Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/90/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000319 від 11 листопада 2020 року за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, українця. громадянина України, не одруженого, не працюючого, із професійно технічною освітою, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з 16 год. 17 хв. 16 листопада 2021 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України у строк покарання ОСОБА_7 зараховано строк досудового тримання під вартою з 16 год.17 хв. 16 листопада 2021 року з розрахунку день за день.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертних досліджень в сумі 78925 грн. 90 коп.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду 15.02.2024 апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишено без зміни.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 15 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

за участі інших учасників судового засідання:

за участю прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника адвоката - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі:

- захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив вирок змінити.

Змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.2 ст.15, ч. ст.115 КК України на ст.124 КК України та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. Свої вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції чітко виклав у вироку показання обвинуваченого ОСОБА_7 в той час, як показання потерпілого ОСОБА_9 спотворив та перекрутив на такі, що не відповідають дійсності. Внаслідок чого, враховуючи що очевидцями події були лише потерпілий та обвинувачений, суд неправильно визначив кваліфікацію дій обвинуваченого. Основна різниця між показаннями, які суд першої інстанції виклав у вироку та реальними показаннями це те, що в момент нанесення ножових поранень - потерпілий душив обвинуваченого за горло фактично до втрати свідомості. Ключове із показанеь обвинуваченого та потерпілого являється те, що вони чітко та однозначно заявляють про те, що ножові поранення потерпілому ОСОБА_7 завдав в момент, коли потерпілий душив за горло обвинуваченого, в той момент, коли обвинувачений фактично втратив свідомість, в той момент, коли у ОСОБА_10 була реальна загроза його життю.

Обвинувачений ОСОБА_7 в повній мірі усвідомлював характер і значення вчинюваних проти нього злочинних дій і саме з метою відвернення небезпеки своєму життю наносив удари потерпілому. Вказав, що судом не встановлено і у вироку не зазначено, які саме обставини завадили ОСОБА_7 довести свій умисел на вбивство потерпілого до кінця на місці злочину, чи виконав обвинувачений усі дії, які вважав за потрібне щоб довести умисел на вбивство до кінця, тобто обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Більш того, як слідує із показань потерпілого та обвинуваченого потерпілий не вибіг, а вийшов із квартири. При цьому навіть сам потерпілий вважав, що його життю нічого не загрожує. Йому стало погано лише на вулиці. Обвинувачений ОСОБА_7 не наздоганяв його. Таким чином, суд першої інстанції, вказавши, що ОСОБА_7 вважав, що не довів свій умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині до кінця з незалежних від його волі обставин, а саме, вважаючи, що завдав потерпілому смертельних поранень, з місця вчинення кримінального правопорушення втік - спростовується як показаннями потерпілого, обвинуваченого та свідків так і самим вироком суду, якій ці обставини відобразив у вироку.

Отже, враховуючи наявні матеріалах справи показання обвинуваченого, потерпілого та свідків дії обвинуваченого ОСОБА_7 ніяким чином не можуть кваліфікуватися судом за ч.2 ст.15 ст.1 ст. 115 КК України з огляду на кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень (удари наносилися хаотично, а саме з лівого та з правого боку легень, передпліччя та стегна), причини припинення злочинних дій (припинення дій потерпілого спрямованих на удушення обвинуваченого), поведінку винного і потерпілого, що передували події (саме те, що бійку почав потерпілий, він перший наніс удари обвинуваченого та почав його душити), їх стосунки (а саме те, що вони являються близькими родичами). Крім того вказує, що поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність в нього умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого. ОСОБА_7 діяв у стані необхідної оборони, проте для свого захисту від суспільно небезпечного посягання обрав такий спосіб, який не відповідав характеру і небезпечності посягання. У зв`язку з цим дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно розцінювати як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони. Зазначає, що суд не приділив достатньої уваги показам потерпілого, обвинуваченого та свідка, а саме, що відбулася сварка між потерпілим та обвинуваченим. Першим бійку почав потерпілий. Потерпілий душив обвинуваченого за горло. Обвинувачений втрачав свідомість. Потерпілий душив обвинуваченого за горло доти поки не почав «Харчати» - «задихатися». Обвинувачений припинив нанесення тілесних ушкоджень одразу після припинення нападу на нього. Не переслідував потерпілого. Потерпілий сам вийшов із квартири. Допомагав розміщувати потерпілого у карету швидкої допомоги.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за таких обставин.

11.11.2020 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходились за місцем свого проживання, тобто у приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 . В цей час між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, яка в подальшому переросла у бійку, в ході якої у ОСОБА_7 виник єдиний злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіянні смерті ОСОБА_9 . Близько 00 год. 40 хв. ОСОБА_7 , реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, взявши правою рукою кухонний ніж та в час, коли ОСОБА_9 перебував в приміщенні коридору в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 і бажаючи їх настання, умисно завдав кухонним ножем з полімерним руків`ям синього та білого кольорів в область тулуба і кінцівок ОСОБА_9 не менше восьми-дев`яти травматичних дій. Однак свій злочинний намір ОСОБА_7 не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_9 , відчинивши двері, вибіг з вказаної квартири та ОСОБА_7 , вважаючи, що завдав йому смертельних поранень, з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_7 згідно висновку експерта № 82 від 11.11.2021 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 у вигляді множинних ножових поранень грудної клітини, проникаючих у плевральні порожнини справа та зліва з пошкодженням легенів та двостороннім пневмотораксом і гемотораксом, ножового поранення правого передпліччя та ножового поранення правого стегна. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від травматичної дії предмета (предметів), який володіє колото-різаними властивостями, можуть відповідати вказаному терміну та в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого, колегія суддів дослідивши матеріали апеляційних скарг дійшла наступного висновку.

За змістом положень ч.1 та 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України є правильними, такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи і ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні належних та допустимих доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку.

Вирок суду першої інстанції достатньо умотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду при повторному розгляді апеляційної скарги здійснює перевірку показів які були надані обвинуваченим та потерпілим в суді першої інстанції шляхом проведення судового слідства.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду в суді апеляційної інстанції зазначив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, та показав, що ОСОБА_9 є його племінником. Він та ОСОБА_9 перебували за адресою АДРЕСА_1 . Вони з ОСОБА_9 почали вечеряти у залі вказаної квартири, вживаючи спиртне. В ході вечері вони вдвох вжити велику кількість алкогольних напоїв. Внаслідок цього вони сп`яніли. В ході вечері між ними виникла сварка, яка переросла у бійку. Причини бійки не пам`ятає через стан сп`яніння. Бійку почав ОСОБА_9 . В ході бійки ОСОБА_9 почав бити, його, ОСОБА_7 кулаками в обличчя та по тулубу, почав душити його. Від ударів у ОСОБА_7 з носу пішла кров. Щоб змити кров ОСОБА_7 пішов у ванну кімнату. Вважає, що на кухні взяв ножа і з метою захисту ударив ним ОСОБА_9 скільки раз і куди не пам`ятає через стан сп`яніння. Як закінчилась бійка, коли вибіг з квартири ОСОБА_9 . ОСОБА_7 не пам`ятає через стан сп`яніння. Зазначив, що його розбудила мати, та від неї дізнався про те що сталось. Коли ОСОБА_9 грузили до машини швидкої допомоги він допомагав. Послався що умислу на вбивство не мав.

Зважаючи на те, що до суду апеляційної інстанції неодноразово викликався потерпілий, однак до суду апеляційної інстанції не з`явився. Встановити місцезнаходження потерпілого не представляється можливим. Колегія суддів виходить із практики ЄСПЛ, яка визнає прийнятним використання показань наданих під час минулого судового розгляду.

Суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи. Щодо судових свідчень особи під час минулого розгляду, то беззаперечно за наявності таких свідчень, сторона має право вимагати допиту такої особи під час нового судового розгляду, і в такому випадку суд має вжити всіх необхідних заходів для забезпечення такого права. Однак, зважаючи на вчинення всіх заходів для забезпечення явки такої особи виявилося неможливим, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час минулого судового розгляду. Колегія суддів вважає прийнятним можливість дослідження під час проведення судового розгляду показів, які були надані при розгляді справи в суді першої інстанції, зважаючи на те, що у дані покази були отримані в порядку ч.4 ст.95 КПК України, безпосередньо сприймались під час судового засідання, особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

Відповідно до досліджених показів в суді апеляційної інстанції встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 в суді першої інстанції за участі прокурора, обвинуваченого та його захисника показав, що є племінником ОСОБА_7 . З вечора 10 листопада 2020 року і вночі на 11 листопада 2020 року вони вечеряли вдома за адресою АДРЕСА_1 . з ОСОБА_7 . При цьому вжили багато алкогольних напоїв. Під час вечері між ним та ОСОБА_7 виникла суперечка, яка переросла у бійку, яку розпочав він. В ході бійки він наніс удар ОСОБА_7 у тулуб та душив його, від чого ОСОБА_7 знепритомнів, а він пішов на кухню курити. Повернувшись до кімнати знов почав бити ОСОБА_7 . Відчув різку біль у боці, як він зараз розуміє від ножових поранень. Скільки було ударів не може сказати. Він вибіг із квартири на вулицю. ОСОБА_7 його не наздоганяв. Що відбувалось далі не пам`ятає. У подальшому дізнався, що ОСОБА_7 наніс йому 7 ножових поранень. Повідомив, що вони з ОСОБА_7 перебувають у добрих відносинах. Претензій до нього не має. Вважає, що ОСОБА_7 не мав наміру його убивати.

Крім того, вина обвинуваченого, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, які були дослідженні судом першої інстанції в повному об`ємі, та їм надана оцінка у вироку суду, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що 11.11.2020 року близько 24 год. вийшла з свого дому і пішла до сусіднього домоволодіння по господарських справах. Повертаючись і підходячи до свого будинку, почула стогін. Було темно і погано видно. Підійшовши, побачила чоловіка, який лежав на землі горілиць. Спочатку подумала, що то п`яний. Підійшовши ближче, впізнала у ньому ОСОБА_9 , який був однокласником її дочки. Той був у поганому стані. Задерши кофту побачила на його тілі лівій і правій бокових поверхнях верхньої частини тулубу сліди від ножових поранень. ОСОБА_9 був кволий і вона зрозуміла, що це через значну втрату крові. Подзвонила до швидкої медичної допомоги. Намагалась подзвонити до матері ОСОБА_12 не додзвонилась. Тоді подзвонила до ОСОБА_13 . Побігла до неї вона живе на 2 поверсі їх будинку. Прибігши, взяла води і повідомила про виявлення ОСОБА_9 . Повернувшись, дала пораненому води і чекала приїзду швидкої допомоги. Вийшли ОСОБА_14 , його мати, ОСОБА_15 . Приїхала швидка медична допомога, ОСОБА_9 завантажили до машини і тоді усі пішли по домівках. На запитання захисника повідомила, що ОСОБА_7 не виявляв агресії чи наміру заподіяти шкоди ОСОБА_9 , допомагав вантажити ОСОБА_9 до машини швидкої допомоги.

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що є тіткою обвинуваченого і проживає утому ж будинку, що і він - у АДРЕСА_3 , тільки у різних квартирах. 11.11.2020 року близько опівночі до неї прийшла сусідка ОСОБА_11 і повідомила, що ОСОБА_9 лежить неподалік їх будинку і «з ним погано» і просила води. Також сказала, що не може додзвонитись до Вовиної бабки ОСОБА_16 . Вона подзвонила до ОСОБА_17 і передала їй те, що сказала ОСОБА_11 . Після цього, трохи згодом пішла і сама. Там вже були ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_11 . Згодом приїхала машина швидкої медичної допомоги і забрала ОСОБА_9 до лікарні. Поранень на ОСОБА_9 не бачила. На той момент, про те що сталось їй не казали. На запитання захисника повідомила, що ОСОБА_7 , на той час не виявляв агресії, чи наміру продовжувати заподіювати шкоду ОСОБА_9 , допомагав вантажити ОСОБА_9 до машини швидкої допомоги. На запитання прокурора повідомила, що наступного дня виявила на сходах під`їзду сліди крові.

- витягом з ЄРДР кримінальне провадження № 0000319, від 11.11.2020 року з якого вбачається, що факт реєстрації об 11:09:16 год. 11.11.2020 року у ЄРДР усного повідомлення медичної сестри приймального відділення КНП «Голованівська ЦРЛ» ОСОБА_20 про доставку каретою швидкої допомоги до приймального відділення лікарні ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями у вигляді колото різаних ран тулубу, верхньої та нижньої кінцівок, проникаючих колото-різаних ран з ушкодженням легені, яких йому з його слів заподіяв кухонним ножем ОСОБА_7 під час сварки на ґрунті неприязних відносин, яка відбулась у АДРЕСА_1 (т.1 а.с.114);

- рапортом старшого інспектора чергового Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_21 з якого вбачається, що 11.11.2020 року о 03:40 год. він прийняв телефонне повідомлення медичної сестри приймального покою КНП «Голованівська ЦРЛ» про доставку до лікарні ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями у вигляді різаних ран на правий кисті, на лівій руці, та на грудній клітині, під питанням колота рана на правому боці, які йому з його слів заподіяв кухонним ножем ОСОБА_7 під час сварки на ґрунті неприязних відносин, яка відбулась у АДРЕСА_1 (т.1 а.с.115);

- довідкою завідуючого хірургічним відділенням КНП «Голованівська ЦРЛ» ОСОБА_22 від 11.11.2020 року б/н з якої вбачається, що ОСОБА_9 перебуває у хірургічному відділенні КНП «Голованівська ЦРЛ» на стаціонарному лікуванні з приводу множинних тілесних ушкоджень у вигляді колото різаних ран тулубу з пошкодженням легеневої тканини з двох сторін, двостороннім пневмотораксом ножових ран верхньої та нижньої кінцівок стан важкий (т.1 а.с.116);

- протоколом огляду місця події від 11.11.2020 року з фото таблицею, яким зафіксовано хід та результати огляду кабінету приймального відділення КНП "Голованівська ЦРЛ" (т.1 а.с.117-120);

- протоколом огляду місця події від 11.11.2020 року з фото таблицею яким зафіксовано хід та результати огляду прибудинкової території будинку за адресою АДРЕСА_3 . Також в ході огляду зафіксовано виявлення численних плям бурого кольору неправильної форми, які в сукупності являють собою слід до квартири АДРЕСА_4 . Протоколом відображено хід та результати відібрання зразків речовини бурого кольору з вказаних плям та їх пакування (т.1 а.с.121-142);

- протоколом огляду місця події від 11.11.2020 року з фото таблицею судом досліджено хід та результати огляду квартири АДРЕСА_2 . В ході огляду зафіксовано вхід до квартири, обстановка в квартирі. Оглядом зафіксовано виявлення численних плям бурого кольору неправильної форми на вхідних дверях квартири, на порозі вхідних дверей квартири, в коридорі квартири на міжкімнатних дверях, на стіні, на килимі залу квартири. Виявлено та вилучено недопалки у попільниці в приміщенні туалету та на підвіконні кухні квартири. Виявлено та вилучено кухонні ножі у кількості 2 шт. з пластиковою (білого та блакитного кольору) та з дерев`яною ручкою. Протоколом відображено виявлення відбитків рук та їх вилучення та пакування (т.1 а.с.145-158);

- висновком експерта №745 від 07.12.2020 року за експертною спеціальністю "дактилоскопічні дослідження" яким встановлено, що частина слідів рук, виявлених в ході огляду 11.11.2020 року квартири АДРЕСА_2 належать ОСОБА_9 (т.1 а.с.175-194);

- висновком експерта №779 від 30.11.2020 року за результатами судово-імунологічної експертизи яким встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи В(ІІІ) (Ва). Кров, виявлена в ході огляду подвір`я, коридору будинку АДРЕСА_3 може належати ОСОБА_9 (т.1 а.с.195-198);

- висновком експерта №780 від 30.11.2020 року за результатами судово-імунологічної експертизи яким встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи В(ІІІ) (Ва). Кров, виявлена в ході огляду квартири АДРЕСА_2 може належати ОСОБА_9 (т.1 а.с.199-201);

- протоколом огляду предмету, постанови, квитанції встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.1 а.с.202-206);

- висновком експерта №778 від 21.12.2020 року за результатами судово-імунологічної експертизи яким встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи В(ІІІ) (Ва). Кров, виявлена на футболці, спортивній кофті, штанах ОСОБА_9 може належати ОСОБА_9 (т.1 а.с.208-210);

- протоколом огляду предмету з фототаблицею, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.1 а.с.202-205);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21100-ТР від 12.01.2021 року за експертною спеціальністю «дактилоскопічні дослідження» яким встановлено, що на поверхнях, вилучених в ході огляді квартири АДРЕСА_2 , ножів з дерев`яною та полімерної ручкою слідів рук придатних до ідентифікації, не виявлено (т.1 а.с.232-235);

- протоколом огляду предмету з фототаблицею, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.1 а.с.233-236);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/74-Б від 30.03.2021 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що на поверхні вилученого в ході огляді квартири АДРЕСА_2 , ножа з полімерною ручкою виявлено генетичні ознаки слідів крові людини та клітини з ядрами містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі (т.1 а.с.236-258);

- протоколом огляду предмету, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.2 а.с.2-4);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/76-Б від 23.06.2021 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що на наданих на дослідження недопалках цигарок, вилучених в ході огляду кухні квартири АДРЕСА_2 , виявлено генетичні ознаки клітин з ядрами, які містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі (т.2 а.с.5-23);

- протоколом огляду предмету, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.2 а.с.23-25);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/84-Б від 04.03.2021 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що на наданих на дослідження змивах слідів бурого кольору, вилучених в ході огляду квартири АДРЕСА_2 , виявлено генетичні ознаки слідів крові, які містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі (т.2 а.с.26-41);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/75-Б від 03.03.2021 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що на наданих на дослідження змивах слідів бурого кольору, вилучених в ході огляду квартири АДРЕСА_2 , виявлено генетичні ознаки слідів крові, які містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі (т.2 а.с.26-41);

- протоколом огляду предмету, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.11.2021 р. (т.2 а.с.53-56);

- висновком експерта №82 від 04.11.2021 року яким встановлено, що у ОСОБА_9 були наявні такі ушкодження: множинні ножові поранення грудної клітини, проникаючі в плевральні порожнини справа та зліва з пошкодженнями легенів та двостороннім пневмотораксом і гемотораксом, ножове поранення правого передпліччя та ножове поранення правого стегна. Ці тілесні ушкодження могли утворитись від травматичної дії предмета (предметів), який володіє колото-різаними властивостями, можуть відповідати вказаному терміну та в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння (т.2 а.с.60-61);

- протоколом обшуку від 16.11.2021 року та з носія фіксування ходу проведення обшуку квартири за адресою АДРЕСА_1 зафіксований факт виявлення у квартирі та затримання ОСОБА_7 (т.2 а.с.71-76);

- висновком експерта №СЕ-19/112-21/10772-Д від 22.12.2021 року за експертною спеціальністю «дактилоскопічні дослідження» яким встановлено, що десять слідів рук, які було вилучено в ході огляду квартири АДРЕСА_2 , належать ОСОБА_7 , 2 невідомій особі, решта непридатні для ідентифікації (т.2 а.с.88-108);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/17530-БД від 11.01.2022 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що на наданих на дослідження змивів слідів бурого кольору, вилучених з фрагменту полімеру, виявленого в ході огляду квартири АДРЕСА_2 , виявлено генетичні ознаки слідів крові, які містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (т.2 а.с.115-127);

- протоколом огляду предмету, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.2 а.с.127-130);

- висновком експерта №473 від 24.12.2021 року яким встановлено, що гр. ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходиться в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію частини 1 статті 19 Кримінального кодексу України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_7 слід вважати осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.131-133);

- висновком експерта №СЕ-19/112-21/10925-БД від 24.12.2021 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що два предмети, схожі на ножі, вилучені 11.11.2020 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , холодною зброєю не є, а є кухонними ножами, що є різновидом ножів господарсько-побутового призначення. Ніж довжиною 254 мм. виготовлений промисловим способом. Ніж довжиною 229 мм виготовлений саморобним способом(т.2 а.с.134-138);

- протоколом огляду предмету, постанови встановлено факт визнання 2 кухонних ножів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 25.12.2021 р. (т.2 а.с.139-142);

- висновком експерта №2 від 17.01.2022 року яким встановлено, що, виходячи із локалізації та характеру ушкоджень вказаних з наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , вони могли утворитись в результаті не менше восьми-дев`яти травматичних дій (т.2 а.с.143-144);

- протоколом огляду предмету та постанови від 18.01.2022 року встановлено факт визнання медичної карти стаціонарного хворого речовим доказом та передачу її на зберігання (т.2 а.с.145-147).

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно кваліфікації дій обвинуваченого за ст.124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, є необґрунтованими та безпідставними.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та зазначив в своєму вироку, що враховуючи: кількість заподіяних обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень - не менше восьми дев`яти; характер заподіяних обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень - множинні ножові поранення грудної клітини, проникаючі в плевральні порожнини справа та зліва з пошкодженнями легенів та двостороннім пневмотораксом і гемотораксом, ножового поранення правого передпліччя та ножового поранення правого стегна, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння їх локалізація .

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дії обвинуваченого за ч.2 ст.15 КК України як закінчений замах на вказаний злочин, судом першої інстанції вірно зазначено, що обвинуваченим було виконано усі дії, необхідні для заподіяння смерті потерпілому, але потерпілий залишився живим в силу причин, що не залежали від волі обвинуваченого.

Те, що обвинувачений не переслідував потерпілого, щоб спричинити смерть останньому, з огляду на вже нанесені тому тілесні ушкодження, не свідчить на відсутність наміру спричинити йому смерть. Також, той факт, що обвинувачений допомагав вантажити потерпілого до автомобіля швидкої медичної допомоги, враховуючи викладене, може розцінюватись як свідчення каяття у вчиненому, але не діями по відверненню наслідків вчиненого.

При розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції не знайшло свого підтвердження твердження обвинуваченого про те, що він наніс тілесні ушкодження потерпілому у стані необхідної оборони. Крім того, в матеріалах справи будь - які докази щодо наявності тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_7 після вказаних подій, у тому числі на шиї, відсутні. Колегія суддів перевіривши матеріали справи, оцінивши вищевказані зібрані докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу, сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема знаряддя злочину, кількість та локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, стосунки потерпілого та обвинуваченого та їх поведінку, що передувала події, колегія суддів доходить висновку, про підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України відсутні. А тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Вказаним винятком із засади змагальності законодавець установив пріоритет іншої загальної засади кримінального провадження - верховенства права, за якою людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Втіленням цієї засади є норми процесуального права, які наділяють суди всіх інстанцій - від першої до касаційної, повноваженнями за наявності для того правових підстав, незалежно від процесуальних позицій сторін, навіть з власної ініціативи приймати рішення щодо покращення правового становища обвинуваченого, засудженого.

Так суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, який є не судимим, за місцем проживання обвинувачений негативно не характеризується, не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває.

Врахував наявність пом`якшуючої обставини щире каяття та наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ст.68 КК України.

Однак при призначенні покарання необхідно враховувати не тільки характеризуючі дані обвинуваченого, а і інші чинники що сприяли скоєнню кримінального правопорушення. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував девіантну поведінку потерпілого, що підтверджується показами, які були надані ОСОБА_9 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, відсутність цивільного позову до обвинуваченого та дійшов помилкового висновку щодо призначення максимального покарання в межах санкції ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 з урахуванням вимог ст.68 КК України. Враховуючи дослідженні матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про зміну оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, ч.2 ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року, стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України в частині призначеного покарання -змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України 7 років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженою яка тримається під вартою, у той же строк з дня її вручення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4