КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2024 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 25.12.2024 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою або застосувати заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/42182/24 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7561/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що органом досудового розслідування не доведено, а в ухвалі слідчого судді не зазначено обґрунтованих доводів про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а також визначення йому розміру застави.

Органом досудового розслідування не надано жодного належного та допустимого доказу наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

На думку апелянта, в матеріалах справи відсутні ознаки об`єктивної сторони інкримінованого кримінального правопорушення, а саме передачі будь-яких даних представникам спецслужб російської федерації, що вплинуло б на зниження обороноздатності України, зі створенням умов для діяльності на території України іноземних розвідок, а також не доведені дії ОСОБА_6 , що пов`язані із збиранням відомостей та передачі їх представникам спецслужб російської федерації.

Повідомлення про підозру містить істотні суперечності, та є неконкретним.

Крім того, ОСОБА_6 було затримано без наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 208 та абзацу 10 ч. 1 ст. 615 КПК України, оскільки будь-яких протиправних дій, що містять ознаки вчинення злочину або замаху на його вчинення ОСОБА_6 не вчиняв, будь-яких обґрунтованих підстав вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, не було зафіксовано у процесуальних документах.

Також апелянт зазначав, що слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, інкримінований йому злочин не пов`язаний зі злочинами проти життя та здоров`я. Підозрюваний довгий час працював на різних оперативних посадах в СБУ та СЗР, має нагороди.

Апелянт посилався на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 та наявність у нього ряду діагнозів. Перебуваючи в умовах ДУ «Київському слідчому ізоляторі», ОСОБА_6 не має можливості дотримуватись рекомендацій лікаря, у зв`язку із чим його стан здоров`я погіршується.

Органом досудового розслідування не доведено наявності жодного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання захисника, ОСОБА_6 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він раніше займав посаду начальника відділу у Службі зовнішньої розвідки, а тому у правоохоронних органів про нього є багато інформації стосовно нього.

Посилання сторони обвинувачення на можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є лише припущенням і не підтверджено жодними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000718 від 27.12.2022 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 110 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, а також за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 384 КК України.

Згідно даних клопотання, 25.11.2024 о 11 год. 23 хв. ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 615 КПК України.

25.01.2024 о 18 год. 37 хв. в межах даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому в умовах воєнного стану громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: наданні іноземній державі, іноземній організації, її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.01.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24.03.2024 включно.

Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_15 від 19.03.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000718 від 27.12.2022 до трьох місяців, тобто до 25.04.2024.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21.03.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 24.04.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.04.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000718 від 27.12.2022 до шести місяців, тобто до 25.07.2024.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.04.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 20.06.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.06.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 25.07.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.07.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000718 від 27.12.2022 до одинадцяти місяців, тобто до 25.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.07.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 19.09.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.09.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 15.11.2024 включно.

11.11.2024 старший слідчий в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 25.12.2024, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2024 задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 25.12.2024 включно.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, що підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше кримінальне правопорушення

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрації, є пенсіонером, одружений, раніше не судимий.

Разом з тим, врахувавши індивідуальні обставини кримінального правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованого йому злочину, зміст підозри та вимоги абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Крім того, колегія судів звертає увагу, що відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, колегія суддів вважає передчасними доводи захисника про відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, з посиланням на недоведеність передачі будь-яких даних представникам спецслужб російської федерації, що вплинуло б на зниження обороноздатності України, зі створенням умов для діяльності на території України іноземних розвідок, а також недоведеність дій ОСОБА_6 , що пов`язані із збиранням відомостей та передачі їх представникам спецслужб російської федерації. Вказані доводи підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому належним чином дослідив усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Так, враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність у підозрюваного наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, або визначення застави.

Наведені стороною захисту дані про особу підозрюваного, зокрема про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, довгий час працював на оперативних посадах в СБУ та СЗР, були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання, проте не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний має ряд хронічних захворювань, а також на те, що в умовах ДУ «Київському слідчому ізоляторі» ОСОБА_6 не має можливості дотримуватись рекомендацій лікаря, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки відсутні відомості медичного характеру, які б вказували на неможливість підозрюваного утримуватись під вартою у зв`язку із наявними у нього захворюваннями, та неможливість, у разі необхідності, отримання ним необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Доводи захисника про незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_6 можуть бути предметом оскарження в порядку ст. 206 КПК України, а також можуть бути предметом розгляду в подальшому, зокрема при оцінці доказів, отриманих під час затримання підозрюваного.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3