КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Справа №133/932/25

провадження №1-кс/133/179/25

21.03.2025 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000047 від 20.03.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000047 від 20.03.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Клопотання обгрунтоване тим, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000047 від 20.03.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час розгляду клопотання встановлено, що про дату і час розгляду клопотання належним чином повідомленні дізнавач та прокурор, які в судове засідання не з`явились та подали заяви, в яких просять суд розглянути клопотання без їх участі, його підтримують і простять задольнити у повному обсязі. В судове засідання викликана особа, в якої вилучено майно, але вона в судове засідання не зявилась, заяв та клопотань не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. У зв`язку з викладеним, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Зі змісту клопотання та доданих до нього письмових доказів встановлено, що 19.03.2025 в період часу з 20:07 по 20:35 в ході проведення огляду на ділянці автомобільної дороги Козятин - Кашперівка Хмільницького району поблизу Т-подібного перехрестя з авторогою Бердичів-Чорнорудка у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, який в присутності понятих поміщено до спеціального пакету НПУ PSP1387852 та вилучено до ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

Відомості за вказним фактом 20.03.2025 внесено до ЄРДР за № 0000047 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

20.03.2025 слідчим складено постанову, якою вищевказаний прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

В клопотанні дізнавач зазначає, що вилучена речовина є предметом кримінального правопорушення, оскільки може містити в собі наркотичні засоби або психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори, а тому відповідає критеріям, передбаченим п.п. 1, 2, ч. 2 ст. 167 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до клопотання письмові докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Зазначені строки звернення до суду дізнавачем дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчому судді надані достатні докази, які вказують на обґрунтованість клопотання про арешт майна, зокрема: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 20.03.2025 внесено відомості за № 0000047 за ч. 1 ст. 309 КК України; копія рапорту ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області №2563 від 19.03.2025; копія рапорту ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області №2568 від 19.03.2025; копія рапорту о/у СКП ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 19.03.2025; копія заяви ОСОБА_5 від 19.03.2025; копія протоколу огляду місця події від 19.03.2025; копія постанови дізнавача від 20.03.2025 про приєднання до провадження речових доказів; копія пояснень ОСОБА_5 від 19.03.2025.

Дізнавачем у клопотанні доведено, що тимчасово вилучене майно має суттєве значення для належної правової кваліфікації вчиненого діяння, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також доведено, що накладення арешту на тимчасово вилучене майно необхідне з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Тимчасово вилучене майно за своїми критеріями дає достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання дізнавача про накладення арешту на майно з позбавленням права володіння, користування та розпорядження майном з метою збереження речових доказів.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з позбавленням права володіння, користування та розпорядження майном з метою збереження речових доказів, на майно, виявлене та вилучене під огляду місця події 19.03.2025 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000047 від 20.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме на:

- прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а особами, які не були при проголошені ухвали в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_7

21.03.2025