Справа № 305/1651/24
Провадження по справі 1-кп/305/166/25
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 13.03.2025. Рахівський районний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушево мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого, настоятеля храму Всіх святих с. Біла Церква, військовозобов`язаного, раніше судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,-
ОСОБА_5 , будучи призначеним у серпні 2015 року, на посаду настоятеля храму Всіх святих с. Біла Церква, Тячівського району Закарпатської області, достовірно знаючи та розуміючи що ним буде вчинено неправомірні дії, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у 2015 році (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), в порушення положень ст.14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону, за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю; ст.116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону; ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної ділянки (паю); ст.125 Земельного кодексу України, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування або оренди земельною ділянкою та його державної реєстрації, які регляментують набуття і реалізацію права на землю; ч.5 ст.26, п.1 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності; ст.9 Закону України "Про архітектурну діяльність"; самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0450 га, яка є комунальною власністю Солотвинської селищної ради, що за адресою с. Біла Церква, вул. Монастирська, без номеру (урочище "Риту Попи) Тячівського району Закарпатської області, на якій, немаючи жодних дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, порушуючи норми 4.1-4.7 ДБН А.2.2.3:2014, в частині відсутності проектно-кошторисної документації, технічних умов, відсутності проекту підготових робіт, п.п.1,5,7 ч.3 ст.37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо відсутності копії документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою або копія договору суперфіцію; відсутності дозволу на виконання будівельних робіт, відсутності копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд, самовільно, в період часу з 2015 року по 16 серпня 2023 року, незаконно збудував капітальну споруду - двоповерхову будівлю з цокольним поверхом (штучно збудований на земельній ділянці самостійний об`єкт, що фундаментально пов`язаний із земельною ділянкою та переміщення якого без незрівнянної шкоди його призначенню неможливе), складної конфігурації, площею 450 кв.м., розміщену на бутобетонному фундаменті, яка є нерухомим майном та будівництво якої не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.
Обвинувачений ОСОБА_5 , у судовому засіданні, свою винуватість у вчиненні інкримінованого діяння, визнав частково, незаперечує, що він збудував двоповерхову будівлю з цокольним поверхом), без належного дозволу на початок будівельних робіт, однак вважає, що він жодним чином не порушував Законуи України. Більше того, такі його дії були вимушеним заходом, оскільки він, як настоятель храму "Всіх Святих" в с. Біла Церква, Тячівського району Закарпатської області, не мав де жити., тому і розпочав будівництво споруди. У останньому слові обвинувачений свою винуватість у вчиненому заперечив, просив виправдати його з -під обвинувачення.
При цьому, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, така, на переконання суду, повністю підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами.
На підтвердження винуватості ОСОБА_5 стороною обвинувачення було надано суду письмові докази, які судом досліджені в повному обсязі. Окрім наведеного, судом допитано свідків, заявлених прокурором.
Так, допитана в ході судового слідства свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні ствердила, що вона працює начальником відділу земельних відносин Солотвинської селищної ради з 2021 року. У серпні 2024 року, вона входила до складу земельної комісії, в якій геодезист виставив точки, де знаходиться земельна ділянка, яка приватизована релігійною громадою села, у результаті було встановлено, що додаткова будівля, знаходиться за межами кадастрового номера, отже поводиться самовільне будівництво, оскільки земельна ділянка не відводилася для будівництва, жодна фізична чи юридична особа не зверталися з питанням про дозвіл на будівництво.
Свідок ОСОБА_8 , в судовому засіданні ствердив, що на даний час працює начальником відділу, містобудування, архітектури, комунального майна та капітального будівництва Великобичківської селищної ради. Раніше він працював в управлінні державної архітектурної інспекції в Закарпатській області і на той момент в період з 2014 по 2021 рік, дозвільних документів на будівництво цієї будівлі не було. Заходи не вживалися, оскільки однією з вимог є звернення щодо незаконного будівництва, однак жодних звернень не надхоило. Як мешканцю с. Б. Церква, йому відомо, що будівництво здійснював ОСОБА_9 . Він стверджує, що дозвіл на будівництво відсутній.
Свідок ОСОБА_10 , у судовому засіданні ствердив, що раніше він служив у храмі Всіх Святих, с. Біла Церква, Тячівського району Закарпатської області, після нього настоятелем храму був призначений ОСОБА_9 . За час його служіння в с. Біла Церква, будувався тільки храм, він не використовував інших земельних ділянок, жодного іншого будівництва не проводив. Він знімав квартиру в смт Солотвино, де і проживав.
Свідок ОСОБА_11 , у судовому засіданні ствердив, що до 2020 року перебував на посаді сільського голови с. Біла Церква, на той час Рахівського району. Храм Всіх Святих, с. Біла Церква, знаходиться за межами населеного пункту, тому він не володіє інформацією хто здійснював будівництво споруди, що поблизу храму. До нього, як голови села, ніхто не звертався за дозвільними документами, оскільки до його повноважень не входило виділення земельних ділянок під будівництво, за межами села.
Свідок ОСОБА_12 , у судовому засіданні ствердив, що він працює на екскаваторі. ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) настоятель храму Всіх Святих, в с. Біла Церква попросив його допомогти по будівництву споруди біля храму, на що він погодився, виконував роботу, копав дорогу і траншею на воду. Ця будівля призначена для паломників, які приходять помолитися.
Свідок ОСОБА_14 , у судовому засіданні ствердив, що у селі Біла Церква є храм Всіх Святих, настоятелем у храмі є ОСОБА_15 ( ОСОБА_9 ), який час від часу звертався за допомогою по будівництву споруди, що біля храму. Він, разом з іншими чоловіками неодноразово виконували різгі роботи біля храму.
Окрім показань свідків, за клопотанням прокурора судом досліджено також письмові докази, зокрема:
- з відповіді селищного голови ОСОБА_17 наданої начальнику Управління Служби безпеки України в Закарпатській області ОСОБА_18 від 10.08.2023 №05-27/1599 слідує, що храм Всіх Святих УПЦ в с. Біла Церква, Тячівського району, побудовано на земельній ділянці комунальної власності за кадастровим номером 212368100:03:002:0012, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, площа землі становить 0,30 га. У відповідності до державного акту на право постійного користування серії ЯЯ №098892 від 18.02.2011, земельна ділянка в урочищі "Риту Попи", передана у користування релігійній громаді Української православної церкви храму Всіх Святих на підставі розпоряджень Рахівської районної державної адміністрації від 28.10.2009 №513 та від 15.09.2010 №566. Правовстановлюючі документи (технічна документація) на вищевказану земельну ділянку зберігаються у відділі №6 м. Рахів Управління надання адміністративних послуг головного управління Держеокадастру у Закарпатській області. Згадно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.08.2023, відомості про наявність нерухоиого майна на вказаній земельні ділянці відсутні. До Солотвинської селищної ради звернення стосовно вказаної земельної ділянки не надходили та відповідні рішення з цього приводу сесією органу місцевого самоврядування не приймались. Також відділом містобудування та архітектури Солотвинської селищної ради жодних документів щодо містобудівних умов та обмежень на будівництво храму не надавались. Встановити чи знаходяться будівлі комплексу храмових споруд, зглідно акту обстеження земельної ділянки від 10.08.2023, в межах земельної ділянки без сертифікованого інженера геодезиста неможливо (т.1, а.п.148);
- протокол огляду місця події від 26.09.2023, в с. Біла Церква, об`єктом огляду є земельна ділянка, яка розташована в с. Біла Церква, ур. Риту Попи, під`їзд до земельної ділянки здійснюється по існуючій грунтовій дорозі. На території ділянки з правого боку знаходиться будівля Храму Всіх Святих, по периметру земельна ділянка огороджена парканом з металевого коолючого дроту, натягнутого між стовпцями, окрім правої сторони ділянки, де наявний уклін, внизу за яким залізнична колія та частина ділянки. Також неогороджена ділянка в задній частині на якій знаходиться дзвінниця. Позаду будівлі Храму знаходиться ще одна споруда, незавершеного будівництва - двохповерхова будівля, яка має підвал (цокольний поверх), фундамент будівлі бетонний, стіні виготовлені як з цегли так і з блоків, наявні бетонні перекриття. На будівлі встановлені вікна та двері, частина з яких металопластикові, інші з дерева. В ході проведення огляду місця події за допомогою GPS приладу RTKGNSSRECEIVER модель мікроровер проведено геодезичні обміри оглядуваної земельної ділянки та наявних будівель, з метою встановлення їх площі та площі будівель. Фототаблицями до протоколу огляду місця події від 26.09.2023 за адресою с. Біла Церква, ур. "Риту Попи", Тячівського району Закарпатської області із відображенням загального вигляду земельної ділянки, храму та будівлі поблизу нього (т.1, а.п.166-174);
- з відповіді ФОП ОСОБА_19 на запит прокурора слідує, що згідно наданих матеріалів будівництво капітальних будівель без дозвільних документів заборонено. Вказана трьохповерхова будівля, являється капітальною будівлею, зокрема відноситься до класифікації класу наслідків (ДБН А.2.2.-3 (16) до 1 класу наслідків, як капітальна будівля. Будівництво та проектування капітальних споруд всілякого призначення без виділеної земельної ділянки цільового призначення однозначно заборонено (т.1, а.п.187);
- з акту огляду веб сторінок сайту під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_2 "та акаунту під назвою " ОСОБА_20 " в соціальній мережі "Фейсбук", який імовірно належить настоятелю Храму Всіх Святих Хустської єпархії УПЦ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідує, що на сторінці "Венедикт Хромий", у соціальній мережі "Фейсбук" розміщено допис під назвою " ОСОБА_21 теж долучилися до будівництва монастирського храму на честь карпаторуських святих". У зазначеному дописі містяться фотоматеріали на яких зображені паломники на фоні храму, що будується. Окрім цього, на зображеннях видно, що паломники тримають у руках цеглини, на яких написано назву населеного пункту, імовірно, з якого вони прибули, що може свідчити про їх матеріальний або інший вклад у будівництво храму. Разом з цим, у тексті зазначеного допису містяться реквізити кредитної карти, яка належить ОСОБА_5 , що може свідчити про його пряму участь в організації будівництва храму (т.1, а.п.192-197);
- з відповіді Голови районної державної адміністрації - начальника рійонної військової адміністрації ОСОБА_23 від 15.03.2024 №395/01.1-12 слідує, що у розпорядження Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області надано архівні копії розпоряджень голови Рахівської районної державної адміністрації від 28.10.2009 №513 "Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у постійне користування, за межами населеного пункту; від 15.09.2010 №566 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 28.10.2009 №513". Щодо надання інформації про виділення земельних ділянок релігійній громаді Української православної церкви храму Всіх Святих с. Біла Церква, у архівному відділі райдержадміністрації не значиться (т.1, а.п.210);
- відповідно до розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закапатської області від 28.10.2009 №513, у зв`язку із розробленим проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування релігійній громаді Української православної церкви Хустсько-Виноградівської єпархії вирішено затвердити проект землеустрою та надати земельну ділянку загальною площею 0, 30 га у постійне користування релігійній громаді Хустсько-Виноградівської єпархії, юридична адреса: с. Біла Церква, вул. Жовтнева, 9, для громадської забудови (будівництво та обслуговування церкви) на землях Білоцерківської сільської ради, за межами населеного пункту, урочище Риту Попи (т.1, а.п. 211);
- з відповіді наданої Державною Інспекцією Архітектури та Містобудування України від 10.04.2024, слідує, що шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівльної діяльності, за параметром пошуку "замовник будівництва - ОСОБА_10 , замовник будівництва ОСОБА_5 та "замовник будівництва Релігійна громада Православної церкви храму Всіх Святих в с. Біла Церква, інформації та документів що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію зкінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання, станом на дату відповіді не виявлено (т.1, а.п. 234-235);
Суд, дослідивши та перевіривши зібрані стороною обвинувачення докази, заслухавши обвнуваченого, свідків у кримінальному провадженні, проаналізувавши їх та надавши їм відповідну правову оцінку, приходить до переконання, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, доведена, виходячи з наступних підстав.
Кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України настає за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці.
Положенням абзацу 15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Суд зважає, що юридичними ознаками самовільного зайняття земельних ділянок є:
- вчинення будь-яких дій, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки (активна поведінка);
- відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду);
- відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки;
- не визнання дій щодо земельної ділянки правомірними жодним нормативним актом.
При чому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.
Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у різних діях - у незаконному огороджуванні ділянки, знищенні і встановленні межових знаків та у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження дерев чи кущів, розміщення будівельних матеріалів, тощо. Але у всіх випадках особа протиправно заволодіває земельною ділянкою, вчинює відносно неї певні дії як власник чи законний користувач і при цьому порушує суб`єктивні інтереси учасників земельних правовідносин.
Суб`єкт злочинів, передбачених різними частинами ст.197-1 КК України - загальний.
Суб`єктивна сторона самовільного зайняття земельної ділянки і самовільного будівництва на ній будівель або споруд характеризується прямим умислом. Винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити (позиція ККС ВС в постанові від 12 грудня 2019 року справа №317/885/17).
У межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 висунуто обвинувачення за ч.3 ст.197-1 КК України, яке вимагає доказування таких фактів: 1) самовільне зайняття земельної ділянки; 2) самовільне будівництво будівель, споруд; 3) учинення дій по такому зайняттю безпосередньо обвинуваченим.
З матеріалів справи вбачається, що частина земельної ділянки, самовільне зайняття якої інкримінують ОСОБА_5 , для останнього є чужою, оскільки він не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою, як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею, так як відсутні відповідні рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), як і відсутні вчинені правочини щодо такої земельної ділянки, що свідчить про незаконність фактичного використання земельної ділянки будь-якими іншими особами, поза межами відповідної волі її розпорядника.
Стаття 197-1 КК України передбачає відповідальність за два самостійних (хоч і пов`язаних між собою) злочини - самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику (ч. 1) і самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій ділянці (ч. 3). Відповідальність за їх вчинення обтяжують кваліфікуючі ознаки, вказані, відповідно, у ч. 2 та ч. 4 даної статті.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК Україні, полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки, а кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 цієї статті, - у самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці.
У злочинах із матеріальним складом суспільно небезпечні наслідки, передбачені як обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу злочину (основного або кваліфікованого). Такі наслідки зафіксовані у диспозиції норми Особливої частини КК України або випливають з неї і становлять собою заподіяну об`єкту кримінально-правової охорони шкоду, визначену у кількісному та (або) якісному відношенні. Особливість наслідків як ознаки складу конкретного злочину полягає і в тому, що такі ознаки охоплюються умислом або необережністю винного. Це положення випливає із законодавчих визначень умислу та необережності (ст. ст. 24, 25 КК України).
Аналіз ч.1 ст.197-1 КК України свідчить про те, що ознаки об`єктивної сторони злочину, передбаченого цією нормою, закріплені в законі за допомогою вказівки на: 1) суспільно небезпечне діяння (самовільне зайняття земельної ділянки); 2) суспільно небезпечні наслідки (значна шкода власникові або законному володільцеві земельної ділянки). Звідси випливає, що злочин, описаний у ч.1 ст.197-1 КК України, є злочином із матеріальним складом, обов`язковими ознаками якого є діяння, наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками
Зі змісту ж ч.3 ст.197-1 КК України не випливає, що злочином визнається самовільне будівництво будівлі (споруди) лише за умови, що самовільне зайняття земельної ділянки заподіяло значну шкоду. Вказівка у ч.3 ст.197-1 КК України на земельну ділянку, "зазначену у частині першій цієї статті", означає тільки те, що самовільно зайнята земельна ділянка як місце самовільного будівництва не належить до числа земель з особливим правовим режимом, перерахованих у ч.2 ст.197-1 КК України
Таким чином, суд дійшов висновку: 1) ч.3 ст 197-1 КК України містить самостійний склад кримінального правопорушення; 2) для кваліфікації самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді значної шкоди не є обов`язковим, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 25.10.2022 у справі № 359/885/20 (провадження № 51-1986км22).
