Справа № 750/3030/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/144/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 6 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, від 27 лютого 2025 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Натомість, в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 27 лютого 2025 року, не зазначено обставин, які могли б об`єктивно свідчити про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги скарги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно ст.. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, однак, всупереч вказаній нормі, за його заявою від 27 лютого 2025 року відомості внесені не були. Вказує, що внесені відомості до постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності виходять за межі допустимих стилістичних чи граматичних коригувань і змінюють суть адміністративного акту, що є неприпустимим і такі дії містять ознаки службового підроблення, яке передбачає умисне внесення та виправлення відомостей посадовою собою до офіційного документу. Вважає, що надання оцінки щодо наявності чи відсутності ознак злочину, за нормами КПК України, мав відбуватися в межах досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 , який підтримав вимоги його апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 27 лютого 2025 року ОСОБА_6 звернувся до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, однак відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення не внесено до ЄРДР.

У заяві від 27 лотого 2025 року ОСОБА_6 зазначив, що 04 липня 2024 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області ОСОБА_7 складено постанову серії ЕНА № 2531952 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій були неправильно вказані дата його народження та місце події, у зв`язку із чим ОСОБА_6 оскаржив зазначену постанову до Новозаводського районного суду м. Чернігова. У ході судового розгляду справи представником Департаменту патрульної поліції надано до суду постанову із виправленнями та дописками, що було обґрунтовано як виправлення механічних описок. Суд не прийняв ці дані до уваги та залишив постанову у силі. На думку заявника, в даному випадку внесені до постанови відомості та виправлення не є механічною опискою та виходять за межі допустимих стилістичних та граматичних коригувань, змінюють суть адміністративного акту, а тому у діях посадових осіб патрульної поліції вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, а саме складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів винесення постанови з невірними даними; внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей зміна населеного пункту без законних підстав; інше підроблення офіційних документів надання до суду виправленого варіанту постанови, який суперечить первинному документу.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з того, що в заяві скаржника до правоохоронного органу не зазначено обставини, які могли б об`єктивно свідчити про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України. Зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення факти вказують на те, що ОСОБА_6 вважає незаконним внесення змін до наданої, як доказ оскаржуваної ним постанови поліцейського від 04 липня 2024 року у судовому провадженні в порядку адміністративного судочинства. Наведені у заяві ОСОБА_6 зміни до вказаного документу є предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, який має надати оцінку наданим у судовому провадженні доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст. 73-76 КАС України). Суд, розглядаючи адміністративну справу, відповідно до ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Виправлення помилок, допущених посадовою особою правоохоронного органу в зазначеному документі не може свідчити про підроблення цього документу. Так, за змістом ч. 1 ст. 73 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган може з власної ініціативи виправити допущені в прийнятому ним адміністративному акті граматичні, стилістичні описки та арифметичні помилки, не змінюючи при цьому суті акта.

Висновок, викладений в оскаржуваній ухвалі слідчого судді щодо підстав залишення без задоволення скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відповідає фактичним обставинам провадження та ґрунтується на вимогах закону.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до ЄРДР.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 (п. 36 цієї постанови) у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Проте, як правильно вказав слідчий суддя, у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не зазначено обставин, які могли б об`єктивно свідчити про наявність ознак кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя вірно та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення помилок, допущених посадовою особою правоохоронного органу в документі, не може свідчити про підроблення цього документу.

Слід відмітити, що самих лише припущень заявника недостатньо для висновку про наявність кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що перевірка заяви про кримінальне правопорушення повинна здійснюватись у кримінальному провадженні після внесення відомостей до ЄРДР, то колегія суддів зауважує, що не будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання до правоохоронного органу не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР, оскільки до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, яких заявником наведено не було, а відтак, не було і бездіяльності по невнесенню відомостей до ЄРДР.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на наведене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин у провадженні, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу

слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 6 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4