КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6946/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року, -

за участю:

представника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2024 року задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення обшуків 24.09.2024 року у нежитлових будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, «Бориспіль» Міжнародний державний аеропорт, що використовується у своїй господарській діяльності яке на праві власності належить Міністерству розвитку громад, територій та інфраструктури України () та використовується Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () повний перелік, якого зазначений в резолютивній частині ухвали.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»» - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями у яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповнота судового розгляду.

Слідчий суддя, накладаючи арешт на майно ДП МА «Бориспіль» не врахував, що в матеріалах кримінального провадження не має жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегло на собі їх сліди або містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У правилах внутрішнього трудового розпорядку підприємства про простій ДП МА «Бориспіль» не встановлено заборони перебування працівників за кордоном під час простою.

Крім того, кошти, які працівники отримують під час простою підприємства не є заробітною платою, оскільки виплачуються не за виконану роботу, а є мінімальними державними гарантіями.

В ході проведення обшуків у будівлях, було складено п`ять протоколів обшуків, з яких на підставі трьох протоколів обшуків вилучалося майно, однак сторона обвинувачення звернулася лише з одним клопотанням про арешт майна, а мала б звернутися до суду з трьома клопотання про накладення арешту щодо кожного протоколу обшуку.

Разом з тим, слідчим суддею не було досліджено майно на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, оскільки монітор, блок живлення, два сервери під час проведення обшуків у ДП МА «Бориспіль» не вилучались.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи. Однак колегією суддів причини неявки визнанні не поважними.

Разом з тим, з метою недопущення затягування судового розгляду, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, в провадженні ТУ БЕБ у Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 15.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що службові особи Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () у період з 01.04.2022 року по 31.12.2023 року перебуваючи на території Київської області, достовірно знаючи про те, що підлеглі працівники фактично не знаходиться на своєму робочому місці та не виконують свої функціональні обов`язки, зловживаючи службовим становищем, продовжували нараховувати та перераховувати підлеглим працівникам заробітну плату і таким чином вчинили розтрату чужого майна у особливо великих розмірах на загальну суму 3 694 255 гривень.

Відповідно до листа від 16.04.2024 №19-26226/18/24 Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 вилетів з території України рейсом №407 «Київ-Рига» з аеропорту «Бориспіль», термінал «D» о 03 год. 35 хв. 22.02.2022 року та станом на 15.04.2024 року на територію України не повертався.

Відповідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми доходів, нарахованих фізичній особі податковим агентом, та/або доходів отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи громадянин України ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом II квартапа 2022 року - IV квартал 2023 року отримав дохід з ознакою 101 (заробітна плата за основним місцем роботи) на Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () у сумі 3 694 255 гривень.

Органом досудового розслідування отримано аналітичний продукт від 26.04.2024 №23.9/2/82-24-АП складений за результатами проведення аналітичного дослідження, з використанням інформації, що міститься в інформаційних системах, користувачем яких є Бюро економічної безпеки України та інших джерелах.

Таким чином, за результатами проведення аналітичного дослідження здійснених службовими особами ДП «МА «Бориспіль» дій щодо нарахування та перерахування заробітної плати ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 ), вбачається ризик безпідставного проведення таких операцій, враховуючи що ОСОБА_9 перебуває закордоном з 22.02.2022 року, отримував заробітну плату за фактично не відпрацьований час та не виконання посадових обов`язків за період з 2 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року включно, загальна сума нарахованого доходу за цей період становить 3 694 256,05 грн. (сума утриманого податку - 664 966,08 грн.) та відповідно було здійснено нарахування єдиного соціального внеску на безпідставно нараховану заробітну плату в сумі 460 350 гривень.

У зв`язку з чим витрачено коштів на оплату праці працівника ОСОБА_9 за вказаний період на загальну суму 4 154 606,05 грн., чим допущено розтрату чужого майна, а саме коштів ДП «МА «Бориспіль» в особливо великому розмірі.

Крім того, в ході виконання доручення в порядку статті 40 КПК України, працівниками Служби безпеки України встановлено, що випадки безпідставного нарахування заробітної плати працівникам ДП «МА «Бориспіль», які незаконно перебувають за кордоном носять непоодинокий, систематичний характер. Так, громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) протягом II квартапа 2022 року - IV квартал 2023 року отримав заробітну плату на Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () у сумі 1 469 765 гривень. 22.01.2023 року виїхав з території України автомобілем, державний номер « НОМЕР_4 » о 17 год. 56 хв. та станом на 27.05.2024 року на територію України не повертався.

Додатково зазначено, що на Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» працює батько ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_5 ), який займає одну з керівних посад, що дозволяє йому контролювати та впливати на продовження безпідставного нарахування заробітної плати ОСОБА_10 .

Крім того, зазначено що громадянин України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_6 ) протягом ІІ квартала 2022 року - IV квартал 2023 року отримав заробітну плату на Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у сумі 456 134 гривень.

01.03.2022 року виїхав з території України автомобілем, державний номер « НОМЕР_7 » о 13 год. 05 хв. та повернувся на територію України 18.09.2022 року об 14 год. 30 хв.

09.10.2022 року виїхав з території України автомобілем, державний номер « НОМЕР_7 » о 22 год. 05 хв. та станом на 27.05.2024 року на територію України не повертався.

Громадянка України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_8 ) протягом II квартала 2022 року - IV квартал 2023 рок) отримувала заробітну плату на Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () у сумі 452 284,78 гривень.

23.02.2022 року виїхала з території України транспортним засобом, рейс №741 Київ-Барселона о 08 год. 38 хв. та станом на 06.06.2024 року на територію Україні не поверталася.

Громадянка України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_9 ) протягом II квартала 2023 року - IV квартал 2023 рою отримала заробітну плату на Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у сумі 243 550 гривень.

18.04.2023 року виїхала з території України рейсом №705 «Київ-Перемишль» о 05 год. 04 хв. та станом на 06.06.2024 року на територію України не поверталась.

З метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення 24.09.2024 року та у відповідності до вимог чинного кримінального процесуально законодавства України проведено обшуки за адресою: Київська область Бориспільський район, Бориспіль-7, «Бориспіль» Міжнародний державний аеропорт.

26.09.2024 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернулася з клопотанням до Солом`янського районного суду м. Києва про накладення арешту на майно, яке вилучене в ході проведення обшуків 24.09.2024 року у нежитлових будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, «Бориспіль» Міжнародний державний аеропорт, що використовується у своїй господарській діяльності яке на праві власності належить Міністерству розвитку громад, територій та інфраструктури України () та використовується Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () повний перелік, якого зазначений в клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2024 року задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення обшуків 24.09.2024 року у нежитлових будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, «Бориспіль» Міжнародний державний аеропорт, що використовується у своїй господарській діяльності яке на праві власності належить Міністерству розвитку громад, територій та інфраструктури України () та використовується Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () повний перелік, якого зазначений в резолютивній частині ухвали.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки воно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, всупереч доводам представника, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Метою накладення арешту у поданому клопотанні прокурор зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких просить апелянт скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам апелянта, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення обшуків 24.09.2024 року у нежитлових будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, «Бориспіль» Міжнародний державний аеропорт, що використовується у своїй господарській діяльності яке на праві власності належить Міністерству розвитку громад, територій та інфраструктури України () та використовується Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () повний перелік, якого зазначений в резолютивній частині ухвали, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3