№ 1-кп/755/397/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо розгляду питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222 від 11.02.2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222 від 11.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2024 року відносно ОСОБА_6 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а ОСОБА_7 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ОСОБА_7 - у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, який остання не порушує, однак, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання останнім вказаних запобіжних заходів, не зменшились та продовжують існувати. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 є громадянином іншої держави та на даний час, відносно нього ухвалено обвинувальний вирок, яким останнього засуджено до покарання у виді позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_5 заперечив щодо продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наведені прокурором ризики є необґрунтованими. Обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час проживає в Україні і до цього часу, за її межі не виїжджав та це робити наміру не має, і в разі зміни йому запобіжного заходу, останній буде належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_4 заперечив щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_7 , зазначивши, що клопотання є формальним, наведені у ньому ризики нічим не підтверджені. Його підзахисна належним чином виконує покладені на неї обов`язки, з`являється на кожне судове засідання, що також було підтверджено прокурором, у зв`язку з чим, прохав змінити останній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала думку свого захисника та зазначила, що на даний час, вона працевлаштувалася, однак, у зв`язку із застосуванням їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вона не може працювати у нічні зміни, зокрема, переховуватися та впливати на свідків наміру не має, до суду з`являється вчасно та постійно.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши заявлені клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 8 Конституції України, ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового засідання зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

За змістом положень глави 18 КПК України, у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України, підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як зазначено в п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення у справі «Лабіта проти Італії» ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Суд при вирішенні клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 погоджується, що ризики є дійсними і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо останнього на більш м`який, оскільки обраний запобіжний захід забезпечує належну його процесуальні поведінку.

При цьому, суд враховує суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, суворість можливого призначеного покарання та реальну небезпеку можливості ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявність ризиків, які не зменшились та існують на даний час, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_6 є громадянином іншої держави та може уникнути явки до суду.

Таким чином, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає і його дію слід продовжити.

Дане судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , суд бере до уваги те, що остання належним чином виконує покладені на неї обов`язки, що також було підтверджено прокурором, з`являється у кожне судове засідання, працює, а тому, приходить до висновку, що обвинуваченій можливо змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 - відмовити.

Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_7 , згідно із ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки: не відлучатися з м. Києва без дозволу суду; прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_7 , на два місяці - до 11 квітня 2025 року.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, а також, направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в частині ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: