ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/2192/24 Номер провадження 11-сс/814/131/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю адвокатаОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Європабуд» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000554,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання начальника Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000554 за ч.2 ст.197-1 КК України та наклав арештна автомобільний кран, днз НОМЕР_1 , марки Liebherr LTM 1045/1, заводський номер 053288, шасі НОМЕР_2 , що був виявлений під час проведення огляду місця події 02 вересня 2024 року, з позбавленням права на відчуження та визначенням його зберігання у представника ТОВ «Європабуд» ОСОБА_8 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на автомобільний кран.

При цьому зазначає, що прокурором не доведено необхідність та доцільність накладення арешту на майно у даному провадженні.

Стверджує, що прокурором не надано об`єктивних даних, які б свідчили про факт вчинення кримінального правопорушення.

Наголошує, що в судовому засіданні прокурором надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки, яка належить міський раді, однак на праві оренди перебуває у користуванні ГО «ГТ Лада1». Таке право оренди у встановленому законом порядку зареєстровано за орендарем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з цим вважає, що не можна інкримінувати самовільне захоплення земельної ділянки особі, яка є орендарем цієї ділянки.

Звертає увагу, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30 вересня 2024 року, одним із видів економічної діяльності ТОВ «Європабуд» є надання в оренду будівельних машин і устаткування.

Вважає, що накладення слідчим суддею арешту на майно обмежує право власності ТОВ «Європабуд».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до п.3 ч.1ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Приписами ч.1ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.1 ч.2 вказаної статті Кодексу арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В такому випадку, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, слідчими ВП №2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000554 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття невідомими особами земельної ділянки по вул. Зеленій, 29, в м. Горішні Плавні Полтавської області.

Про підозру на час розгляду провадження апеляційним судом нікому не повідомлялося.

Обґрунтовуючи рішення про арешт майна, слідчий суддя зазначив, що автомобільний кран відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Проте, такі висновки слідчого судді в даному випадку є помилковими.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Диспозицією ч.2 ст.197-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, є відносини власності на землю, які забезпечують власникові можливість володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою.

Об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки - це фактичне заволодіння (чи заволодіння і користування) земельною ділянкою або її частиною, вчинене в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування або не передавалась у власність, або за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки (чи щодо об`єкта, розташованого на земельній ділянці).

Самовільне зайняття земельної ділянки є злочином із матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння).

Накладаючи арешт на автомобільний кран, слідчий суддя в оскаржуваному рішенні не обґрунтував яким чином він може бути знаряддям чи безпосереднім предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, та у який спосіб може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Наявна в матеріалах провадження постанова слідчого щодо визнання вказаного автомобільного крану речовим доказом за своїм змістом також не містить жодних мотивів на підтвердження того, що він відповідає критеріям, встановленимст.98 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає визначених кримінальним процесуальним законом підстав для накладення арешту на автомобільний кран і вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Отже, апеляційна скарга представника ТОВ «Європабуд» - адвоката ОСОБА_6 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.405, ст.407, ст.412 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Європабуд» - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000554 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання начальника Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000554 про накладення арешту на автомобільний кран, днз НОМЕР_1 , марки Liebherr LTM 1045/1, заводський номер НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_2 , що був виявлений під час огляду місця події по вул. Зеленій, неподалік будинку №12, мікрорайон «Золотнище» в м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4