжди коректні відомості щодо маршруту та водія, який керував транспортним засобом, що обумовлено специфікою підприємства, так як воно відноситься до критичної інфраструктури. Істотної шкоди підприємству не спричинено. Вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутні будь-які ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, так як обвинувачений не вступав у змову з ОСОБА_10 щодо звернення на свою користь пального, оскільки не мав доступу ані до пального, ані до автомобілів. ОСОБА_7 складав тільки щомісячний звіт М-19 на підставі даних, які надавалися механіком. Вказаний звіт перевірявся в бухгалтерії, жодних зауважень до ОСОБА_7 не має. Діями ОСОБА_7 не спричинено підприємству ані недостач, ані будь-якої шкоди.

При цьому, слід зауважити, що подорожні листи, не є офіційним документом і діючими нормативними документами не встановлена його конкретна форма. І так само, як і матеріальний звіт М-19, не є бланками строгої відповідності, а є бланками на внутрішнє переміщення матеріалів.

Наразі діючими нормативними документами не встановлена конкретна форма подорожнього (шляхового) листа. Подорожній лист це документ для обліку виконаної роботи автомобілем, який містить дані про кількість спожитого пального, яка в свою чергу залежить від пройденої відстані. Однак, його обов`язковість скасувано Законом від 05.07.2011 №3565-VI від 05.07.2011.

Крім того, подорожні листи вантажного автомобіля ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» № 8350 від 03.02.2020, № 8382 від 10.02.2020, №8360 від 05.02.2020, № 8449 від 24.02.2020, № 8499 від 04.03.2020, № 8505 від 05.03.2020, № 8576 від 20.03.2020, № 8492 від 03.03.2020, № 8510 від 06.03.2020, №8523 від 10.03.2020, № 8530 від 11.03.2020, № 8586 від 23.03.2020, № 8819 від 06.05.2020, № 8862 від 15.05.2020 висновком експерта ХНДЕКЦ ОСОБА_17 від 15.02.2022 №СЕ-19/121-22/390-ЕК про проведення судової економічної експертизи, наданого в рамках кримінального провадження № 0000174 від 17.04.2021 не визнаються первинними документами відповідно до п.2 ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 не було ввірено майно (паливні матеріали) та не перебувало у його віданні, жодних повноважень на розпорядження майном ОСОБА_7 не мав, оскільки, згідно посадової інструкції, він не мав відношення до видачі пального, заправки пальним транспортних засобів, пломбування спідометрів транспортних засобах.

ОСОБА_7 , виконуючи свої функціональні обов`язки начальника ДМ ВП, відповідно п.4 наказу № 292 від 10.09.2020 року, мав повноваження для підписування, заповнювання подорожніх листів за відсутності осіб, що їх складають, а саме: на час відпустки, відрядження, хвороби та інших випадків відсутності осіб, які мають право його заповнити підписати тощо.

Як було встановлено під час судового розгляду, водій який здійснював виїзд, отримував від механіка подорожній лист або за його відсутності, від ОСОБА_7 , на підставі якого водій у комірці отримував талони для заправки автомобіля на зазначеній у талонах АЗС, після чого водій рухався за визначеним маршрутом. При поверненні автомобіля саме механік звіряв кілометраж, фактично використане паливо та фіксував остаток палива.

А отже, з боку обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні будь-які зловживання своїм службовим становищем, спрямовані на заволодіння чужим майном, оскільки він виконував свої посадові обов`язки.

Вказане також підтверджено і показаннями свідків, наданими під час судового розгляду, які повідомили процедуру видачі пального водіям та, крім іншого, зазначили, що інколи, подорожній лист виписувався на одного водія, а за кермо міг сідати інший, в разі службової необхідності, оскільки вони працюють на підприємстві, що відноситься до критичної інфраструктури.

Крім цього, під час судового розгляду було встановлено, що автотранспорт підприємства використовується за призначенням, на автотранспорті встановлені прилади обліку, спідометр-одометр для фіксації кілометражу при використанні автотранспорту, прилади обліку опломбовані та перевіряються метрологічною службою щороку. Будь-якого втручання в роботу облікових приладів автотранспорту на підприємстві не зафіксовано, в матеріалах кримінального провадження такі дані відсутні.

З цього слідує, що в діях ОСОБА_7 не виявлено ознак як об`єктивної так і суб`єктивної сторони заволодіння чужого майна, оскільки надані стороною обвинувачення докази не доводять того, що обвинувачений діяв протиправно. Як наслідок, стороною обвинувачення не доведена протиправність такого діяння, а також зловживання обвинуваченим своїм службовим становищем як спосіб вчинення правопорушення, враховуючи, крім іншого, що не підтверджено й ознаки спричинення діями обвинуваченого відповідних наслідків, зокрема, шкоди, виходячи з диспозиції ч. 3 ст. 191 КК України, яка вказує про обов`язковість матеріального складу злочину, а розмір спричиненої шкоди впливає на правильність кваліфікації дій особи, оскільки також не підтверджено й спричинення діями обвинуваченого відповідних наслідків підприємству.

Так само, не доведено стороною обвинувачення досягнення домовленості ОСОБА_7 з ОСОБА_10 про вчинення злочину, оскільки дії ОСОБА_7 не охоплювалися єдиним умислом з діями ОСОБА_10 щодо видачі пального, не були узгодженими між собою, жодних допустимих та належних доказів, з яких вбачаються спільний прямий умисел в діях обвинуваченого на вчинення кримінального правопорушення, за обставин, викладених у обвинувальному акті, а також корисливий мотив та мета злочину, стороною обвинувачення не надано.

А тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності з боку обвинуваченого ОСОБА_7 будь-якого зловживання своїм службовим становищем, спрямованого на заволодіння чужим майном, оскільки виходячи з ознак «зловживання службовим становищем, як способу заволодіння майном», стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачений порушував свої повноваження і використовував організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарчі функції всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання чужого майна.

Враховуючи вищенаведене, з аналізу наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вбачається, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу, що саме ОСОБА_7 , як службова особа, виконуючи обов`язки начальника дистанційних майстерень ВП «Харківська Дистанція Електропостачання» Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» видав завідомо неправдивий офіційний документ.

Отримання офіційного документа, який містить завідомо неправдиві відомості, чи затвердження офіційного документа, який містить завідомо неправдиві відомості, чи здійснення видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу шляхом його затвердження, не є кримінально караним діянням в розумінні ст. 366 КК України, оскільки кримінально караним діянням за ст.366 КК України є складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

При цьому слід врахувати, що видача неправдивих документів означає надання (передачу) його фізичним або юридичним особам або випуск для використання такого документа, зміст якого повністю або частково не відповідає дійсності і який був складений або службовою особою, яка його видала, або іншою службовою особою.

В даному випадку ОСОБА_7 дійсно вносив певні відомості, інколи заповнював частково або повністю подорожні листи, в разі такої необхідності з боку ОСОБА_7 , у випадку відсутності особи, в обов`язки якої, входило заповнення та підписання подорожніх листів, а саме - механіка. Також він складав видаткові накладні, звіти, що підтверджується показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , що відповідає вимогам внутрішніх наказів, а саме: п.4 наказу № 292 від 10.09.2020, яким на ОСОБА_7 покладено обов`язок підписувати, заповнювати подорожні листи за відсутності осіб на час відпустки, відрядження, хвороби та інших випадків відсутності осіб.

А тому, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо наявності припущень з боку слідства тверджень в обвинувальному акті, що ОСОБА_7 достовірно знав про те, що затверджує завідомо неправдивий офіційний документ з метою його подальшого використання, оскільки вказані відомості не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та спростовуються поясненнями допитаних судом свідків та дослідженими матеріалами справи в їх сукупності і не свідчать про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Враховуючи, що під час проведення перевірки були порушені вимоги закону щодо її законності, порядку проведення, складу учасників цієї перевірки та їх повноважень, колегія суддів погоджується з наявністю процесуальних порушень при отриманні доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_7 , та, як наслідок, визнання акту перевірки від 09.06.2020, протоколу огляду предметів від 17.03.2021 та DVD-дисків від 17 березня 2021 року з відеозаписом проведення службової перевірки виробничого підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», які є невід`ємними додатками до даного протоколу, недопустимими доказами, з огляду на те, що законність такої перевірки не була підтверджена, виходячи з пояснень свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які не змогли довести свої повноваження, законність, порядок проведення своїх дій, їхню послідовність, склад учасників.

Як зазначили під час судового розгляду перевіряючі особи - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , при проведенні перевірки був присутній начальник цеху ОСОБА_7 , що під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження, виходячи з того, що ОСОБА_7 в той час знаходився у тарифній відпустці, що підтверджено копією наказу про відпустку ОСОБА_7 , тому проведення, наслідки такої перевірки вважає протиправними та незаконними. Як зазначав ОСОБА_7 перевірки проводилася без попередження керівництва, а також без присутності керівництва, баки були розпломбованими також без присутності керівництва підприємства, інвентаризації проведено не було, як під час перевірки, так і після.

Крім того, під час допиту в суді першої інстанції свідка ОСОБА_16 , з`ясувалось, що він був відсутнім під час перевірки, взагалі про неї нічого не чув, а підпис був вимушений поставити вже після проведення перевірки та йому не відомо, які саме автомобілі перевірялися, ким, на підставі чого, які недоліки виявлено.

А тому, колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками суду першої інстанції, що надані суду докази, які були безпосередньо досліджені ним під час судового розгляду, не є належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_7 , виходячи з приписів ст.ст. 85-87 КПК України.

Під час апеляційного розгляду за клопотаннями прокурора судом апеляційної інстанції були досліджені наявні в справі докази, внаслідок чого, не встановлено нових обставин, про які не було відомо органу досудового розслідування, як і не встановлено нових взаємозв`язків між уже здобутими доказами.

Отже за результатами повторного дослідження доказів судом апеляційної інстанції не встановлено ніяких нових або інших фактичних даних, ніж ті, які були встановлені судом першої інстанції.

Аналізуючи досліджені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції докази, колегія суддів вважає, що вони не доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, поза розумним сумнівом, оскільки не містять фактичних даних, які б підтверджували наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, внаслідок чого, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При вирішенні питання про достатність встановлених під час судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК, що передбачають: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Вказане також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року. У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази. При оцінці доказів суд має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Враховуючи викладене, імперативність приписів ст.17 КПК України та неспроможність зазначених у апеляційній скарзі доводів прокурора, суд, керуючись ст.373 КПК України, обґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 .

Колегія суддів зауважує, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення, чого в цьому кримінальному провадженні зроблено не було.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів не знаходить законних підстав для скасування вироку суду першої інстанції, та вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, як необґрунтовану, а виправдувальний вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Виправдувальний вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 02.12.2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачувався за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та виправданий судом на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склади даних кримінальних правопорушень, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в частині постановленого вироку, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

___________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4