Справа № 201/2312/25
Провадження 1-кс/201/907/2025
УХВАЛА

Іменем України

27 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях лейтенанта ОСОБА_3 , погоджене прокурором Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 30.01.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна підозрюваного.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000287, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, ОСОБА_5 , 09.11.2024 року у приміщенні ЦВК м. Макіївки за адресою: Донецька область, м. Макіївка, Центрально-міський район, вул. Менделєєва, буд. 32 добровільно вступив на військову службу до збройних сил Російської Федерації та підписав контракт з ЗС РФ (з метою отримання грошового забезпечення та соціальних гарантів від країни-агресора) для проходження військової служби у складі НОМЕР_1 окремої гвардійської мотострілецької бригади (в/ч НОМЕР_2 ), отримав військове звання «рядовий» та посаду «стрілець».

15 листопада 2024 року прибув на місце базування НОМЕР_1 окремої гвардійської мотострілецької бригади (в/ч НОМЕР_2 ) на полігон поблизу АДРЕСА_1 , де отримав військову форму російського зразка та військове спорядження. У період з 15 листопада по 19 січня 2024 року у складі даного підрозділу ОСОБА_5 приймав безпосередню участь у збройній агресії Російської Федерації проти України на тимчасово окупованій території Донецької області.

В подальшому ОСОБА_5 прибув до пункту базування «Профсоюз», який знаходиться поблизу 35-ої Іловайської шахти задля здійснення охорони даного об`єкту.

14.01.2025 року ОСОБА_5 був відправлений на базу «К-29» в місті Донецьку за адресою: АДРЕСА_2 , де очікував подальших завдань.

16.01.2025 року був відправлений в селище Очеретино на базу «Тополь», яка знаходилась в приміщенні дитячого садку у будинку АДРЕСА_3 .

17.01.2025 року ОСОБА_5 та ще три військовослужбовці ЗС РФ з позивними «Дед», «Джаба», «Добрий» отримали задачу висунутись з селища Очеретино до бліндажів на лінії бойового зіткнення для закріплення і очікування інших штурмових груп для подальших штурмових дій позиції ЗС України неподалік н.п. Водяне Друге Краматорського району Донецької області. Для цього ОСОБА_5 був озброєний стрілецькою зброю (АК-74) та 4 (чотирма) спорядженими магазина до нього.

Близько 19 год. 00 хв. 17.01.2025 року ОСОБА_5 та ще три військовослужбовці ЗС РФ висунулись до визначеної точки пішки.

Близько 05 год. 00 хв. 19.01.2025 року на підході до визначеної точки потрапили під вогонь ЗСУ. Після чого ОСОБА_5 та ще три військовослужбовці ЗС РФ відійшли до найближчого бліндажа та зайшли в нього.

21.01.2025 року після успішних штурмових дій сил оборони України поблизу с. Водяне Друге Іллінівської сільської громади Краматорського району Донецької області, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потрапив в оточення сил оборони України та в подальшому здався в полон.

Перебуваючи на посаді стрільця, ОСОБА_5 отримував грошове забезпечення у розмірі 195 000 (сто дев`яносто п`ять тисяч) російських рублів на місяць та 400 000 (чотириста тисяч) російських рублів одноразово за підписання контракту з ЗС РФ.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні громадянином України в умовах воєнного стану умисного діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що полягало в переході на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у колабораційній діяльності, а саме у добровільній участі громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до відомостей з ТСЦ 1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській обл. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, отримано інформацію щодо відсутності майна, яке належить ОСОБА_5 на праві власності

Відповідно до Реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, отримано відомості щодо наявності майна ОСОБА_5 є власником 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, санкцією яких передбачене покарання у виді конфіскації майна, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив накласти арешт на майно підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст.111-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на квартиру, реєстраційний номер майна 25548393, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_4 , загальна площа 53,10 кв.м, житлова площа 28,20 кв.м, частка власності 1/3.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

На підставі ч. 4 ст. 163 КПК України неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, дійшов наступних висновків.

Як свідчать матеріали клопотання, слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000287, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

31 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 414116401 від 19.02.2025 року ОСОБА_5 , який є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_5 (загальна площа 53,10 кв.м, житлова площа 28,20 кв.м., реєстраційний номер майна 25548393).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, санкцією яких передбачене покарання у виді конфіскації майна, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для конфіскації майна як виду покарання, наявні підстави для накладення арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Надані слідчим матеріали підтверджують необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 . На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню клопотання про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 111, ч.7 ст.111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000287 від 30.01.2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер майна: 25548393.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1