Справа № 521/6343/25
Номер провадження:1-кс/521/1619/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2025 року м. Одеса
17.04.2025 громадянин ОСОБА_5 добровільно видав співробітникам Національної поліції України предмет, схожий на один корпус гранати «РГО» з маркуванням «РГО-А-ІХ-І 80-64-84», предмет, схожий на один корпус гранати «GHO-1» з маркуванням «GHO-1 RDX 10 01-22», які було поміщено до сейф-пакету WAR1312447, предмет, ззовні схожий на запал типу «УДЗ», з частковим маркуванням «УДЗ-….», та предмет, ззовні схожий на запал типу «АF», з маркуванням «10-07-20», які запаковано до сейф-пакету WAR1312446, за адресою: м. Одеса, вул. Артилерійська 3.
Враховуючи, що вищезазначене майно є доказами кримінального правопорушення вибуховим пристроєм, який було збуто без передбаченого законом дозволу та існує реальна загроза знищення речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені предмети, у зв`язку з чим слідчий просить накласти арешт на зазначене майно та заборонити розпорядження вказаним майном.
Постановою слідчого від 17.04.2025 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів.
Слідчий ОСОБА_3 надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив здійснити розгляд клопотання за його відсутності, зазначивши, що зазначене майно було отримано в ході оперативної контрольованої закупки.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було отримано як добровільно наданий предмет в ході проведення слідчих дій, відповідно до акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 17.04.2025 року та довідки має ІІІ категорію небезпечності, а отже може відносити ся до предметів, обіг яких обмежено, тому не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
Крім того, згідно Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів », затвердженої наказом МВС України від 21.08.98 № 622 року із змінами, обіг вибухових пристроїв та матеріалів є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, вибухові пристрої та матеріали не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені, оскільки законодавством їх обіг заборонено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого задовольнити.
- предмет, схожий на один корпус гранати «РГО» з маркуванням «РГО-А-ІХ-І 80-64-84», предмет, схожий на один корпус гранати «GHO-1» з маркуванням «GHO-1 RDX 10 01-22», які було поміщено до сейф-пакету WAR1312447;
- предмет, ззовні схожий на запал типу «УДЗ», з частковим маркуванням «УДЗ-….», та предмет, ззовні схожий на запал типу «АF», з маркуванням «10-07-20», які запаковано до сейф-пакету WAR1312446.
Заборонити розпоряджатись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1