УХВАЛА
07 грудня 2024 року м.Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_7 , погодженого прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Червона Слобода Черкаської області, із професійно-технічною освітою, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, водія-експедитора ТОВ «ТК ГРАНДЛОГІСТИК», зареєстрованого за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,
Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із клопотанням, погодженим прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
В судовому засіданні слідчий і прокурор наполягали на задоволенні клопотання.
Сторона захисту заперечила проти задоволення клопотання та висловила позицію про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Під час досудового розслідування встановлено, що 06 грудня 2024 року, близько 00 год 20 хв у темну пору доби, без опадів водій ОСОБА_6 грубо порушуючи вимоги 2.9. (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі по тексту - Правил), а саме перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння здійснював керування вантажним автомобілем «MAN TGL 8/180» р.н. НОМЕР_1 (далі по тексту - «MAN TGL 8/180»), рухаючись поза межами населеного пункту по правій смузі руху автодороги Н-02 «Кременець-Софіївка», в напрямку від м. Кременець Тернопільської області до м. Біла-Церква Київської області.
Також водій ОСОБА_6 не дотримуючись вимог п.п. 1.5., 2.3. (б, д) Правил, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян. А саме, діючи з необережності, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 продовжуючи рух за кермом автомобіля «MAN TGL 8/180» на прямій ділянці дороги, горизонтального профілю проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, при цьому перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався що це буде безпечними і не створить небезпеки іншим учасникам руху чим грубо порушив вимоги п. 10.1. Правил, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху.
Як наслідок порушення водієм ОСОБА_6 вищевказаних вимог Правил, на 99 км + 450 м автодороги Н-02, зустрічної смуги руху він передньою частиною керованого ним автомобіля «MAN TGL 8/180» р.н. НОМЕР_1 допустив блокуюче лобове зіткнення із гужовим возом у який був запряжений один кінь, що під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку, в межах своєї смуги руху.
Внаслідок вчинення водієм ОСОБА_6 даної дорожньо-транспортної керуючий гужового возу ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події, пасажири гужового воза ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримали тілесні ушкодження з якими госпіталізовані до КНП «Білогірська БЛ».
Також внаслідок даної ДТП загинув кінь гужового воза на місці пригоди.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. (б, д), 2.9 (а), 10.1., 1.1. (Горизонтальна розмітка) Правил, зміст яких полягає в наступному:
- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки.
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п. 2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції;
- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
Слідчий стверджує. що порушення водієм ОСОБА_6 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням смерті керуючому гужового воза ОСОБА_8 заподіянням тілесних ушкоджень, пасажирам гужового воза ОСОБА_9 та неповнолітньому ОСОБА_10 та загибелі коня гужового воза.
06.12.2024 о 06 год. 25 хв. ОСОБА_6 згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, затримано та складено протокол про затримання.
06.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного правопорушення сторона обвинувачення підтверджує такими доказами:
протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.12.2024, у якому зафіксована слідова інформація про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та кінцеве розташування транспортних засобів та трупа ОСОБА_8 відносно елементів дороги на місці пригоди;
-план-схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.12.2024;
-протоколом затримання ОСОБА_6 від 06.12.2024;
-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 06.12.2024 водія автомобіля «MAN TGL 8/180» р.н. НОМЕР_1 , який повідомив про обставини ДТП;
-висновком медичного огляду від 06.12.2024, згідно якого ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння;
-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 06.12.2024 пасажира гужового транспорту, який повідомив про обставини дорожньо-транспортної пригоди;
Таким чином, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 причетний до вчинення тяжкого злочину, за який санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.
Слідчий суддя зазначає, що повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.
Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.
Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту.
З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК.
Частиною 1 статті 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру.
Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.
Повідомлена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає зазначеним вимогам та не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.
У кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.
А тому, зважаючи на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження його до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.
Ризик переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.
Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку суттєво підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.
Разом із цим, слідчий суддя зазначає, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя не може оцінити обставини вчинення кримінального правопорушення та докази на підтвердження його вчинення у тому обсязі, в якому здійснюється їх оцінка під час розгляду обвинувального акта.
Оцінюючи ризик вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає, що відомості із висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 від 06.12.2024 свідчать про перебування його під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та раніше ОСОБА_6 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Указане свідчить про можливість підозрюваним продовжувати вчиняти такі правопорушення , що можуть призвести до кримінально-караних наслідків.
Отже, зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає підтвердженими.
Тому з метою нівелювання таких ризиків застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.
Ризик перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином сторона обвинувачення не конкретизувала, вказавши на те, що на цій стадії кримінального провадження слідчі дії із ОСОБА_6 не проведені. Слідчий суддя погоджується із тим, що з урахуванням початкової стадії досудового розслідування неможливо урахувати позиції ОСОБА_6 стосовно проведення з його участю слідчих дій, однак як відмова від надання показань, так і відмова від проведення інших слідчих дій не може бути ризиком у межах кримінального провадження, оскільки гарантується правом не свідчити проти себе, закріпленим у ст.7 КПК України у якості засади кримінального провадження.
При обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має професійно-технічну освіту, неодружений, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, працює водієм-експедитором ТОВ «ТК ГРАНДЛОГІСТИК», має фактичне місце проживання у м.Києві.
У якості відомостей про особу ОСОБА_6 слідчий суддя враховує те, що він мав попередні притягнення д кримінальної відповідальності та натепер не є особою, яка має судимість.
Однак, сукупність відомостей про особу підозрюваного, життєвий досвід ОСОБА_6 не дають змоги дійти висновку про нівелювання ризиків у кримінальному провадженні .
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. (частина 1 статті 183 КПК).
Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1)особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт;
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.
Слідчий суддя враховує, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері транспорту, вчиненого у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що призвело до загибелі людини.
Указане кримінальне правопорушення у зв`язку із наростаючою кількістю, у тому числі тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, законодавцем у зв`язку із підвищеною суспільною небезпечністю виокремлено у кваліфікований склад кримінального правопорушення.
Слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначає що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Аналізуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, враховуючи особу та надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту відомості, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя також враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному судовому розгляді цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків.
Більш м`які запобіжні заходи, у тому числі особисте зобов`язання або домашній арешт в світлі конкретних обставин цього кримінального провадження не є спроможними забезпечити виконання завдань кримінального провадження і нівелювати встановлені ризики в силу відсутності достатніх для даного стадії кримінального провадження стримуючих приписів.
На підставі п. 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що внаслідок кримінального правопорушення загинула людина, розмір застави не визначає.
Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слід встановити в межах строку досудового розслідування та рахувати з часу його затримання.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 03 лютого 2025 року без визначення застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя