Справа № 164/3098/24
п/с 1-в/164/205/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироків відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог закону про декриміналізацію. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив звільнити його від відбування покарання, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, висновок прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2021 року, та визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 12.06.2022 крадіжки майна вартістю 4000 грн.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року щодо ОСОБА_5 без змін.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2021 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України на 4 роки позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за вчинення цих злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 11.01.2020 крадіжки майна вартістю 1500 грн., вчинення крадіжки майна 12.02.2020 вартістю 1600 грн., вчинення крадіжки майна 07.10.2020 вартістю 900 грн., вчинення крадіжки майна 09.10.2020 вартістю 1600 грн., вчинення крадіжки майна 15.10.2020 вартістю 1000 грн., вчинення крадіжки майна 15.10.2020 вартістю 2940 грн., вчинення крадіжки майна 16.10.2020-17.10.2020 вартістю 845 грн., вчинення замаху на викрадення майна 17.10.2020 без визначення вартості, вчинення крадіжки майна 28.10.2020 вартістю 602 грн.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2020 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1051 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2102 гривні. Станом на 1 січня 2022 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1240,50 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2481 гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив крадіжку майна, що мало місце 12.06.2022, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року;

- вчинення крадіжки майна по одному епізоду, що мало місце відповідно 15.10.2020, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2021 року та беручи до уваги, що вартість викраденого майна шляхом крадіжок за вказаними епізодами перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 2020-2022 рік, вказані діяння не можуть бути визнані дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням - злочином.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироків відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 та звільнення його від подальшого відбування покарання задовольнити частково.

Встановити такі, що підпадають під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжок засудженим ОСОБА_5 , згідно вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2021 року, за епізодами 11.01.2020 на суму 1500 грн., 12.02.2020 на суму 1600 грн., 07.10.2020 на суму 900 грн., 09.10.2020 на суму 1600 грн., 15.10.2020 на суму 1000 грн., 16.10.2020-17.10.2020 на суму 845 грн., 17.10.2020 -вчинення замаху на викрадення майна без визначення вартості,28.10.2020 на суму 602 грн.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2021 року на строк 4 роки позбавлення волі.

ОСОБА_5 вважати засудженим за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України з призначеним покаранням у виді 5 років 2 місяці позбавлення волі, за яким він відбуває покарання на час постановлення даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1