ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1995/24 Номер провадження 11-кп/814/759/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000140 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.07.2024,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаркушинці Миргородського району Полтавської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 700 грн.)

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів, арешту майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

09.05.2024 близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , після сварки на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин зі своїм знайомим ОСОБА_7 , який підійшов до паркану на території сусіднього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок раптово виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , пішов до свого будинку, де взяв належний йому револьвер «SAFARI РФ 441», серійний номер: « НОМЕР_1 », калібру 4 мм кільцевого запалення, та, повернувшись до паркану, що розташований між домоволодіннями АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , з іншої сторони якого ще перебував ОСОБА_7 , умисно здійснив один постріл в лобну ділянку голови потерпілого, чим заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевий суд під час розгляду справи не допитав обвинуваченого та помилково зазначив про його каяття.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, потерпілого та його представника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Приписами ч. 3 ст. 349 КПК передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, незаперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості.

Однак, ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто, законодавець зобов`язує суд встановити всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає порядок і обсяг дослідження доказів на підставі цих обставин.

При цьому, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 грудня 2020 року по справі 426/14810/18 зазначено, що незалежно від обсягу доказів, які досліджуватимуться судом, зокрема, внаслідок визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.

Проте, як свідчить технічний запис судового провадження в суді першої інстанції, суд порушив вимоги, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК.

Так, з аудіозапису судового розгляду в суді першої інстанції вбачається, що 05.07.2024 було визначено скорочений порядок розгляду справи з урахуванням позиції ОСОБА_11 , який вказав, що визнає свою вину у пред`явленому обвинуваченні. При цьому в порушення вимог закону суд не з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції та не роз`яснив учасникам провадження, що у випадку скороченого розгляду справи вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Разом з тим, місцевий суд не допитав обвинуваченого ОСОБА_11 стосовно обставин вчинення злочинного діяння, зокрема, щодо часу, місця, способу його вчинення, а лише зазначив у вироку, що обвинувачений підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку.

Враховуючи положення ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив вирок з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України суд може скасувати або змінити судове рішення у разі встановлення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, аналізуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.07.2024 щодо ОСОБА_10 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000140 у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4