В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000070 від 06.01.2018 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, який працює на МФТЮ, посада - інженер з охорони праці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч. 4 ст.296 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001163 від 25.09.2018, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 06.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 та ч. 1 ст. 129 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.09.2019 кримінальне провадження, відомості про яке 25.09.2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001163 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням, відомості про яке 06.01.2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296, ч.1 ст.129 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2025звільнено обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001163 від 25.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України закрито.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2025звільнено обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.129 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000070 від 06.01.2018 в частині ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України закрито тапродовжено розгляд кримінально провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000070 від 06.01.2018 в частині ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Судом встановлено, що за змістом обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 Кримінального кодексу України, а саме в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмет, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим в рамках кримінальних проваджень №0000539 від 29.04.2018 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, №0000740 від 07.06.2018 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 1 ст. 309 КК України, №0000595 від 13.05.2018 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч. 1 ст. 186 КК України (обвинувальні акти в даних кримінальних провадженнях скеровано для розгляду до Ужгородського міськрайонного суду, судовий розгляд не завершено) належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296 КК України, за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 02.08.2018 близько 23:30 години, знаходячись за адресою м. Ужгород, вул. Кошицька, 30, на терасі магазину «АВС Близенько», тобто у громадському місці, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки у суспільстві та інших соціальних цінностей, прагнучи виявити грубу силу та п?яну зухвалість, у присутності відвідувачів закладу, безпричинно почав ображати нецензурними висловами працівницю даного магазину потерпілу ОСОБА_7 , чим образив її честь і гідність, після чого виплеснув останній в обличчя воду зі скляного стакану, який після цього разом із скляною пляшкою розбив об підлогу на терасі магазину.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_4 дістав зі свого рюкзака заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет - ніж, який згідно висновку експерта №1/285 від 17.08.2018 є кухонним ножем колючо-ріжучої дії, різновидом господарсько-побутових ножів та не відноситься до холодної зброї, яким, нецензурно висловлюючись, погрожував потерпілій ОСОБА_7 фізичною розправою та заподіянням тілесних ушкоджень цим ножем, чим викликав у останньої реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

При виконанні судом вимог ст.348 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 ,зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, щиро розкаюється у вчиненому, та що він визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України та бажає давати показання. Обвинувачений зазначив, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, повністю згідний, окрім того щиро розкаявся.

У судовому засіданні прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про його особу. Окрім того, проси врахувати, що обвинувачений після вчинення інкиміного йому злочину на шлях виправлення не став та був неодноразово судимий, однак на час розгляду справи відбув покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи у спрощеному порядку.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник, не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, у суду не має.

Суд, обмежившись допитом обвинуваченого, його щирим визнанням вини у вчиненому, та дослідженими письмовими документами, приходить до висновку, що дії останнього органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 296 КК України кваліфіковано вірно, та вина ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме, у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмет, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, є доведеною.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, особливості й обставини вчинення таких: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винного.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд відносить щире каяття.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшує і обтяжує покарання, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст.296 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Разом із цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який був засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2018 року за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2018 року за ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2018 року за ч.1 ст.162, ч.1 ст 309 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України; ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.03.2019 року постановлено, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України визначити ОСОБА_4 , шляхом поглинання менш суворого покарання, яке призначене вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2018 року за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ст. 75 КК України до позбавленні волі 1 рік з іспитовим строком 1 рік та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2018 року за ч. 1 ст. 296, 75 КК України до обмеження волі 2 роки з іспитовим строком 1 рік, більш суворим покаранням за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2018 року за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, 75 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, остаточно до відбування призначено покарання за цими вироками у виді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Але, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 ОСОБА_4 було звільнено від вказаних покарань, призначених вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2018, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2018, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2018 та ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.03.2019 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку. Таким чином, на момент розгляду цього кримінального провадження є така, що набрала законної сили ухвала суду про звільнення засудженого від покарання за попереднім вироком. Отже, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для застосування ч. 1 ст. 71 КК України. (аналогічна позиція викладена в Постанові колегії суддів Третьої судової палати Верховного суду у справі № 490/10611/15-к). Відтак, суд вважає за можливе, виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, обравши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі згідно ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України строком на 2 роки.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 118, 122, 124 КПК України з обвинуваченого слід також стягнути на користь держави судові витрати за залучення експерта в загальній сумі 2002,00 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 349, 374, 376, 395 КПК України , суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, на підставі ст.75 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2002,00 грн. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Речові докази по справі, а саме:

- два ножі, які не відносяться до категорії холодної клинкової зброї, які упаковано до спеціального пакету «експертна служба МВС» №4136658, два ножі, які до категорії холодної зброї не відносяться, упаковано спеціального пакету «експертна служба МВС» №4136556, один ніж, який не відноситься до категорії холодної зброї, упаковано до спеціального пакету «експертна служба МВС» №3983771 знищити;

- відеозаписи, які знаходиться на матеріальному носієві - оптичному диску з написом: «Verbatim», «DVD-R 4.7 GB 16 Х », упаковані в паперові конверти - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1