Справа № 570/3391/24
номер провадження 1-кп/570/108/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000300 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працюючого, який зареєстрований до засудження за адресою: АДРЕСА_1 який є раніше судимий:

востаннє засуджений вироком Івацевичського районного суду Брестської області Республіки Білорусь від 06.06.2018 за ч. 2 ст. 411, ч. 1 ст.73 КК Республіки Білорусь до 13 років 4 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 12.02.2019, постановленою в порядку ст. ст. 603-610 КПК України, задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України.

Ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ст. 391 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточне покарання призначено у виді 13 років 4 місяців позбавлення волі, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком суду Могилевського району Могилевської області від 29.11.2016 у виді 12 років 4 місяців 3 днів позбавлення волі. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07.02.2022 ухвалу Турійського районного суду Волинської області від 12.02.2019 стосовно ОСОБА_4 залишено без змін,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 26 квітня 2024 року приблизно о 09 годині 44 хвилини, перебуваючи в камері №1 дільниці посиленого контролю ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)», що за адресою: вул. Рівненська, с. Городище Рівненського району Рівненської області, діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень та підриву авторитету державних органів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», який перебував у форменому одязі, а саме - черговий помічник начальника установи відділу нагляду і безпеки ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)», майор внутрішньої служби ОСОБА_6 , що перебував при виконанні службових обов`язків, згідно наказу начальника установи про забезпечення охорони та нагляду на добу від 25.04.2024 № 118/АГ-24 ДСК, умисно наніс своєю головою один удар в область обличчя в ділянку губ останнього.

У результаті вказаних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої губи, осаднення верхньої губи, які в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків не визнав. Однак обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив факт заподіяння удару ОСОБА_6 вранці 26 квітня 2024 року. В судових дебатах та останньому слові висловив жаль у тому, що внаслідок конфлікту між ним та потерпілим виникло кримінальне провадження та, не спростовуючи факту конфлікту, сказав суду, що вже виправити ситуацію йому неможливо.

Потерпілим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_6 - працівник правоохоронного органу черговий помічник начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)», майор внутрішньої служби.

Статус працівника правоохоронного органу у потерпілого підтверджується:

-наказом Про затвердження положення про ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» та Положенням а.с. 46-51 (виправна колонія є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України п.1, є установою закритого типу та відповідно до діючого законодавства здійснює правозастосовні та правоохоронні функції п. 3. Основними завданнями виправної колонії є виконання покарань у виді позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі тощо п. 4);

-наказом від 28.04.2021 № 57/ОС-21 ДУ Городищенська виправна колонія (№96) про призначення капітана внутрішньої служби ОСОБА_6 черговим помічником начальника установи відділу нагляду і безпеки а.с. 43;

-посадовою інструкцією чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки № 95, затвердженою начальником ДУ Городищенська виправна колонія (№96) а.с. 24-26;

-витягом з наказу про забезпечення охорони та нагляду на добу на 27 квітня 2024 року а.с. 31 (черговий помічник начальника установи ОСОБА_6 , його заступник ОСОБА_7 , молодший інспектор ОСОБА_8 з 8 години 35 хвилин 26.04.2024 до 09. години 05 хвилин 27.04.2024)

Згідно Закону України Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів, правоохоронними органами є, у тому числі, органи і установи виконання покарань - ст. 2)

Потерпілий ОСОБА_6 розповів суду, що 26 квітня 2024 року близько 09 години 40 хвилин він, будучи черговим помічником начальника державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)», спільно із заступником чергового помічника начальника установи старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_7 та молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки установи рядовим внутрішньої служби ОСОБА_8 здійснювали прийом дільниці посиленого контролю камери № 1, у якій утримувалися засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

У вказаній камері, при огляді, ним було виявлено заборонений предмет заточений металевий супінатор, який знаходився на столі для загального користування. Він попередив засуджених, що за даним фактом будуть складені відповідні матеріали. ОСОБА_4 негативно відреагував на ці слова, нецензурно висловлювався та погрожував фізичною розправою. У ділянці камери біля виходу з неї, - раптово ОСОБА_4 наблизився до нього, зробивши один крок та вдарив головою йому в обличчя, в область губ. Він відразу у цій ділянці відчув біль. У подальшому він звертався за медичною допомогою. Підтвердив, що він, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при виконанні службових обов`язків, у тому числі при прийомі дільниці посиленого контролю, були у форменному одязі, тому ОСОБА_4 достеменно було відомо, що вони працівники установи. Показання потерпілого є послідовними, аналогічні показанням, які були надані ним безпосередньо після події кримінального правопорушення, що підтверджується дослідженими в подальшому доказами, збігаються з показаннями наданами в судовому засіданні свідками події.

Судом під час судового розгляду було допитано свідків події, досліджено ряд доказів та вивчено характеризуючі дані обвинуваченого, що в сукупності своїй є належними, допустимими доказами та такими, що не суперечать один одному.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що особисто бачив, як ОСОБА_4 у ділянці дверей камери раптово наніс один удар головою в ділянку обличчя ОСОБА_6 , після чого він відтіснив засудженого до дверей камери, а черговим помічником начальника державної установи було натиснуто кнопку тривожної сигналізації.

Свідок ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_7 повністю підтвердили показання потерпілого щодо часу, місця та обставин події.

Обидва свідки підтвердили факт виявлення забороненого предмету у камері ОСОБА_4 та подальшу агресивну його поведінку із використанням нецензурної лексики та погроз стосовно потерпілого.

Вказані показання потерпілого і свідків повністю підтверджуються і дослідженими судом наступними доказами:

- відеозаписом події, що була зафіксована на службові відеореєстратори та в подальшому згідно протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 27.04.2024 з додатком оптичним диском, визнано доказом -документом постановою слідчого від 27.04.2024. а.с. 105-107

- протоколом слідчого експерименту від 08.05.2024 із додатком - картою пам`яті, що визнана доказом документом (постанова слідчого від 08.05.2024 а.с. 53-57);

- висновком службового розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 від 17.05.2024 - а.с. 66-69;

- висновком судово-медичної експертизи від 14.05.2024 № 355 (а.с. 63-64), в якому зазначено, що у ОСОБА_6 виявлено такі тілесні ушкодження: забійна рана нижньої губи, осаднення верхньої губи. Також вказаний висновок констатує, що вказані тілесні ушкодження могли виникнути не менше як від однієї травматичної дії тупого предмету, могли утворитися незадовго до звернення потерпілого в лікувальний заклад, не суперечать терміну 26.04.2024, розглядаються в єдиному механізмі виникнення і в сукупності згідно п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до висновку момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий найбільш ймовірно був обернений обличчям до травмуючого знаряддя або в положенні, близького до цього. В частині механізму виникнення тілесних ушкоджень судово-медичні дані не суперечать показанням, наданим потерпілим ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту від 08.05.2024 (один удар за допомогою голови в область обличчя в ділянку губ).

Обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 та його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується також іншими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 26.04.2024 із фототаблицею - камери № 1 дільниці посиленого контролю Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)» (а.с. 10- 19);

-висновком службового розслідування по факту нанесення тілесних ушкоджень засудженим ОСОБА_4 черговому помічнику начальника установи майору внутрішньої служби ОСОБА_6 від 17.05.2024 (а.с. 66-69) ;

-витягом з наказу про забезпечення охорони та нагляду на добу від 25.04.2024 (на 26-27 квітня 2024) ( а.с. 31);

-наказом від 28.04.2021 № 57/ОС-21 ДУ Городищенська виправна колонія (№96) про призначення капітана внутрішньої служби ОСОБА_6 черговим помічником начальника установи відділу нагляду і безпеки (а.с. 43);

-посадовою інструкцією чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки №95, затвердженою начальником ДУ Городищенська виправна колонія (№96) (а.с. 24-26) (п. 2.9 - черговий помічник начальника установи повинен організовувати здійснення нагляду, проведення перевірок засуджених, їх виведення та зняття з роботи, огляд їх зовнішнього вигляду, проведення обшуків як засуджених, так і місць їх перебування, здійснення контролю за особами, які перебувають на профілактичних обліках шляхом почасових перевірок їх наявності у визначених місцях. П. 2.10 приймати рішення стосовно вилучених у засуджених заборонених предметів. Забезпечувати їх збереження та оформлення відповідних документів.

- інформацією про реєстрацію кримінального правопорушення в Інформаційно комунікаційній системі органу поліції (а.с. 7- 8);

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 1);

- постановою від 15.01.2024 про переведення засудженого ОСОБА_4 до дільниці посиленого контролю (а.с. 129);

- рапортом ОСОБА_6 про нанесення йому тілесних ушкоджень (а.с. 33);

- рапортом ОСОБА_8 за фактом події (а.с. 70);

- рапортом ОСОБА_7 за фактом події ( а.с. 79);

- протоколом вилучення забороненого предмету із фото (а.с. 27-28)

- протоколом прийняття заяви (а.с. 34);

- екстреним повідомленням про звернення потерпілого (а.с. 22);

- консультативним заключенням стосовно ОСОБА_6 ( а.с. 30);

- довідкою медичної частини Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)» про огляд Денисюка садна губ (а.с. 32);

- нарядом про направлення засудженого із СІЗО до установи виконання покарань від 01.06.2021 з витягом із протоколу від 20.05.2021 (а.с. 148-149).

Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Зміст доведеності винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом закріплено, зокрема, в практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою цей Суд підтверджує, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом», що може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», «Рудяк проти України»).

Згідно з п.22 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 688/788/15-к стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Виходячи з вищенаведеного суд враховуючи визнання фактичних обставин кримінального правопорушення самим обвинуваченим та на підставі стандарту доведення поза розумним сумнівом, зважаючи також на досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, що викладено в обвинувальному акті.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинувачений на шлях виправлення не став, будучи раніше неодноразово судимий та відбуваючи покарання в установі виконання покарань вчинив нове кримінальне правопорушення, яке є умисним нетяжким злочином.

Характеристика на засудженого ОСОБА_4 під час відбування покарання вказує на те, що на заходи виховного та профілактичного характеру засуджений не реагує, у допущених порушеннях встановленого порядку відбування покарання не розкаюється, вину у їх вчиненні не визнає, неодноразово вчиняв порушення встановленого порядку відбування покарання, що загрожували безпеці персоналу, негативно впливає на оперативну обстановку в установі; перебуває на оперативно-профілактичному обліку як особа схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботи установи та схильний до членоушкодження (а.с. 120- 123).

Довідка про наявність заохочень і стягнень (а.с.126-128) свідчить про те, що до ОСОБА_4 не застосовувалися заходи заохочення за належну поведінку під час відбування покарання, однак він неодноразово був притягнутий до відповідальності за порушення Правил відбування покарання. Так до засудженого ОСОБА_4 було застосовано 22 стягнення в період відбування покарання в Україні з 28.07.2021 по 20.03.2024. Також було застосовано 18 стягнень під час відбування покарання у ВК № 13 Вітебської області Республіки Білорусь та 32 стягнення у ВК тюрма № 1 м. Гродно Республіки Білорусь.

При призначенні покарання суд враховує відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставини.

Обставиною, шо обтяжує покарання, у обвинувальному акті зазначено та прокурором в процесі судового розгляду заявлено рецидив злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При обранні виду та визначенні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, а також ставлення особи до вчиненого та до потерпілої сторони.

Досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 вказують на те, що обвинувачений характеризується негативно, вчинив кримінальне правопорушення під час відбування покарання відносно працівника правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, що свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення та продовжує бути небезпечним для суспільства. Зважаючи на вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про неможливість призначення покарання за нижньою межею санкції статті.

Остаточне покарання засудженому суд призначає відповідно до положень ст. 71 КК України, враховуючи невідбуту частину покарання за попереднім вироком, оскільки вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив, відбуаючи покарання.

Питання про долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_4 призначити шляхом часткового приєднання до вказаного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Республіки Білорусь, приведеного у відповідність до норм чинного законодавства України ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 12.02.2019. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1