Провадження №11-кп/801/249/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про звільнення від покарання чи пом`якшення покарання у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння,

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання чи пом`якшення покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2023 у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Приймаючи зазначене рішення місцевий суд зазначив, що внаслідок набрання чинності 09 серпня 2024 року Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», змінилось визначення грошового еквіваленту, з якого настає кримінальна відповідальність, однак за встановленими вироком суду обставинами, майнова шкода, завдана діями ОСОБА_7 є більшою за мінімальний розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, внаслідок чого відсутні підстави для застосування положень ст. 74 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2024 через неправильне, на його думку, застосування закону про кримінальну відповідальність.

Апеляційна с карга мотивована тим, що вчинені ним кримінальні правопорушення підпадають під дію Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX та суд мав застосувати положення ст. 74 КК України звільнивши його від покарання, або пом`якшити його.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.

Установлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія № 86» за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2023 року.

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_7 03.02.2023 повторно, таємно, в умовах воєнного стану викрав належне ОСОБА_8 майно на суму 2892,20 гривень (ч. 4 ст. 185 ККУ), а також того ж дня повторно, таємно, в умовах воєнного стану викрав належне ОСОБА_9 майно на суму 3995,70 гривень (ч. 4 ст. 185 ККУ).

За змістом ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2023 вбачається, що обидва кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 вчинив 03.02.2023.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 гривні.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 гривень (1342х2=2684).

Як убачається зі встановлених місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно майнову шкоду потерпілому ОСОБА_8 на суму 2892,20 гривень, а потерпілій ОСОБА_9 на суму 3995,70 гривень.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна становила відповідно 2892,20 та 3995,70 гривень, тобто ця сума була більшою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, відсутні підстави для звільнення засудженого від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За наведених обставин суд не знаходить підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання чи пом`якшення покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2023 у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: