Справа № 487/104/25
Провадження № 1-кс/487/849/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 06.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 року, прокурор окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000032 від 06.01.2025, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно вилучене 10.01.2025 при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон «MotoE14», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчими СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 06.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, 10.01.2025 за місцем проживанням ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено вищевказані мобільний телефон.

Враховуючи, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, з метою недопущення їх зникнення, втрати, знищення або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий просив застосувати зазначений захід забезпечення кримінального провадження.

До судового засідання прокурор не з`явився, надав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто за відсутності власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчими СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 06.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що можуть свідчити про той факт, що невстановлені особи, діючи на території Миколаївської області, в умовах воєнного стану, висловлюють пропозиції особам, які підпадають під мобілізацію та не мають підстав для відстрочки чи бронювання, за допомогою мобільного месенжера "Telegram", щодо можливості їх переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску за грошове винагородження в сумі 10 000 доларів США.

Так, відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження інформації, яка підтверджується відповідним рапортом складеним співробітником 1-го відділу УСР в Миколаївській області ДСР НП України, протоколами допиту свідків, в ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено осіб, які можуть бути причетними до скоєння вказаного правопорушення, а саме: ОСОБА_4 ..

Так, 10.01.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено санкціонований обшук в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «MotoE14», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

Постановою старшого слідчого СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 10.01.2025 року, вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур.

Згідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши у сукупності зібрані на даний час органом досудового розслідування та надані докази, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, той факт, що виявлені та вилучені під час проведення обшуку мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, вказані мобільний телефон має значення для досудового розслідування як доказ можливого вчинення кримінального правопорушення та підлягає подальшому дослідженню в ході слідства з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення осіб причетних до нього, а отже відповідає критеріям, визначеним положеннями ст.98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що зазначений мобільний телефон має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки може містити докази вчинення кримінального правопорушення та зберегти на собі його сліди.

Окрім того доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання прокурора та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 10.01.2025 року, при проведенні обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «MotoE14», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1