На думку суду, не викликають сумнівів показання свідків та представника потерпілого, оскільки вони повністю узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами винуватості ОСОБА_5 , а також повноцінно відтворюють обставини скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушеня доведена повністю, його дії кваліфіковано вірно за ч.3 ст.197-1 КК України, як самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій (частині) земельної ділянки, на якій, немаючи жодних дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт, відсутності копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд, в період часу з 2015 року по 16 серпня 2023 року, незаконно збудував капітальну споруду - двоповерхову будівлю з цокольним поверхом (штучно збудований на земельній ділянці самостійний об`єкт, що фундаментально пов`язаний із земельною ділянкою та переміщення якого без незрівнянної шкоди його призначенню неможливе), складної конфігурації, площею 450 кв.м.
З урахуванням наведеного, а також показів наданих обвинуваченим в ході судового слідства, на думку суду, невизнання обвинуваченим винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, є обраним ним способом захисту.
Окрім цього, за ініціативою прокурора у судовому засіданні досліджено документи, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_5 .
Так, згідно характеристики від 02.01.2024 виданої в.о. старости с. Грушово, ОСОБА_24 , громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав в АДРЕСА_4 . ОСОБА_5 являється священно служителем Грушівського чоловічого монастиря, на даний час на території Грушівського чоловічого монастиря, на даний час на території Грушівського старостинського округу не проживає. За місцем проживання характеризувався позитивно з односельчанами підтримував хороші відносини. За характером: дружелюбний, спокійний, врівноважений. Жодних скарг та заяв до Грушівського старостинського округу на даного громадянина не поступало. (т.2, а.п.24).
Згідно характеристики виданої Хустською єпархією, Української православної церкви 13 лютого 2024 року, ОСОБА_25 перебуває на посаді настоятеля храму Всіх Святих у с. Біла Церква Рахівського району з 2015 року. За короткий час набув позитивних відгуків серед духовенства та прихожан, володіє умінням грамотно, аргументовано і коротко викладати думку. Жо свого послуху ставиться відповідально, вміє бачити і зосереджуватися на головному. Самокритичний, визнає власні упущення. Бере активну участь у релігійному житті єпархії. Користується авторитетом серед колег по роботі, скромний у побуті (т.2, а.п. 27).
Відповідно до Указу, від 25 серпня 2015 року, виданого керуючим Хустською Єпархією 25 серпня 2015 року, ієромонаха Венедикта (Хромея) призначено настоятелем храму Всіх Святих с. Біла Церква, Солотвинського благочиння (т.2, а.п.26).
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 , за місцем проживання та служіння характеризується позитивно.
Судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 .
З досудової доповіді органу пробації на обвинуваченого ОСОБА_5 слідує, що його виправлення без позбавлення та обмеження волі на певний строк є можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, з урахуванням позиції прокурора, особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкцій ч.3 ст.197-1 КК України у виді штрафу, що буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Разом з цим, судом встановлено, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 24.11.2023, ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.436 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування покрання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. Іспитовий строк закінчився 24.11.2024. зазначене кримінальне правопорушення вчинив у 2015 році.
Таким чином, у даному провадженні суд не враховує покарання, призначене вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2023 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
У відповідності до положень ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , під час досудового та судового слідства не обирався. Клопотань про обрання такого не надходило.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України та призначити йому покарання у виді у штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Головуюча: ОСОБА_1