УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000673 внесеного до ЄРДР 09.09.2024, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Ямпіль Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що до Вінницького міського суду Вінницької області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000673 внесеного до ЄРДР 09.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В ході судового розгляду з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , 08.09.2024 близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння за адресою: місто Вінниця, вулиця Чайковського, поблизу будинку № 15, помітив трьох раніше невідомих йому неповнолітніх хлопців, двоє з яких були одягнені у верхній одяг, а саме кофти типу «худі» та «толстовку» відомих брендів. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2024 терміном на 90 діб, з корисливих спонукань, керуючись жагою до легкої наживи, діючи відкрито та повторно усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, підійшов до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та з використанням нецензурної лайки, користуючись явною фізичною перевагою, погрожуючи вчинити насильство, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілих, з корисливих мотивів, висловив вимогу останнім негайно зняти з себе верхній одяг, а саме кофти та передати йому.

Внаслідок висунутої протиправної вимоги ОСОБА_4 щодо відкритого заволодіння чужим майном, перебуваючи під психологічним тиском, переважаючою фізичною силою та сприймаючи його погрози щодо вчинення насильства як реальні, ОСОБА_6 зняв із себе належний йому верхній одяг, а саме кофту «худі, світшот» торгової марки «Stone Island» чорного кольору, вартість якої відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 01.10.2024, складала 990,63 грн. та передав ОСОБА_4 . В свою чергу, ОСОБА_7 , перебуваючи під психологічним впливом ОСОБА_4 також зняв із себе належний ОСОБА_6 верхній одяг, який перебував у тимчасовому користуванні ОСОБА_7 , а саме кофту «зіп-худі» на блискавці, з капюшоном, з лінзами, торгової марки «C.P. Company» чорного кольору (з бирками), вартість якої відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 01.10.2024, складала 1176,70 грн. та передав ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_4 , незаконно заволодівши майном ОСОБА_6 , покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду, згідно висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 01.10.2024, на загальну суму 2167,33 грн.

Так, 09.09.2024 гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ямпіль, Ямпільського р-ну, Вінницької обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

31.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про заміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану та повторно.

За результатами проведеного досудового розслідування 31.10.2024 до суду скеровано обвинувальний акт.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

- Протокол прийняття заяви від 08.09.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.09.2024;

- Протоколом огляду місця події від 09.09.2024;

- Протоколом затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 09.09.2024;

- Протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 від 09.09.2024;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2024;

- Протоколом огляду місця події від 09.09.2024;

- Протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 09.09.2024;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2024;

- Протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_9 від 09.09.2024;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2024;

- Висновком проведеної судово-товарознавчої експертизи від 01.10.2024.

- Протокол огляду предмету від 30.10.2024.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

- незаконний вплив підозрюваного на потерпілого та свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше вчиняв злочини, в тому числі майнового характеру.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання є недостатньо дієвим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука не може бути застосована, оскільки у ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

- домашній арешт є недостатньо суворим запобіжним заходом, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість вчинення кримінального правопорушення, а тому він зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, окрім того є підстави вважати, що ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів, особливо майнового характеру, що підтверджується вимогою про судимість, відповідно до якої ОСОБА_4 , будучи раніше засуджений, повторно вчиняв кримінальні правопорушення майнового характеру, обвинувальні акти щодо останнього у даних кримінальних провадженнях направлено до суду але вирок винесений не був.

Також слід зазначити систематичність вчинення підозрюваним різного характеру злочинів, відсутність у останнього соціальних зв`язків та стабільного джерела доходу.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

При цьому, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 Кримінального процесуального кодексу України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків. (потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора).

У відповідності до ч. 5 ст. 182 розмір застави визначається у таких межах:

- щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді утримання під вартою строком застосування до 07.10.2024, ухвалою Вінницького міського суду від 05.11.2024 продовжено термін застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді утримання під вартою до 03.01.2025 року.

Зважаючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, застосування застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб належним чином забезпечить покладені на нього обов`язки у разі внесення такої застави.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, а строк застосування запобіжного заходу у виді утримання під вартою обраного відносно ОСОБА_4 спливає 07.10.2024 виникає необхідність у продовженні терміну його застосування.

Враховуючи викладене, прокурор просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки вчинено тяжкий злочин, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив слідчого суддю застувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, просив слідчого суддю застувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт по кримінальному провадженню направлено до суду, проте підготовче судове засідання не проведено, а строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого спливає.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

З аналізу зібраних по кримінальному провадженню доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Разом з тим, органом досудового розслідування в ході розгляду клопотання наведено низку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 03.01.2025.

Враховуючи наведене, а також обставини кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 , наслідки в результаті кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що ризики в обґрунтування тримання під вартою обвинуваченого не зменшилися, тривають та ОСОБА_4 може ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому вказані ризики виправдовують необхідність продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що заставу визначеною ухвалою слідчого судді від 11.09.2024 слід залишити без змін у тому ж розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 193, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 лютого 2025 року включно.

Заставу, визначену ухвалою слідчого судді від 11.09.2024 залишити без змін у тому ж розмірі.

Строк дії ухвали визначити до 23 лютого 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя