ВИРОК
Справа № 522/2075/24
Провадження № 1-кп/522/1654/24
19 грудня 2024 року місто Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представників потерпілого, адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Холмське. Арцизського району, Одеської області, громадянина України, болгарина, який має незакінчену середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,-
НеповнолітнійОСОБА_9 , приблизно о 16 год. перебував у парковій зоні поряд з рестораном «У Самвела», розташованого на території санаторію «Молдова», за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 2, де вигулював свого собаку.
У зв`язку з тим, що його неповнолітні знайомі повідомили про непристойні висловлювання їх малознайомого ОСОБА_5 по відношенню до неповнолітніх дівчат, які також перебували у парковій зоні, ОСОБА_9 направився до ОСОБА_5 для з`ясування стосунків з приводу вказаних подій.
Під час короткої розмови з вказаного приводу, у ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_5 раптово на вказаному ґрунті виникли неприязні відносини які викликали у нього бажання завдати йому тілесні ушкодження, як покарання за його зазначену поведінку.
Діючи з вказаною метою, умисно, переслідуючи мету завдання тілесних ушкоджень та розуміючи, що ОСОБА_5 перебуває поряд з лавкою в парку та поверхня землі покрита бетонними плитами, а тому у разі падіння на них потерпілому будуть завдані додаткові тілесні ушкодження, ОСОБА_11 діючи навмисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, перебуваючи поряд з ОСОБА_5 раптово для потерпілого наніс йому тильною стороною долоні правої руки один потужний удар в ліву частину обличчя, від якого ОСОБА_5 втратив свідомість та з висоти власного зросту впав правою частиною тулубу на вказане плиткове покриття алеї.
У результаті зазначених навмисних дій ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_5 отримав наступні тілесні ушкодження: забійна рана в лівій щічній ділянці, а також синець, садно та забійна рана в проекції правої надбрівної дуги, які згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Умисні дії ОСОБА_9 , які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та пояснив суду, що дійсно у вказані у обвинувальному акті час він гуляв у санаторії «Молдова», розташованому у м.Одесі з собакою по кличці «Ред», де покликала його на допомогу незнайома йому раніше дівчина, а тому він підійшов до неї та побачив потерпілого ОСОБА_5 , який задавав непристойні питання дівчатам. Він почав його запитувати, чому потерпілий так непристойно себе поводить, в результаті чого у них виникла сварка під час якої потерпілий його відштовхнув, у зв`язку з чим він наніс потерпілому долонею руки по щоці один удар, а саме ляпас, після якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. У потерпілого почала йти кров, тоді обвинувачений допоміг йому підвестися та дав дівчині грошей, щоб вона купила серветки, витерти потерпілому кров. Також обвинувачений пояснив, що все це відбувалось приблизно 20-30 хвилин та він діяв з метою захистити дівчат від непристойної поведінки потерпілого. ОСОБА_9 пояснив, що кастету у руках він не мав, ніякі кошти з кармана потерпілого він не брав. Крім того, ОСОБА_9 зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, та просив суд не карати його суворо. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_12 про стягнення з нього на його користь матеріальну та моральну шкоду визнав у повному обсязі.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, його вина підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:
- показами потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_9 раніше знайомий не був. Крім того, пояснив, що 09.06.2024р. він разом зі своїм другом біля Гуманітарного університету познайомився з дівчатами на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з якими вони добре поспілкувались та обмінявшись номерами контактів розійшлись. За декілька днів дівчата зателефонували йому та запропонували знову зустрітись, однак у зв`язку з зайнятістю по роботі він їм відмовив у зустрічі. 17.06.2023р. на прохання дівчат він погодився з ними зустрітись та приїхав до торгового центру «Гагарін Плаза» у м.Одесі, де придбав їм слабоалкогольні напої та тютюнові вироби та вони попрямували санаторію «Молдова», де підійшли до лавочки, на якій вже сиділи незнайомі йому хлопець з дівчиною. Через деякий час він пересів на іншу лавочку та розмовляв з не знайомим йому хлопцем. Потім до них почали підходити інші незнайому йому хлопці та дівчата, які почали задавати йому різні запитання щодо нього, у подальшому дівчата кудись пішли та поросили зачекати їх. Приблизно 5-10 хвилин він їх зачекав та збирався вже йти додому, однак побачив як до нього наближається обвинувачений ОСОБА_9 , який підійшов до нього майже впритул та у той час, які він підіймався з лавки, з невідомих йому причин отримав потужний удар в обличчя, на його думку кастетом, від якого він впав на бетонні плити та втратив свідомість. Все сталось дуже швидко, коли він отямився то побачив, як ОСОБА_9 дістає у нього з заднього карману чотири купюри по 500 грн. та як все залито кров`ю. Він, присів на бордюр та почав запитувати у присутніх скільки він перебував у несвідомому стані, однак вся компанія зробила вигляд, що нічого не відбувається і тільки одна дівчина з тієї компанії йому допомогла витерти кров та прийти до себе. У подальшому він звернувся до працівників поліції, які затримали обвинуваченого ОСОБА_9 . Лікування він проходив амбулаторно, за місцем мешкання приблизно три тижні. Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальну та моральну шкоду підтримав у повному обсязі;
- показами неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , яка у судовому засіданні в присутності законного представника, матері - ОСОБА_16 показала, що раніше з обвинуваченим ОСОБА_9 знайома не була та тільки бачила його в день подій, які стались. Події перебували приблизно рік тому, в занедбаному санаторії Молдова, де вона знаходилась з компанією, тобто зі своїми друзями, де вони сиділи та просто спілкувались. Приблизно за два дні до цих подій ОСОБА_5 при вході до санаторію Молдова підходив до неї та хотів познайомитись, коли вона очікувала свою подругу ОСОБА_17 . Вони обмінялись номерами контактів та переписувались за допомогою месенджеру Телеграм та на його пропозицію згодом вони зустрілись. У той день вони зустрілись при вході до санаторію, та пішли до магазину Сільпо, де ОСОБА_5 за власною ініціативою придбав їй слабоалкогольний напій Сидр, а її подрузі ОСОБА_14 пиво, потів вони пішли до санаторію, де спілкувались на лавочці. У подальшому до них підійшла компанія малознайомих хлопців та дівчат. Нанесення удару обвинуваченим потерпілому вона не бачила, оскільки знаходилась в 30 метрах від цих подій. У той момент, коли вона відійшла в бік від компанії, почула крики та у цей час до неї підбігла ОСОБА_18 та повідомила, що вдарили ОСОБА_19 за те, що бо він приставав до дівчат, при цьому вона пояснила, що особисто чула, як ОСОБА_5 пропонував дівчатам піти з ним у кущі або поїхати до нього додому. Потім, приблизно о 19 годині вона разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 пішли на зупинку та обговорюваои ситуацію, яка сталасть, звідки їх забрали поліцейські до відділіку для дачі пояснень;
- показами неповнолітнього свідка ОСОБА_22 , який у судовому засіданні в присутності законного представника, батька ОСОБА_23 , показав, що про події мало пам`ятає, оскільки відбувались рік тому влітку. Йому відомо, що на територію санаторію «Молдова» прийшов хлопець, якого він раніше не знав, а саме ОСОБА_5 , та почав задавати дівчатам різні питання інтимного характеру. В компанії була дівчина ОСОБА_24 до якої ОСОБА_5 почав приставати, їй це не сподобалось, а тому вона покликала ОСОБА_9 , коли ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_5 між ними виник словесний конфлікт, в результаті якого ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_11 , а ОСОБА_11 у відповідь одним ударом вдарив ОСОБА_5 кулаком в обличчя. ОСОБА_5 впав на землю та втратив свідомість. ОСОБА_11 одразу його підняв та почав йому допомагати, а саме витирати з його облич кров, після чого ОСОБА_5 пішов.
Крім показів потерпілого та свідків, провина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України підтверджується також дослідженими в ході судового слідства наступними доказами:
- рапортами ст. інспектора - чергового ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_25 від 04.07.2023р. та старшого дізнавача СД ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про отримання інформації щодо факту спричинення тілесних ушкоджень, яке мало місце 19.06.2923р. біля санаторію «Молдова»;
- ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2023р. щодо зобов`язання посадових осіб ВП №5 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, що містяться в заяві ОСОБА_5 , яке подане до відділу поліції 17.06.2023 року;
- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.06.2023р.;
- копією рентгенограми черепа у 2 х проекціях;
- висновком експерта №1001 від 10.07.2023р., згідно якого у ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана в лівій щічній ділянці, а також синець, садно та забійна рана в проекції правої надбрівної дуги, які згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 820/168 від 07.07.2023р., згідно якого у ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана в лівій щічній ділянці, а також синець, садно та забійна рана в проекції правої надбрівної дуги, які згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- комп`ютерною томографією головного мозку ОСОБА_5 від 17.06.2023р.;
- протоколом магнітно-резонансної томографії правого плечового суглобу ОСОБА_5 від 27.06.2023р.;
- протоколом огляду відеозапису від 17.06.2023р., з камер відео спостереження, розташованих у приміщенні «Гагарін Плаза» за адресою: м. Одеса, вул.Генуезська,5/2;
- диском формату DVD-R з відеозаписами від 17.06.2023р. з камер відео спостереження, розташованих у внутрішній частині будівлі «Гагарін Плаза», за адресою: м. Одеса, вул.Генуезська,5/2;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.10.2023р та додатком до нього за участю потерпілого ОСОБА_5 , за адресою: м.Одеса, вул.Посмітного,2, на території санаторію «Молдова»;
- протоколом огляду місця події від 21.10.2023р, а саме території санаторію «Молдова» за адресою: м.Одеса, вул.Посмітного,2, та фототатблицею до вказаного протоколу;
- медичною картою амбулаторного хворого ОСОБА_5 ;
- висновком експерта № 1698 від 22.12.2023р. згідно якого у ОСОБА_5 малися наступні тілесні ушкодження: частковий розрив акроміально-ключичної зв`язки справа; забійна рана в лівій щічній ділянці, синець, садно та забійна рана в проекції правої надбрівної дуги. Дані ушкодження виникли від тупого твердого предмета (предметів) індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не зобразились;
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази по справі поза розумним сумнівом, суд дійшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_9 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за ознаками легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнає його щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, данні про особу обвинуваченого, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у неповнолітньому віці, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місце мешкання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, у скоєному щиро покаявся, зробив для себе належні висновки, не оспорював вимоги цивільного позову, а тому приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, оскільки саме така реальна міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та забігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Так, судом встановлено, що адвокатом ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3508 (трьох тисяч п`ятсот восьми) гривень 00 копійок, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, а саме понесені витрати на медичне обстеження та лікування внаслідок тілесного ушкодження, які підтверджено документально, відшкодування судових витрат пов`язаних з правничою допомогою у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.
В судовому засіданні обвинувачений - цивільний відповідач цивільний позов визнав у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Згідно з вимогами ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Крім цього, згідно із вимогами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як вбачається з долучених до цивільного позову матеріалів, а саме: платіжних інструкції та квитанцій, пов`язаних з оплатою послуг КУ «МКЛ №1», МРТ № 229 КТ ГМ, МРТ Правого плечового суглобу, судово-медичного дослідження, бандажу, перев`язок, ліків, поштового відправлення на загальну суму 3508,00 гривень.
Вказану суму слід стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого, оскільки ці витрати він поніс у зв`язку з протиправними діями останнього.
Також представник позивача вказав на те, що потерпілий поніс витрати пов`язаних з правничою допомогою, які згідно додаткової угоди №1 до Договору №18/06/23 від 18.06.2024р. складають 10 000 гривень, які також слід стягнути з ОСОБА_9 .
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог цивільного позивача, які були визнані обвинуваченим у повному обсязі у зв`язку із чим, цивільний позов підлягає задоволенню.
Крім того, статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, судам слід звернути увагу на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
Згідно з п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У п. 9 Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» (п. 53), від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України» (п. 79), які є остаточними, в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.
Вирішуючи позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про те, що неправомірними діями ОСОБА_9 дійсно була така завдана ОСОБА_5 .. Моральна шкода полягала в перенесенні останньою негативних переживань, тривоги, страждань, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Крім того, внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому було завдано тілесних ушкоджень, локалізованих на обличчі, відтак, потерпілий почував себе ніяково, був змушений не покидати домівку, окрім як до лікарні та органу досудового розслідування, відчував себе пригнічено, був змушений припинити активне соціальне життя, потерпілий був змушений пересуватися містом з обличчям та одягом, забрудненим в крові, бачити не собі неприязні погляди людей. Крім того, безпосередньо в момент нанесення йому травм потерпілий переніс жахливий фізичній біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя.
Визначаючи розмір морального відшкодування, суд приймає до уваги фактичні обставини справи, враховує характер, тривалість і глибину душевних страждань потерпілого, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, ступінь вини обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, його матеріальне і сімейне становище, виходячи з вимог розумності, справедливості та вищеописаних обставин, вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є підставною, та підлягає задоволення у повному обсязі у в розмірі 50 000 гривень. Такий розмір не буде надмірним для обвинуваченого, відповідатиме його поведінці, та кореспондуватиме глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку з порушенням його прав. Щодо понесених витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно зі ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілим та адвокатом ОСОБА_26 І7 11.08.2023 було укладено договір про надання останній правничої допомоги №18/06/23 від 18.06.2024р , відповідно до якого за надання послуг адвокатом, клієнт сплачує гонорар, який які згідно додаткової угоди №1 до Договору складають 10 000 гривень, та згідно власноручного допису його суму було збільшено до 13 819,20 грн.
Згідно з квитанцій, долучених до матеріалів позову, адвокат ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5 гонорар в розмірі 13 819,10 грн., однак у заявленому цивільному позові розмір вказаних судових витрат визначено в сумі 10 000 гривень.
Враховуючи викладене суд вважає за необхідне стягнути розмір належних до стягнення процесуальних витрат, а саме витрат на правову допомогу, стягнувши з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_27 10 000 гривень витрат на правову допомогу.
Долю речових доказів, відомості про які надано прокурором в судовому засіданні, слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України наступним чином:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 , у вказаному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст.8, 9, 118,124, 368,370- 374,394 КПК України, суд, -
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу 100 неоподаткованих мінінмумів доходів громадян, що складає 1700 (тисячу сімсот) гривень.
Цивільний позов представника позивача, адвоката ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_27 завданої майнової шкоди у розмірі 3508 ( три тисячі п`ятсот вісім) гривень, моральної шкоди у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч гривень) задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_27 , в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 3508 ( три тисячі п`ятсот вісім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_27 , в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_27 , в рахунок відшкодування процесуальних витрат, а саме витрат на правову допомогу, у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1

19.12.2024