Справа № 461/1295/25
Провадження № 1-кс/461/1094/25
УХВАЛА

17.02.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000723 від 11.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що директор КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із іншими службовими особами вказаного підприємства, вимагають в представника ТОВ «АЛЬТЕРЕНЕРГО ЗАХІД» ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 6% від оплати за поставку теплової енергії для бюджетних установ.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 показав, що згідно договору оренди ТОВ «АЛЬТЕРЕНЕРГО ЗАХІД» орендує в КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради частину приміщення котельні за адресою: вул.Індустріальна, 1а, м. Дрогобич. ТОВ «АЛЬТЕРЕНЕРГО ЗАХІД» за власні кошти в дві черги встановило три котла та інше котельне обладнання на відновлювальних видах палива та за власні гроші організовує всі виробничі процеси закуповує сировину (тріску паливну), оплачує зарплату кочегарів та інші всі необхідні витрати, на своєму обладнанні виробляло теплову енергію та продавало її через лічильник теплової енергії КП «Дрогобичтеплоенерго».

Разом з тим, в опалювальному сезоні 2022-2023 років службові особи КП «Дрогобичтеплоенерго» штучно створювало перешкоди в роботі котельні, а саме - зупиняли самовільно котли, не оплачували кошти за отримане тепло.

Так, за дорученням директора ТОВ «АЛЬТЕРЕНЕРГО ЗАХІД» ОСОБА_5 двічі - з 31.05. по 02.06.2024 року та з 01.07. по 03.07. виїжджав у службове відрядження в м. Дрогобич, де зустрічався з директором КП «Дрогобичтеплоенерго» ОСОБА_4 та його заступником ОСОБА_6

02.07.2024, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в ході зустрічі із ОСОБА_5 повідомили останньому, що для того, щоб ТОВ «АЛЬТЕРЕНЕРГО ЗАХІД» уклало договір із КП «Дрогобичтеплоенерго» потрібно в якості вдячності за співпрацю приносити їм суму у розмірі 6% від отриманих грошей від «бюджету», тобто бюджетних установ та організацій від отриманих підприємством грошей за вироблену і продану теплову енергію.

В ході наступних зустрічей із ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтвердили дійсність своїх намірів, щодо укладення договору із ТОВ «АЛЬТЕРЕНЕРГО ЗАХІД» за умови надання неправомірної вигоди в розмірі 6% від оплати за поставку теплової енергії для бюджетних установ.

03.10.2024 між КП «Дрогобичтеплоенерго» та ТОВ «АЛЬТЕРЕНЕРГО ЗАХІД» укладено договір купівлі-продажу теплової енергії.

Згідно рахунків на оплату в жовтні-листопаді 2024 року ТОВ «Альтенерго Захід» передав КП «Дрогобичтеплоенерго» теплову енергію (бюджет та інші) на загальну суму 1 322 762 грн.

Так, 13.02.2025 ОСОБА_4 перебуваючи із ОСОБА_5 в автомобілі марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу ресторану «Вогні Баку», що за адресою: м.Трускавець, вул.Дрогобицька, 37, отримав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 79 400 грн., які були обгорнуті аркушем паперу формату А4.

При спробі правоохоронних органів припинити протиправну діяльність ОСОБА_4 , останній на автомобілі марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Водночас, встановлено, що під час втечі, ОСОБА_4 викинув зі свого автомобіля отримані грошові кошти (неправомірну вигоду) які були обгорнуті аркушем паперу формату А4.

В ході безпосереднього переслідування ОСОБА_4 встановлено, що останній залишив автомобіль марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , на дорозі навпроти будинку №4, що по вул. Володимира Великого у м. Стебник.

13.02.2025 в ході проведення огляду місця події на дорозі навпроти будинку №4, що по вул. Володимира Великого у м. Стебник виявлено та вилучено автомобіль марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Згідно інформаційної картки ТЗ вбачається, що автомобіль марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 перебуває у власності ОСОБА_4 .

Слідчий вказує, що вищевказаний автомобіль постановою слідчого визнано речовим доказом, тому накладення на нього арешту являється обґрунтованим та запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі пошкодженню, знищенню або втраті майна. Арешт майна є необхідним також задля забезпечення в подальшому дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Клопотання узгоджено з вимогами ст. 171 КПК України і доводи слідчого, якими він обґрунтовує клопотання, підтверджені доданими до клопотання копіями документів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Стороною обвинувачення дотримано вимог ч.5 ст. 171 КПК України, оскільки клопотання слідчого про арешт майна було подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000723 від 11.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України триває, та в подальшому може виникнути необхідність в додатковому дослідженні вказаного в клопотанні речового доказу для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку що вилучені в ході огляду місця події автомобіль відповідає критеріям ст. 98, ч.2 ст. 170 КПК України, а також може мати суттєве значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності. у зв`язку з чим, з метою його збереження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під. час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження вилученим в ході огляду місця події автомобілем, з метою запобігання його зникненню, знищенню, пошкодженню чи зміні. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 13.02.2025 в ході проведення огляду місця події автомобіль марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1