Дата документу 31.03.2025 Справа № 331/1256/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1256/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/284/25 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 травня 2025 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, за наступних обставин.

Громадян України ОСОБА_7 , наприкінці лютого 2025 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно за попередньою змовою з громадянкою України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно та ініціативно надав згоду на допомогу представнику іноземної держави, держави-агресора рф - громадянину російської федерації ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є діючим співробітником (офіцером) 316-го розвідувального центру головного управління генерального штабу збройних сил російської федерації, (далі за текстом - співробітник гу гш зс рф), шляхом виконання завдань із підшукання потенційних публічних місць, в яких можливо розмістити вибухові пристрої, та подальшого самостійного виготовлення саморобних вибухових пристроїв для вчинення вибуху.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_7 у період з 21 лютого 2025 року по 13 березня 2025 року, діючи умисно, за попередньою змовою з громадянкою України ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою створення небезпеки для життя та здоров`я людей, заподіяння значної майнової шкоди, порушення громадської безпеки та залякування населення у м. Запоріжжя, на виконання отриманого від представника держави-агресора рф - співробітника гу гш зс рф ОСОБА_12 завдання щодо вчинення терористичного акту, тобто вибуху та підпалу, підшукали об`єкт потенційного збройного ураження, а саме будівлю ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

У той же час, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_11 , діючи умисно, на виконання представника держави-агресора рф - співробітника гу гш зс рф ОСОБА_12 , з метою самостійного виготовлення саморобного вибухового пристрою, здійснила придбання в побутових магазинах та в місцях роздрібної торгівлі товари широкого вжитку компонентів для його виготовлення, а саме: ацетон+, аміачна селітра, електроліт, гайки, болти, алюмінієва пудра, і ряд інших невстановлених елементів, із яких 12 березня 2025 року спільно та під керівництвом вказаного представника російської федерації, шляхом змішування та хімічні маніпуляції з ними, виготовила нестабільні вибухові суміші та почала їх зберігати за місцями свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого їх збору у вибуховий пристрій та приведення в дію для вибуху у публічно доступному місці, а саме поблизу будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України та у готуванні до вчинення терористичного акту тобто вчинення вибуху та підпалу, які створять небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіють значну майнову шкоду, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб, шляхом підшукання та пристосування знарядь вчинення злочину, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

14 лютого 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000234 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України (а.с. 6-7).

13 березня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням процесуального права.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави не буде порушувати конституційні права та гарантії підозрюваного.

Просить встановити помірний розмір застави.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу. Захисник зазначила, що підозрюваний раніше не судимий, є студентом коледжу, має батьків та сестру.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо причетності ОСОБА_7 до подій вищевказаних кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення є особливо тяжкими злочинами, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що як випливає із матеріалів клопотання, досудове розслідування наразі триває, проводиться ряд слідчих (розшукових) дій, які направлені на встановлення місцезнаходження та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів, зокрема, засобів зв`язку, технічних пристроїв збору інформації, обладнання для шифрування розмов, а тому будучі на свободі, ОСОБА_7 може вчинити дії, направлені на знищення, пошкодження та приховання доказів, які мають істотне значення для кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, наявний і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, оскільки як випливає із матеріалів клопотання, інкриміновані ОСОБА_7 злочини мають триваючий характер, адже як встановлено органом досудового розслідування, скоєння кримінальних правопорушень відбувалось по заздалегідь запланованому плану, за попередньою підготовкою у певний проміжок часу, що дає високу вірогідність вважати, що підозрюваний схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень, які направлені проти основ національної безпеки України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, є студентом, має батьків та сестру, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, урахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не убачає.

Крім того, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, згідно яких, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід тільки у виді тримання під вартою.

З приводу вимог апеляційної скарги щодо визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, то слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ураховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Отже, з огляду на пред`явлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає правомірним та таким, що відповідає вимогам КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу без дотримання вимог кримінального процесуального законодавства України.

Так, згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Статтею 219 КПК України передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

З матеріалів провадження убачається, що підозрюваного ОСОБА_7 затримано 13 березня 2025 року о 14 год. 35 хв. в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 38-40), та того ж дня останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України (а.с. 41-47).

Будь - які дані, які б вказували на продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, в матеріалах за клопотанням про застосування запобіжного заходу відсутні та учасниками судового розгляду не надані.

Виходячи з наведеного, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000234, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 спливає 11 травня 2025 року, у зв`язку з чим, встановлюючи до 12 травня 2025 року строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя вийшов за межі терміну досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - зміні в частині строку, на який застосовано запобіжний захід.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 травня 2025 року включно, змінити в частині строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу та вважати, що до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 травня 2025 року включно.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4