Провадження №: 1-о/752/2/25
У Х В А Л А

07.04.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

провівши відкрите судове засідання з розгляду клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення права на подвійне апеляційне оскарження вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2004 Апеляційним судом Автономної Республіки Крим винесено вирок у кримінальній справі без номеру за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні ряду тяжких злочинів. Зокрема ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п. 1, 2, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, остаточне покарання в порядку ч. 2 ст. 70 КК України призначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного суду України від 28.04.2005 у справі № 05-2100к05 вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим залишено без змін.

02.12.2024 Київським апеляційним судом постановлено ухвалу, відповідно до якої до Голосіївського районного суду міста Києва для розгляду направлено клопотання засудженого ОСОБА_6 про поновлення строку на перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004.

Сформовані Київським апеляційним судом документи, які надійшли до Голосіївського районного суду міста Києва і були оформлені в матеріали провадження з порядковим номером 11п/824/672/2024, містять:

- клопотання засудженого ОСОБА_6 від 18.11.2024, складене з посиланням на п. 14 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, в якому заявлено вимогу про поновлення права на подвійне оскарження вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004; про призначення нового судового розгляду в суді апеляційної інстанції; про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004;

- клопотання засудженого ОСОБА_6 від 18.11.2024, в якому заявлено вимогу про визначення територіальної підсудності (уповноваженого суду) для розгляду його клопотання про поновлення права на подвійне оскарження вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.02.2025 було відкрито кримінальне провадження за клопотанням ОСОБА_6 від 18.11.2024, яке передано Київським апеляційний судом для розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва за ухвалою від 02.12.2024 як клопотання про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, постановлено проводити розгляд клопотання колегіально у складі трьох суддів, судове засідання призначено на 07.04.2025.

У судовому засіданні 07.04.2025 ОСОБА_6 зазначив, що його безпідставно звинувачено та незаконно засуджено, що у 2019 році в судовому порядку вже розглядалася заява про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

На уточнюючі запитання суду ОСОБА_6 пояснив, що не заявляє вимоги про перегляд вироку за нововиявленими та/або виключними обставинами, а просить забезпечити реалізацію його права на подвійне апеляційне оскарження вироку, яким його незаконно засудили.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримав свою заяву, подану через систему "Електронний суд" від 31.03.2025, пояснив наявність проблеми невідповідності норм кримінально-процесуального закону, який діяв до набрання чинності КПК України від 13.04.2012 та норм, які діють наразі, послався на численні рішення Європейського суду з прав людини, пояснювальну записку до проекту КПК України, який був прийнятий 13.04.2012 і висновки та рекомендації Парламентської Асамблеї Ради Європи, зокрема в частині необхідності забезпечення доступу до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Як слідує з вивчених судом документів, заяви захисника та його виступу в судовому засіданні, щодо ОСОБА_6 30.11.2004 обвинувальний вирок виніс Апеляційний суд Автономної Республіки Крим як суд першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 28.04.2005 касаційну скаргу ОСОБА_6 та його захисника залишено без задоволення, а вирок апеляційного суду Автономної Республіки Крим щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Захисник зауважив, що ці судові рішення були ухвалені під час дії КПК України 1960 року, норми якого не передбачали права обвинуваченого, якому висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі, на апеляційне оскарження вироку суду, оскільки такий вирок ухвалювався апеляційним судом як судом першої інстанції.

У той же час КПК України, який був прийнятий Верховною Радою України 13.04.2012, усунув таке обмеження та закріпив право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, що відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ст. 129 Конституції України в редакції Закону України від 02.06.2016 № 1401-VIII. Тобто, Державою Україна законодавство було приведено у відповідність до ст. 2 Протоколу 7, проте законодавець не врахував можливості відновлення права засуджених за КПК 1960 року, на апеляційне та касаційне оскарження вироку суду, в тому числі і для осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Відновивши право на апеляційне оскарження, не було прописано процедури відновлення цього права відносно осіб, щодо яких вирок вже набрав законної сили та переглянутий судом касаційної інстанції.

У зв`язку з цим, посилаючись на принцип верховенства права, ч. 4, 5 ст. 9 КПК України, ст. 58 Конституції України захисник просив суд:

- відновити для ОСОБА_6 право на апеляційне та касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004 в порядку ст. 392, 393, 395 КПК України в редакції 2012 року, шляхом встановлення процедури такого відновлення в ухвалі, яка повинна містити процедуру відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження і направлення справи за цим вироком для перегляду в апеляційному порядку, відповідно до норм КПК України 2012 року;

- направити апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004 до суду апеляційної інстанції для її розгляду в порядку ст. 392, 393, 395 КПК України в редакції 2012 року за встановленою судом в ухвалі процедурою.

Крім того, захисник просив продовжити строк для усунення недоліків заяви ОСОБА_6 , встановлений ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01.01.2025.

Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Як вказувалося вище, ухвалою Київського апеляційного суду від 02.12.2024 клопотання засудженого ОСОБА_6 , які ні за суттю, ні за змістом не стосувалися нововиявлених обставин, направлено до Голосіївського районного суду міста Києва для розгляду саме як заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Із заявами про роз`яснення ухвали Київського апеляційного суду від 02.12.2024 ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 до Київського апеляційного суду не зверталися.

Проаналізувавши вимоги засудженого та захисника, суд з`ясував, що ні пан ОСОБА_6 , на адвокат ОСОБА_7 не просять переглянути вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004 за нововиявленими та/або виключними обставинами, не визначають будь-яких фактів та подій, які можуть становити собою нововиявлені та/або виключні обставини в розумінні чинного законодавства.

Рукописні клопотання засудженого ОСОБА_6 від 18.11.2024 (а.с. 3, а.с. 4-12 том 1 судової справи № 752/27212/24) також не містять ні вимог про перегляд вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004 за нововиявленими та/або виключними обставинами, ні посилань на факти та події, які можуть становити собою нововиявлені обставини в розумінні чинного законодавства, а також і кримінально-процесуального закону, який діяв до набрання чинності КПК України, що прийнятий Верховною Радою України 13.04.2012.

Встановивши відсутність заявлених до суду вимог про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає за належне надати оцінку реально заявленими вимогам, які фактично стосуються віднайдення та встановлення судом першої інстанції, шляхом постановлення ухвал, порядку здійснення кримінального провадження, тобто процесуальних інститутів та процедур.

Аналізуючи доводи захисту, суд розділяє тезиси про необхідність забезпечення кожному засудженому права на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку, як це передбачено у ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що у цій же статті Протоколу № 7 закріплено, що здійснення цього права (права на перегляд судом вищої інстанції факту визнання особи винною), включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

Як вірно зауважив захисник, при прийнятті КПК України 13.04.2012 не було враховано можливості відновлення права засуджених за КПК 1960 року, на апеляційне та касаційне оскарження вироку суду, в тому числі і для осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" унормовано, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Станом на 07.04.2025 КПК України не містить норми, які б визначали суд, уповноважений на розгляд заяв (апеляційних скарг) осіб, засуджених за особливо тяжкі злочини за правилами КПК України, який діяв до 18.11.2012, не містить норм, які встановлюють процедурний порядок розгляду таких і подібних заяв, визначають їх підсудність, вимоги до відповідних заяв/звернень тощо.

Наразі сторона захисту просить місцевий загальний суд постановити судове рішення у формі ухвали, яким встановити процедуру відновлення для засудженого ОСОБА_6 права на апеляційне оскарження вироку від 30.11.2004, за якою розглядатиметься апеляційна скарга ОСОБА_6 , визначити суд, відновити строки.

Враховуючи те, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України, встановлення Голосіївським районним судом міста Києва в своїй ухвалі порядку кримінального провадження за клопотаннями ОСОБА_6 становитиме собою перебирання судом на себе функцій парламенту, яке не притаманне суду та напряму суперечитиме Конституції України, де визначено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України (ст. 75 КПК України). Крім того, це суперечитиме принципу верховенства права, зокрема його визначальному елементу - законності.

Зважаючи на викладене, заявлені засудженим та його захисником вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо вимог захисника про продовження строку для усунення недоліків заяви ОСОБА_6 , що був встановлений ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01.01.2025, то вона залишається без розгляду, адже станом на момент її заявлення (31.03.2025) цей строк давно сплив, і, як було встановлено під час судового засідання, вимоги ОСОБА_6 за клопотаннями від 18.11.2024 не є вимогами про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Щодо решти можливо непроаналізованих доводів захисту, суд зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Керуючись ст. 3 КК України, ст. 7, 372, 395, 459 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 від 18.11.2024, складене з посиланням на п. 14 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, в якому заявлено вимогу про поновлення права на подвійне оскарження вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004; про призначення нового судового розгляду в суді апеляційної інстанції; про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004.

Відмовити у задоволенні заяви захисника - адвоката ОСОБА_7 , в якій заявлено вимогу про відновлення для ОСОБА_6 права на апеляційне та касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004 в порядку ст. 392, 393, 395 КПК України в редакції 2012 року, шляхом встановлення процедури такого відновлення в своїй ухвалі, яка повинна містити процедуру відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, а також направлення справи за цим вироком для перегляду в апеляційному порядку, відповідно до норм КПК України 2012 року; про направлення апеляційної скарги ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2004 до суду апеляційної інстанції для її розгляду в порядку ст. 392, 393, 395 КПК України в редакції 2012 року за встановленою судом в ухвалі процедурою.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 14.04.2025.

Судді ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2

ОСОБА_3