ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 583/915/20 Номер провадження 11-кп/814/630/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2020 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гринченково Охтирського району Сумської області, українця, засудженого:

11.10.2004 Апеляційним судом Сумської області за п.13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.296, ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні клопотань про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Своє рішення суд мотивував тим, що вирок суду щодо ОСОБА_9 набрав законної сили 15.02.2005, у зв`язку з чим суд видав відповідне розпорядження і направив його органу, на який поклав обв`язок щодо виконання вироку.

Згідно з довідкою ДУ «Сумський слідчий ізолятор» № 3/101 від 23.05.2019 ОСОБА_9 направлений для подальшого відбування покарання до ВК № 65 Сумської області 17.04.2005.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 набрав законної сили і у законний спосіб звернений до виконання.

Оскільки обвинувальний вирок, яким засуджений ОСОБА_9 набрав законної сили і відповідно до визначеної КПК України 1960 року процедури звернений до виконання, то за відсутності правових підстав для застосування строків давності виконання обвинувального вироку, суд не вбачає законних підстав для задоволення заявленого клопотання.

Крім цього суд вказав, що клопотання засудженого в частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 16.02.2005 по день ухвалення судом рішення не підлягає задоволенню, так як вирок суду щодо ОСОБА_9 набрав законної сили та звернений до виконання, а тому ОСОБА_9 відбуває призначене судом покарання у виді довічного позбавлення волі.

На ухвалу суду засуджений подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити його клопотання.

Застосувати до нього положення ст. 49 та ст. 80 КК України. Зупинити виконання вироку Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 та відновити строк оскарження цього вироку. Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнити його з-під варти.

Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що вказану ухвалу було постановлено незаконним складом суду, так як суддя ОСОБА_1 з іншими суддями здійснював перегляд вироку від 11.10.2004 за нововиявленими обставинами та судом було задоволено відвід судді ОСОБА_1 .

У даному провадженні він заявляв судді ОСОБА_1 відвід, проте у відводі було відмовлено, а також подавав заяву про вчинення суддею ОСОБА_1 кримінального правопорушення.

Вказує про порушення 10-денного строку розгляду його клопотання, не було належним чином повідомлено всіх учасників справи, а саме тих, неявка яких не перешкоджає розгляду.

Судом не було витребувано жодних матеріалів та документів для забезпечення належного розгляду його клопотання.

Вказує про порушення права на захист, так як суд не замінив адвоката ОСОБА_10 .

Вказує на незаконність вироку суду щодо нього.

Тому вважає, що ухвала суду необґрунтована та незаконна.

Зазначає, що суд у своїй ухвалі безпідставно вказав про визначення йому додаткового покарання у виді конфіскації всього майна та без врахування розпорядження Верховного Суду України, яким повернуто рішення Верховного Суду України як помилкового, що на його думку, впливає на набрання вироком законної сили та порушуються його права, не визначено його статус.

Вказує, що оскільки пройшли строки давності, передбачені ч.4 ст. 49 КК України, тому до нього не може бути обрано покарання у виді довічного позбавлення волі.

В разі відновлення строку на оскарження вироку щодо нього, вважає, що суд повинен переглянути питання щодо запобіжного заходу щодо нього, враховуючи строки давності, передбачені ст. 49 КК України. Виконання вироку не може бути підставою для відмови у застосування ст. 80 КК України.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, засудженого та адвоката в підтримку своєї апеляційної скарги, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про відмову в задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, є правильним.

Доводи ОСОБА_9 про те, що оскільки вирок щодо нього не виконано, та він вважає, що закінчилися строки давності, передбачені ст. 49 та ст. 80 КК України, є безпідставними.

Пункт 5 частини 1 стаття 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Пункт 5 частини 1 статті 80 КК України передбачає, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж п`ятнадцяти років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Колегією суддів встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004, залишеним без зміни ухвалою Верховного Суду України від 15.02.2005, ОСОБА_9 засуджений за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Визначено строк відбування покарання рахувати з 19.04.2004. Зараховано в строк відбуття покарання час затримання із 23.03.2004 по 26.03.2004.

З вироку Апеляційного суду Сумської області вбачається, що ОСОБА_9 засуджений 11.10.2024 за вчинення кримінальних правопорушень у період з 12.01.2004 по 28.04.2004.

Вирок суду набрав законної сили 15.02.2005.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 404 КПК України (в редакції 1960 року) вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.

Аналогічна за змістом норма міститься у відповідних частинах статті 535 КПК України (на час розгляду справи).

Частиною першою статті 401 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляційної, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Вирок Апеляційного суду Сумської області набрав чинності 15.02.2005 на підставі ухвали Верховного суду України, у зв`язку з чим було видано розпорядження про виконання вироку та він був звернений до виконання.

Як вбачається з довідки ДУ «Сумський слідчий ізолятор» № 3/101 від 23.05.2019 ОСОБА_9 направлений для подальшого відбування покарання до ВК №56 Сумської області 17.04.2005.

З огляду на вказане, ОСОБА_9 був засуджений та вирок суду був приведений до виконання в межах строків давності, передбачених ст. 49 та ст. 80 КК України. У зв`язку з цим підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів не вбачає.

Обґрунтованими є і висновки суду про відсутність підстав для зарахування у строк покарання, строку з 16.02.2005 по день розгляду клопотання, оскільки вирок Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 набрав законної сили 15.02.2005, у зв`язку з цим строк з 16.02.2005 є строком відбування покарання, а не попереднім ув`язненням та не підлягає зарахуванню в порядку ч.5 ст. 72 КК України (зі змінами, внесеними Законом України № 838 -VIII), про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Щодо відновлення строку на апеляційне оскарження вироку Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004, необхідно зазначити, що оскарження вироку та відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вирішується відповідно до глави 29 КПК України (в редакції 1960 року).

У той же час, питання про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судом першої інстанції не розглядалося, у зв`язку з цим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості переглянути це питання під час апеляційного розгляду.

Щодо доводів засудженого про розгляд його клопотань незаконним складом суду, колегія суддів звертає увагу, що питання відводу судді ОСОБА_1 вирішувалося судом першої інстанції. Будь-яких підстав, передбачених ст. 75, ст. 76 КПК України для відводу судді ОСОБА_1 місцевим судом не встановлено, у зв`язку з чим відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_9 про відвід судді ОСОБА_1 . Не знаходить підстав для відводу судді ОСОБА_1 і колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Щодо твердження засудженого про те, що суд не замінив йому захисника ОСОБА_10 необхідно зазначити, що в судовому засіданні суду першої інстанції 17.06.2020 ОСОБА_9 вказував, що він буде представляти свої інтереси самостійно. При цьому зі звукозапису судового засідання вбачається, що на запитання головуючого щодо участі захисника в судовому засідання, ОСОБА_9 не заперечив проти того, щоб адвокат ОСОБА_10 здійснював захист його прав під час розгляду клопотань, не вказував про різні правові позиції та не вказував, про необхідність замінити захисника.

При цьому, ОСОБА_9 в апеляційній скарзі правильно звертає увагу, що суд в мотивувальній частині ухвали помилково зазначив про те, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 йому було визначено додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, але вказана описка жодним чином не впливає на правильність ухваленого рішення по суті поданих ним клопотань.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає. Тому, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2020 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4