Справа № 686/6873/25
Провадження № 1-кс/686/2615/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця Полтавської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000683,

встановив:

13.03.2025 слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали подане клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний та її захисник у судовому засіданні заперечили проти клопотання. Зазначили, що на їх думку достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту. При цьому ОСОБА_7 пояснив, що повідомив про замінування тому, що був переконаний, що таке дійсно мало місце, оскільки ним було помічено підозрілу особу з чорним пакетом, яку він раніше бачив поблизу ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він сприйняв як таку, що мала намір замінувати приміщення Хмельницького міськрайонного суду. Повідомив, що після усвідомлення, що ймовірно він помилився, вирішив самостійно з`явитися до правоохоронних органів та зізнатися у скоєному. Вину визнає та шкодує про скоєне.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні пояснив, що у ОСОБА_7 був відсутній корисливий мотив завідомо неправдивого повідомлення про замінування та будь-які негативні наслідки внаслідок дій, які інкримінуються підозрюваному, не настали та робота суду зірвана не була. Просив врахувати наявність у ОСОБА_7 ІІІ групи інвалідності та серцево-судинних захворювань, його вік, самостійне мобілізування до ЗСУ у 2022 році, оскільки вказані обставини позитивно характеризують підозрюваного.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відділенням розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000683, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

12.03.2025 ОСОБА_7 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, а саме про те, що «19 лютого 2025 року об 03 годині 10 хвилин, 11 березня 2025 року о 12 годині 08 хвилин ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на посягання на громадську безпеку, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись неподалік смітників по вул. Проспект Миру, 65/2, у м. Хмельницькому достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, посягаючи на громадську безпеку, в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, діючи умисно, маючи на меті дезорганізувати роботу спеціальних служб, які функціонують на території м. Хмельницького та Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, який є будівлею, що забезпечує діяльність органів державної влади, розуміючи, що таке повідомлення створить паніку та страх серед населення, порушить громадську безпеку та дезорганізує функціонування суду, здійснив телефонний дзвінок з належного йому мобільного телефону марки «NOMI», моделі «i1880» IMEI1 НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 , який укомплектований Sim-карткою мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_3 , на спец лінію «102» Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, та після з`єднання з оператором, анонімно та умисно повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу безпеці громадян в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, що за адресою: м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, буд. 54, а саме про те, що будівля замінована та відбудеться вибух, тим самим здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку дій, які загрожують загибелі людей та іншими тяжкими наслідками.

Вказані дії призвели до безпідставного відволікання сил та засобів спеціальних служб Національної поліції України, а також припиненню роботи Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, що відноситься до будівлі, яка забезпечує діяльність органів державної влади, з метою перевірки вказаного повідомлення».

Дана підозра обґрунтована, адже на її підтвердження представлено: рапорт від 11.03.2025; протокол огляду місця події від 11.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 11.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 11.03.2025; протокол огляду місця події від 11.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 11.03.2025; пояснення ОСОБА_5 від 11.03.2025; рапорт від 11.03.2025; протокол затримання особи, затриманої у вчиненні злочину від 11.03.2025; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 11.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 11.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 11.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 13.03.2025; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2025; протокол огляду документа від 12.03.2025; протокол огляду документа від 12.03.2025.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрювану з інкримінованим їй злочином.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, оцінивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування пред`явлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою.

На час розгляду цього клопотання повідомлена ОСОБА_5 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Так, з наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Разом з тим, вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ні слідчим, ні прокурором не наведено обставин, які б дали беззаперечні підстави суду вважати, що ОСОБА_5 має намір ухилятися від слідства, адже лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваного винним не може свідчити про існування вказаного ризику відповідно до вимог закону.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя (W v. Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

При оцінці зазначеного ризику слідчою суддею враховується, що матеріалами кримінального провадження підтверджується самостійне з`явлення підозрюваного до правоохоронних органів, що очевидно, на переконання суду, указує на відсутність наміру переховування від органів досудового розслідування.

Так, згідно із рапортом о/у СРЗПО ВКП ХРУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_14 від 11.03.2025 та відповідно до письмових пояснень ОСОБА_5 від 11.03.2025, останній вказав, що самостійно звернувся до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області та повідомив, що саме він здійснив повідомлення на лінію «102» з приводу замінування приміщення суду, розташованого по вул. Героїв Майдану, 54 в м. Хмельницькому.

Підозрюваний має постійне місце проживання у м. Хмельницькому, його соціальні зв`язки є стійкими (має доньку).

За таких обставин, вважаю, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на даному етапі досудового розслідування вказаного кримінального провадження не є доведеним, а саме лише посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не свідчить про безумовне недотримання ним процесуальних обов`язків, які на нього можуть бути покладені при обранні іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Водночас, доведеним є ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Так, слідчий та прокурор у судовому засіданні повідомили, що на даному етапі досудового розслідування перевіряється можлива причетність інших осіб до вчинення зазначеного кримінального правопорушення та ймовірний зв`язок ОСОБА_5 до інших злочинів, пов`язаних із завідомо неправдивими повідомленнями про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки у клопотанні не міститься жодного обґрунтування його існування, з посиланням на відповідні докази та реальність таких обставин.

Слідча суддя не погоджується із позицією сторони обвинувачення, викладеною в клопотанні, про те, що ОСОБА_5 не працює та не має стійких соціальних зв`язків, перебуває на соціальному забезпеченні, що, на переконання слідчого та прокурора, указує на існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку із наступним.

Слідчою суддею встановлено, що ОСОБА_5 є пенсіонером.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Факт отримання пенсійних виплат, гарантованих чинних законодавством у розмірах, призначених відповідним територіальним органом Пенсійного фонду, жодним чином не указує на ймовірність вчинення кримінальних правопорушень особою пенсіонером.

Також ОСОБА_5 має повнолітню дитину, а тому безпідставним є твердження про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.

Окрім того, підозрюваний раніше не судимий.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідча суддя враховує, що ОСОБА_5 пенсіонер, не одружений, має повнолітню доньку, має постійне місце проживання.

ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи, внаслідок проходження військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 122168, виданою 23.01.2024.

Хворіє серцево-судинними захворюваннями, що підтверджується копією виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №1169 ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Хмельницькій області»;

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу немає.

Відносно ОСОБА_5 , враховуючи його майновий та сімейний стан, дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Уважаю, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки виконання вказаного запобіжного заходу контролюється правоохоронним органом, що мінімізує доведені стороною обвинувачення ризики.

Водночас, на підозрюваного необхідно покласти відповідні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

Строк цілодобового домашнього арешту слід визначити в межах строку досудового розслідування до 09.05.2025.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 09 травня 2025 року включно, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, з покладенням на нього обов`язку прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатись з м. Хмельницький без дозволу слідчого прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 і звільнити його там з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органу Національної поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала діє до 09 травня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя