печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

04 грудня 2024 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на вилучене майно, а саме: посвідчення комітету по боротьбі з корупцією на ім`я ОСОБА_5 , яке поміщено до сейф пакету з № WAR 1359404, спортивна кофта та штани темно синього кольору, які поміщено до паперових конвертів та мобільний телефон марки «Iphone 10» з сім карткою з номером НОМЕР_1 , який поміщено до сейф пакету з № 3418700, що перебували у користуванні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09 грудня 2024 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, слідчим було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, слідчим у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вказує, що у провадженні слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002653 від 23.11.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 ч. 1 ст. 115 КК України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.11.2024 о 00 год. 20 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у громадському місці, зокрема в приміщенні готелю «Sky Loft» за адресою: м. Київ, вул. Еспланадна, 17. Внаслідок вживання алкогольних напоїв перебували у стані алкогольного сп`яніння, вели себе зухвало та зверхньо до оточуючих.

Того ж дня о 00 год. 21 хв. ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 перебуваючи біля бару на першому поверсі готелю «Sky Loft», діючи умисно, узгоджено, раптово та безпричинно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення громадського порядку, порушення спокою відвідувачів та нормальної роботи готелю та бажаючи їх настання, маючи на меті грубо порушити громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе загальноприйнятим нормам моралі та виявляючи зневагу до елементарних правил поведінки у громадському місці, очевидно демонструючи протиправну вседозволеність, прагнучі самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, проявивши особливу зухвалість, групою осіб почали хаотично наносити численні удари кулаками по тулубу та голові охоронцям готелю ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та відвідувачам внаслідок чого останнім спричинено тілесні ушкодження.

Крім того ОСОБА_6 тоді ж, вже діючи самостійно, з метою залякування присутніх, безпричинно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення громадського порядку, порушення спокою відвідувачів та нормальної роботи готелю та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе загальноприйнятим нормам моралі та виявляючи зневагу до елементарних правил поведінки у громадському місці, очевидно демонструючи протиправну вседозволеність, прагнучі самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, проявивши особливу зухвалість, дістав з-під одягу пістолет марки «Glok 17», який заздалегідь взяв із собою для спричинення тілесних ушкоджень, здійснив не менше трьох хаотичних та неприцільних пострілів, внаслідок яких наніс поранення кінцівок охоронцю готелю ОСОБА_8 та відвідувачу ОСОБА_9 , також внаслідок хуліганських дій ОСОБА_6 порушено спокій та звичний уклад життя мешканців готелю «Sky Loft».

Крім того, ОСОБА_6 23.11.2024 о 00 год. 28 хв., перебуваючи в приміщенні готелю «Sky Loft» за адресою: м. Київ, вул. Еспланадна, 17, побачив раніше незнайомих йому відвідувачів готелю, серед яких був ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими через неприязні відносини, що раптово виникли, в останнього виникла сварка, яка у подальшому переросла у бійку.

У ході бійки, яка тривала не більше хвилини, через неприязні відносини до ОСОБА_10 , у ОСОБА_6 виник намір на заподіяння смерті останньому.

Реалізуючи свій умисел, що раптово виник, діючи самостійно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , діючи з умислом, спрямованим на умисне, протиправне позбавлення його життя, усвідомлюючи і передбачаючи, що його дії можуть спричинити смерть ОСОБА_10 , дістав з-під одягу пістолет марки «Glok 17» та бажаючи вчинити вбивство, зблизившись у притул до потерпілого, здійснив постріл у верхню праву передню частину грудної клітини ОСОБА_10 , тобто у життєво-важливий орган, чим спричинив вогнепальне порання грудної клітини, від якого ОСОБА_10 помер на місці.

24.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Під час затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України при особистому обшуку виявлено та вилучено: паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_5 з № НОМЕР_2 , посвідчення комітету по боротьбі з корупцією на ім`я ОСОБА_5 , яке поміщено до сейф пакету з № WAR 1359404, спортивна кофта та штани темно синього кольору, які поміщено до паперових конвертів та мобільний телефон марки «Iphone 10» з сім карткою з номером НОМЕР_1 , який поміщено до сейф пакету з № 3418700.

23.11.2024, постановою слідчого у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами: паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_5 з № НОМЕР_2 , посвідчення комітету по боротьбі з корупцією на ім`я ОСОБА_5 , яке поміщено до сейф пакету з № WAR 1359404, спортивна кофта та штани темно синього кольору, які поміщено до паперових конвертів та мобільний телефон марки «Iphone 10» з сім карткою з номером НОМЕР_1 , який поміщено до сейф пакету з № 3418700.Слідчим доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Слідчий вказує, що з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність в арешті майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: речових доказів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що 23.11.2024, постановою слідчого у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами: паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_5 з № НОМЕР_2 , посвідчення комітету по боротьбі з корупцією на ім`я ОСОБА_5 , яке поміщено до сейф пакету з № WAR 1359404, спортивна кофта та штани темно синього кольору, які поміщено до паперових конвертів та мобільний телефон марки «Iphone 10» з сім карткою з номером НОМЕР_1 , який поміщено до сейф пакету з № 3418700.Слідчим доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно, а саме: посвідчення комітету по боротьбі з корупцією на ім`я ОСОБА_5 , яке поміщено до сейф пакету з № WAR 1359404, спортивна кофта та штани темно синього кольору, які поміщено до паперових конвертів та мобільний телефон марки «Iphone 10» з сім карткою з номером НОМЕР_1 , який поміщено до сейф пакету з № 3418700, що перебували у користуванні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1