печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001354 від 27.04.2023,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад вимог клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання сторони кримінального провадження про накладення арешту на майно, а саме на: земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта: 212, кадастровий номер: :03:005:0156, площа 0.12 га, та земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта: 224, кадастровий номер: :03:008:5246, площа 0.0719 га, які на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів.

Мотивуючи клопотання прокурор вказує, що впровадженні слідчого відділу Печерського УП ГУНП у місті Києві перебуває кримінальне провадження за № 0001354 від 27.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.03.2023, ОСОБА_4 прийняв у власність (купив) земельну ділянку площею 0,12 гектара у Київський області, Броварський район, Погребська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: :03:005:0156 за 50 618 гривень 00 копійок.

Також, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.05.2023, ОСОБА_4 прийняв у власність (купив) земельну ділянку площею 0,719 гектара, за кадастровим номером: :03:008:5246, що розташована на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області за 12 632 гривень 76 копійок.

У подальшому, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка є його дружиною, виник умисел, спрямований на заволодіння, шляхом обману, чужим майном (грошовими коштами).

Так, неодноразово ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка представлялась ріелтором ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , укладали попередні договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: земельних ділянок з кадастровими номерами :03:005:0156 та :03:008:5246, а також договори генерального підряду на виконання будівельних та ремонтних робіт, предметом якого є будівництво житлового будинку на цих земельних ділянках.

При цьому, на підтвердження наміру придбати нерухоме майно з метою забезпечення укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, покупці передавали їм (продавцям) грошові кошти, а також попередню оплату за виконання робіт.

На даний час, продавці в особі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 умови попереднього договору жодного разу не виконали, договори купівлі-продажу земельних ділянок не уклали, будівельні роботи не розпочали, грошові кошти покупцям не повернули.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 завдали потерпілим майнової шкоди на загальну суму 3 558 911,60 грн.

23.01.2025 слідчим винесено постанову про визнання земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта: 212, кадастровий номер: :03:005:0156, площа 0.12 га, яка на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта: 224, кадастровий номер: :03:008:5246, площа 0.0719 га, яка також на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речовим доказом.

Позиції сторін кримінального провадження

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

З метою забезпечення арешту, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя здійснює розгляд клопотання без повідомлення власника майна.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Правове обґрунтування

Процесуальні правовідносини регулюються главою 17 «Арешт майна» розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також, згідно з ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України та згідно з ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Мотиви слідчого судді

В провадженні слідчого відділу Печерського УП ГУНП у місті Києві перебуває кримінальне провадження за № 0001354, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Матеріалами клопотання підтверджено, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:005:0156 та :03:008:5246, власником яких є ОСОБА_8 , були неодноразово предметом купівлі-продажу за попередніми договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 02.05.2023, від 14.06.2023, від 13.05.2023, від 28.03.2023, 12.03.2023. При цьому, ОСОБА_8 отримував від потенційних покупців кошти за земельні ділянки, а також за виконання робіт за договорами підряду, відповідно до яких він мав побудувати на цих земельних ділянках житлові будинки. При цьому, основні договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені не були, житлові будинки побудовані не були, кошти покупцям також повернуті не були.

23.01.2025 постановою слідчого земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Отже, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

При цьому, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Згідно з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю, заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п.203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини»/Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Наведене у сукупності свідчить про наявність у земельних ділянок ознак речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

При цьому, власник майна не позбавлений в подальшому права на звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у порядку ст. 174 КПК.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що нерухоме майно відповідає ознакам речових доказів та підлягає арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти в рамках кримінального провадження за № 0001354 від 27.04.2023 арешт на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, а саме:

-земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта: 212, кадастровий номер: :03:005:0156, площа 0.12 га, яка на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта: 224, кадастровий номер: :03:008:5246, площа 0.0719 га, яка на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям та приватним виконавцям, Державному підприємству «СЕТАМ» (), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати будь-які дії щодо відчуження, продажу та реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення запису про іпотеку або припинення будь-якого іншого обтяження, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, продажу з аукціонів, відкритих торгів, здійснювати звернення стягнення на майно, тощо) щодо об`єктів нерухомого та рухомого майна вказаного вище.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчих, прокурорів, які входять до відповідних груп слідчих, прокурорів у кримінальному провадженні № 0001354 від 27.04.2023.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_9