Справа № 615/1754/24
Провадження № 1-кп/615/177/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження № 0000076 від 01.03.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ков`яги Валківського району Харківської області, громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, маючої середню освіту, працюючої продавцем продовольчих товарів ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Епізод № 1.

У період часу з 26 грудня 2023 року по 18 лютого 2024 року ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, які на даний час не встановлені, працюючи продавцем продовольчих товарів ФОП « ОСОБА_4 » в м. Валки Богодухівського району Харківської області, в період дії воєнного стану, не маючи будь - якого відношення до надання юридичних послуг та не маючи належної освіти, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого протиправного діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок інших осіб, умисно ввела в оману відносно своїх справжніх намірів ОСОБА_6 та під приводом допомоги у встановленні місця знаходження її зниклого безвісті чоловіка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 рахується як безвісті зниклий під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Мар?їнка Донецької області, отримала від останньої грошові кошти в сумі 5 025,00 грн.

У свою чергу, будучи впевненою у доброчесних намірах ОСОБА_3 , ОСОБА_6 надала останній грошові кошти в розмірі 5 025,00 грн, які самостійно перерахувала зі свого банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 на банківську карту № НОМЕР_3 яку надала потерпілій ОСОБА_3 та яка належить невстановленій особі.

Після чого ОСОБА_3 не виконавши свою обіцянку та не надавши жодної допомоги щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_7 обернула вказані гроші на свою користь, чим завдала потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Епізод № 2.

У період часу з грудня 2023 року по 06 січня 2024 року, більш точного часу та дати не встановлено, ОСОБА_3 , діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, які на даний час не встановлені, працюючи продавцем продовольчих товарів ФОП « ОСОБА_4 » у м. Валки Богодухівського району Харківської області в період дії воєнного стану, діючи повторно, не маючи будь - якого відношення до надання юридичних послуг та не маючи належної освіти, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого протиправного діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок інших осіб, умисно ввела в оману відносно своїх справжніх намірів ОСОБА_8 та під приводом допомоги у встановленні місця знаходження його зниклого безвісті рідного брата ОСОБА_9 , 1990 р.н., який рахується як безвісті зниклий під час виконання бойового завдання на території України, отримала від останнього грошові кошти в сумі 10 265,00 грн.

У свою чергу, будучи впевненим у доброчесних намірах ОСОБА_3 , ОСОБА_8 надав останній грошові кошти в розмірі 10 265,00 грн, які самостійно перерахував зі свого банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_4 на банківську карту № НОМЕР_5 та на банківську карту № НОМЕР_6 , яка належать невстановленій особі.

Після чого ОСОБА_3 не виконавши свою обіцянку та не надавши жодної допомоги щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_9 обернула вказані гроші на свою користь, чим завдала потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на вказану суму.

Епізод № 3.

02 січня 2024 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, які на даний час не встановлені, працюючи продавцем продовольчих товарів ФОП « ОСОБА_4 » в м. Валки Богодухівського району Харківської області, діючи повторно, в період дії воєнного стану, не маючи будь - якого відношення до надання юридичних послуг та не маючи належної освіти, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого протиправного діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок інших осіб, умисно ввела в оману відносно своїх справжніх намірів ОСОБА_10 та під приводом допомоги у встановленні місця знаходження її зниклого безвісті товариша ОСОБА_11 , який рахується як безвісті зниклий під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Кліщіївка Донецької області, отримала від останньої грошові кошти в сумі 4 000,00 грн.

У свою чергу, будучи впевненою у доброчесних намірах ОСОБА_3 , ОСОБА_10 надала останній грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн, які самостійно перерахувала зі свого банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» на банківську карту № НОМЕР_7 , яка належить невстановленій особі в сумі 2 000,00 грн та на банківську карту ОСОБА_3 № НОМЕР_8 в сумі 2 000,00 грн.

Після чого ОСОБА_3 , не виконавши свою обіцянку та не надавши жодної допомоги щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_11 , обернула вказані гроші на свою користь, чим завдала потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.

Епізод № 4.

У період часу з 14 січня 2024 року по 14 лютого 2024 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, які на даний час не встановлені, працюючи продавцем продовольчих товарів ФОП « ОСОБА_4 » Богодухівського району Харківської області в період дії воєнного стану, не маючи будь - якого відношення до надання юридичних послуг та не маючи належної освіти та посади, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого протиправного діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок інших осіб, умисно ввела в оману відносно своїх справжніх намірів ОСОБА_12 , та під приводом допомоги у отриманні виплат за бойове поранення чоловіка ОСОБА_13 отримала від останньої грошові кошти в сумі 8 517,60 грн.

У свою чергу, будучи впевненою у доброчесних намірах ОСОБА_3 ОСОБА_12 надала останній грошові кошти у розмірі 8 517,60 грн, які самостійно перерахувала зі своєї банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_9 на банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 № НОМЕР_8 .

Після чого ОСОБА_3 не виконавши свою обіцянку та не надавши жодної допомоги щодо отримання виплат ОСОБА_13 обернула вказані грошові кошти на свою користь, чим завдала потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди на вказану суму.

Епізод № 5.

12 червня 2024 року ОСОБА_3 , діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, які на даний час не встановлені, працюючи продавцем продовольчих товарів ФОП « ОСОБА_4 » в м. Валки Богодухівського району Харківської області, діючи повторно, в період дії воєнного стану, не маючи будь - якого відношення до надання юридичних послуг та не маючи належної освіти, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого протиправного діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок інших осіб, умисно ввела в оману відносно своїх справжніх намірів ОСОБА_14 та під приводом допомоги в оформленні посвідчення учасника бойових дій та отримання грошових виплат у зв`язку з пораненням сина ОСОБА_15 , отримала від останньої грошові кошти в сумі 10 500,00 грн.

У свою чергу, будучи впевненою у доброчесних намірах ОСОБА_3 , ОСОБА_14 надала останній грошові кошти в розмірі 10 500,00 грн, які самостійно перерахувала зі свого банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_10 на банківську карту № НОМЕР_5 , яка належить невстановленій особі в сумі 5 000,00 грн та на банківську карту ОСОБА_3 № НОМЕР_8 в сумі 3 000,00 грн, а також передала останній готівку у розмірі 2 500,00 грн.

Після чого ОСОБА_3 , не виконавши свою обіцянку та не надавши жодної допомоги щодо отримання посвідчення учасника бойових дій та грошових виплат у зв`язку з пораненням ОСОБА_15 , обернула вказані гроші на свою користь, чим завдала потерпілій ОСОБА_14 майнової шкоди на вказану суму.

ІІ. Позиція обвинуваченої щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, визнала у повному обсязі, повністю підтвердила фактичні обставини вчинення нею кримінальних правопорушень, надала пояснення щодо місця, часу, способу вчинення кримінальних правопорушень так як вони встановлені судом. Також зазначила, що зобов`язується відшкодувати потерпілим у повному обсязі матеріальні збитки та більше не займатись такою протиправною діяльністю.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 у судове засідання не з`явились. Подали до суду заяви, у яких просять проводити судовий розгляд без їх участі. Також, в заявах зазначили, що претензій до обвинуваченої не мають.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих.

Враховуючи той факт, що обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора та обвинуваченої, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат, речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винною у вчиненні яких визнається обвинувачена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення - злочини, які кваліфікуються судом:

- по епізоду заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 (епізод № 1 за цим вироком суду) за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- по епізоду заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 (епізод № 2 за цим вироком суду) за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

- по епізоду заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 (епізод № 3 за цим вироком суду) за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

- по епізоду заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_12 (епізод № 4 за цим вироком суду) за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

- по епізоду заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_14 (епізод № 5 за цим вироком суду) за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_3 має середню освіту, працює продавцем продовольчих товарів ФОП ОСОБА_4 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, встановленої групи інвалідності не має, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судима.

Згідно з висновком досудової доповіді Богодухівського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 30 жовтня 2024 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - середній.

За висновком досудової доповіді від 30 жовтня 2024 року, виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, із покладення на неї обов`язків, передбачених ч. 1, 3 ст. 76 КК України.

В обвинувальному акті зазначені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються в тому числі щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуюче ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Згідно зі сталою судовою практикою під активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним та певною мірою ініціативним. Крім того, під активним сприянням розкриттю злочину Пленум Верховного Суду України розумів надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи (п. 3 постанови Пленуму від 23 грудня 2005 року № 12).

Як вбачаться з пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, діючи за попередньою змовою групою осіб, які на даний час не встановлені, під час вчинення кримінальних правопорушень надавала потерпілим банківські картки, які належали невстановленим особам, на які потерпілі здійснювали переказ коштів, що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_3 не здійснювала будь-яких активних дій, направлених на викриття осіб, за попередньою змовою з якими вона вчиняла кримінальні правопорушення, а також інших дій, направлених на сприяння правоохоронним органам під час досудового розслідування з метою встановлення осіб, які приймали участь у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, а тому суд не визнає обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України є нетяжким злочином, відсутність пом`якшуючої покарання обставини та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винної, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченій ОСОБА_16 покарання в межах санкції за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнала повністю, по справі відсутні обставини, які обтяжують покарання, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі та без її ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає можливим звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу суд не вбачає.

Ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 25 червня 2024 року (справа № 615/1124/24, провадження № 1-кс/615/278/24) накладено арешт шляхом заборони володіння, користування, розпорядження, відчуження будь-яким особам, на майно, тимчасово вилучене 21.06.2024 в ході проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Infinix ІМЕI1 НОМЕР_11 , ІМЕI2 НОМЕР_12 , PSN НОМЕР_13 , картки з номерами телефону НОМЕР_14 , НОМЕР_15 ; банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 .

За змістом ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що в подальшому в застосуванні даного заходу відпала потреба, суд приходить до висновку про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 25 червня 2024 року (справа № 615/1124/24, провадження № 1-кс/615/278/24).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 19 грудня 2024 року.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон марки «Infinix» IMEI: № НОМЕР_11 , № 2 - НОМЕР_12 ; PSN: НОМЕР_13 , картка з номером телефону: НОМЕР_14 ; НОМЕР_15 ; банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № l Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_3 ;

- оптичний диск вх. 9710519-ВБ, оптичний диск вх. 9417876-ВБ, оптичний диск вх. 9336487-ВБ, оптичний диск вх. 9697522-ВБ, оптичний диск вх. 9727569-ВБ, оптичний диск вх. ЄД-24-09044/КІ, оптичний диск вх. 12868, вих. 9332/3/КТ, які долучені до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 25 червня 2024 року (справа № 615/1124/24, провадження № 1-кс/615/278/24) арешт на майно, тимчасово вилучене 21.06.2024 в ході проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Infinix ІМЕI1 НОМЕР_11 , ІМЕI2 НОМЕР_12 , PSN НОМЕР_13 , картки з номерами телефону НОМЕР_14 , НОМЕР_15 ; банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1