Справа № 134/2098/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 17.10.2024, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радянське Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

У березні 2024 року військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Дніпро, користуючись соціальною мережею невідомого сайту, знайшов оголошення щодо продажу посвідчення водія, після чого зв`язався з невстановленим дізнанням автором облікового запису, де було розміщено оголошення про продаж посвідчення водія, та домовився про виготовлення в останнього посвідчення водія, для чого надав копію ідентифікаційного коду, копію паспорта та фото. Таким чином, ОСОБА_3 здійснив замовлення на виготовлення підробленого посвідчення водія з категоріями «В», «С». Підроблене посвідчення водія з категоріями «В», «С», яке видане 11.03.2024 року, серійний номер НОМЕР_2 , виготовлене в ТСЦ № 1242 на ім`я громадянина ОСОБА_3 , ОСОБА_3 отримав у невідомої особи в м. Дніпро.

При цьому, солдат ОСОБА_3 посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 11.03.2024 року, що видане територіальним сервісним центром № 1242, з відкритими категоріями «В», «С», в передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340, спосіб не отримував, теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ не складав.

В подальшому, ОСОБА_3 16 жовтня 2024 року о 17 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом моделі «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_3 , на відрізку дороги Т0203 перехрестя доріг с. Городківка с-ще Вапнярка с-ще Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, під час зупинки працівниками поліції транспортного засобу, в ході перевірки документів про право керування на вищевказаний транспортний засіб, діючи з умислом на використання завідомо підробленого документу, з метою уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення: «Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами», достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, надав для перевірки працівникам патрульної поліції вказане підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , видане 11.03.2024 року, таким чином використавши завідомо підроблений документ.

В ході огляду заступником начальника СРПП ВП № 1 відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_4 наданого ОСОБА_3 посвідчення водія встановлено, що відповідно до бази даних Інформаційного порталу Національної поліції посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 було видано на ім`я ОСОБА_5 17.05.2024 року ТСЦ № 4641.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/102-24/21044-ДД від 25.10.2024 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 11.03.2024 ТСЦ 1242, не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документу.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подана відповідна заява обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , в якій обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, надав згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачений та захисник надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України використанні завідомо підробленого документу.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В той же час, згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в межах санкції частини статті, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень відповідно до вимог ст. 50 КК України.

Документально підтверджені витрати на проведення експертизи № СЕ-19/102-24/21044-ДД від 25.10.2024 в сумі 2387,70 грн. (дві тисячі триста вісімдесят сім гривень, 70 копійок) відповідно до вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 374, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на проведення експертизи в сумі 2387,70 грн. (дві тисячі триста вісімдесят сім гривень, 70 копійок).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2024 року на посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , видане 11.03.2024 ТСЦ 1242, яке знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області (вул. Полковника Зеленського, 1А, селище Крижопіль Тульчинського району Вінницької області) - знищити.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя