Номер провадження: 11-кп/813/1180/25
Справа № 487/976/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївскої обл. від 26.11.2024 про повернення прокурору обвинувального акту у к/п №0000169 від 15.03.2017 відносно:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Абакан, Красноярського краю, рф, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 2 ст. 309 КК України

ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Веселе Ростовської області, рф, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000169 від 15.03.2017 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України був повернутий прокурору для усунення недоліків.

Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що у обвинувальному вказано прізвище обвинуваченої ОСОБА_11 , що суперечить принципу презумпції невинуватості, оскільки матеріали провадження відносно неї були виділені в окреме провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з огляду на наступне:

- за результатами досудового розслідування к/п №0000169 було складено 22.02.2018 обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на підставі якого Веселинівським райсудом Миколаївської обл. здійснювався судовий розгляд. Згодом, ухвалою вказаного суду від 16.03.2020 матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_11 виділено в окреме провадження у зв`язку із оголошенням її у розшук. ОСОБА_11 висунуто обвинувачення у співучасті з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та, на даний час, кримінальне провадження відносно неї відновлене та перебуває на розгляді у Вознесенському міськрайсуді Миколаївської обл. (згідно ухвали Миколаївського апеляційного суду від 04.11.2024 та ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської обл. від 13.11.2024 по справі №472/216/22). Водночас, помилковим є посилання суду на те, що вищевказані обставини виключають можливість визначення судом меж обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення, оскільки зазначення в обвинувальному акті особи співучасника є результатом отримання доказів її причетності до вчинення злочину;

- зазначене кримінальне провадження тривалий час розглядається у суді, а необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору порушує права обвинувачених на розгляд провадження у розумний строк;

- суд розглянувши кримінальне провадження по суті, у разі не засудження ОСОБА_11 на час ухвалення вироку у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не позбавлений можливості та має право зазначити ОСОБА_12 так, щоб не порушувати її право на презумпцію невинуватості;

За таких обставин, прокурор ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу Вознесенського міськрайсуду Миколаївської обл. від 26.11.2024 та призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в суді 1-ої зі стадії підготовчого провадження.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість обвинувачені та їх захисники заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом 1-ої інстанції було дотримано не в повній мірі з таких підстав.

Так, процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України, отже обвинувальний акт може бути повернутим прокурору лише з мотивів його невідповідності вимогам вказаної статті.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Апеляційний суд наголошує, що повернення обвинувального акту передбачає наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, а сам обвинувальний акт цілком відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затверджував (т. 1, а.п. 33).

Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (т.1, а.с. 34-87) та розписки сторони захисту про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (т.1, а.с. 88-94).

Апеляційний суд зауважує, що під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення злочину повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частин статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами досудового розслідування к/п №0000169 від 15.03.2017 був затверджений обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

У подальшому, ухвалою Веселинівського райсуду Миколаївської обл. від 16.03.2020 матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_11 було виділено в окреме провадження у зв`язку із оголошенням її у розшук.

Згодом, 01.10.2024 ухвалою Миколаївського апеляційного суду к/п №0000169 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було направлено до Вознесенського міськрайсуду Миколаївської обл. для розгляду по суті.

Водночас, як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 відновлене та перебуває на розгляді у Вознесенському міськрайсуді Миколаївської обл.

Колегія суддів враховує посилання суду 1-ої інстанції на приписи ст. 62 Конституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, в той же час зауважує, що на момент затвердження обвинувального акту він у повному обсязі відповідав вимогам КПК України, більш того, в силу ст. 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй діяльності, в тому числі і в частині викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення.

Окрім того, відповідно до практики ЄСПЛ презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому, навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату («Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), п. 37; «Нераттіні проти Греції» (Nerattini v. Greece), п. 23; «Діду проти Румунії» (Didu v. Romania), п. 41). Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88; «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).

Зазначену практику ЄСПЛ також підтримують національні суди, які порушенням принципу презумпції невинуватості розцінюють зазначення осіб-співучасників злочину в обвинувальному вироку суду, якщо ці особи раніше не були визнанні винним відповідним рішенням суду.

Таким чином, ні чинне законодавство, ні судова практика, не розцінюють поіменне зазначення в обвинувальному акті осіб-співучасників злочину як порушення принципу презумпції невинуватості, оскільки, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, прокурор в обвинувальному акті викладає фактичні обставини, які, на його думку, вважає встановленими. Повернення обвинувального акту із зазначених підстав не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Окрім того, апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ та приписи ст. 28 КПК України щодо розгляду справи упродовж розумного строку, відтак, необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору, порушує право обвинувачених постати перед судом без невиправданої затримки.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на те, що першочергово обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні було складено щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та він надійшов до суду 1-ої інстанції для розгляду ще у 2017 році. Та обставина, що провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_11 було виділено в окреме провадження та зупинено у зв`язку із її розшуком не свідчить про недоліки обвинувального акту.

За викладених обставин апеляційний суд констатує, що повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із підстав зазначення в ньому іншого співучасника вчинення злочину ОСОБА_11 є безпідставним та помилковим.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до Вознесенського міськрайсуду Миколаївської обл. для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 24, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївскої обл. від 26.11.2024 про повернення прокурору обвинувального акту у к/п №0000169 від 15.03.2017 відносно ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 2 ст. 309 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у к/п №0000169 від 15.03.2017 відносно ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 2 ст. 309 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України в суді 1-ої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3