Справа № 752/3478/22 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2510/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки: ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 січня 2025 року.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Судом при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу було враховано тяжкість і обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, немає міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, місця роботи, офіційного доходу, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення і застосування більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі судового розгляду не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , та попередити зазначені ризики у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом.

В апеляційній скарзі захисника вказано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не проаналізовано всіх ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а лише формально констатовано їх наявність. На думку захисника, ОСОБА_7 здатний виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, передбачені кримінальним процесуальним кодексом, і не перебуваючи під вартою, оскільки з обвинувального акту та реєстру матеріалів кримінального провадження не вбачається, що обвинувачений мав умисел на вбивство кількох людей. Захисник звернув увагу на те, що ухвалою Київського апеляційного суду скасовано попередній вирок у зв`язку з тим, що кваліфікація кримінального правопорушення не узгоджується з пред`явленим обвинуваченням. Щодо наявності ризику переховування обвинуваченого, на думку захисника, це є лише припущенням сторони обвинувачення. Окрім того, застава, яка була визначена ОСОБА_7 , є непомірною для нього. Захисник просив ухвалу скасувати та застосувати до ОСОБА_7 інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив скаргу задовольнити;

обвинуваченого, який підтримав захисником апеляційну скаргу, підтвердив її доводи та просив скаргу задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її доводи необґрунтованими та просив залишити її без задоволення, а ухвалу без змін;

вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Як вбачається із апеляційної скарги захисником порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із ухваленням нової ухвали про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 14 листопада 2024 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою був визначений до 10 січня 2025 року. Між тим, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою був продовжений до 07 лютого 2025 року. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість зміни цієї ухвали судом апеляційної інстанції. Висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на теперішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст.177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню в одному зі способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей чинного КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст.177, ч.1 ст.194, ч.1 ст.196, ч.3 ст.199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, можливо лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині скасування цієї ухвали.

Колегія суддів також зважає на те, що відповідно до вимог ст.407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення як такого, яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника у зв`язку із неможливістю зміни ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4