КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2833/2025 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

13 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0002613 від 01.08.2024 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерна Білоцерківського району Київської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2024 року затверджено угоду про примирення, укладену 10.09.2024 між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

Відповідно до затвердженої угоди про примирення ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Вирішено питання щодо арешту майна, речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2024 щодо ОСОБА_7 , яким затверджено угоду про примирення - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою судді - доповідача судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 25 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Ухвалою судді - доповідача судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено апеляційний розгляд за вищевказаною апеляційною скаргою.

25 січня 2025 року на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав заперечення, в яких просив відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2024 року.

В судове засідання, будучи належним чином повідомленими не з`явились обвинувачений та потерпілий і його представник та клопотань про відкладення не подавали. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у їх відсутність.

В судовому засіданні 13 березня 2025 року головуючим поставлено на обговорення учасників провадження питання щодо можливості проведення апеляційного розгляду за апеляційною скаргою прокурора, враховуючи вимоги КПК України щодо права прокурора на оскарження вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2024 року.

Заслухавши думку прокурора, яка просила проводити апеляційний розгляд, зважаючи на те, що прокурором в апеляційній скарзі не лише піднімається питання невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання, яке є більш м`яким, ніж визначено угодою, а ще прокурор посилається на те, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд мав відмовити у затвердженні угоди, оскільки угода не відповідає інтересам суспільства; думку захисника, який вказав, що апеляційне провадження підлягає закриттю у зв`язку з тим, що вимогами п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України передбачено єдина можливість оскарження прокурором вироку на підставі угоди про примирення, зокрема, в тому разі, коли затверджена угода судом у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст.469 цього Кодексу угода не може бути укладена, чого не було в даному провадженні; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про закриття апеляційного провадження, з таких підстав.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно частини 3 статті 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Частиною 3 статті 469 КПК України визначено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , є нетяжким злочином.

Таким чином, враховуючи ст. 12 КК України та ч. 3 ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 286-1 КК України, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Повноваження прокурора при оскарженні вироку суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим чітко обмежені приписами п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України, згідно з якими такі вироки можуть бути оскаржені прокурором лише у зв`язку з порушеннями вимог ч. 3 ст. 469 КПК України під час укладення угоди, і не підлягають розширенню.

При цьому, питання про призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджено сторонами угоди в апеляційному порядку має право порушувати лише потерпілий.

Відповідно, наведені норми кримінального процесуального закону не передбачають можливості оскарження прокурором вироку щодо ОСОБА_7 в частині покарання.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд повинен відмовити у затвердженні угоди, зокрема, якщо угода не відповідає інтересам суспільства, на думку колегії суддів, також не є підставою для оскарження прокурором вироку суду, зважаючи на наступне.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони,шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

І оскільки укладена у кримінальному провадженні угода про примирення підписана відповідала інтересам потерпілого, то, відповідно, вона відповідала і інтересам суспільства.

Будь - яких інших доводів щодо неможливості укладення в даному кримінальному провадженні угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим апеляційна скарга не містить.

Вищенаведене свідчить про те, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2024 щодо ОСОБА_7 , яким затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_10 , не може бути оскаржений прокурором з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 399 КПК України суддя-доповідач повертає апеляційну скаргу, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Однак, суддею - доповідачем помилково відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі №569/17036/18, касаційний суд дійшов висновку про те, що якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Аналогічний підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду, яка вважала за необхідне закрити касаційне провадження, відкрите за скаргою на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (постанова від 23 січня 2019 року у справі № 738/1482/16-к).

Саме тому апеляційна скарга, подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України.

Враховуючи викладене та зазначені вище правові висновки суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про помилковість відкриття апеляційного провадження в даному кримінальному проваджені та вважає за необхіднезакрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2024 щодо ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 376, 399 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2024, яким затверджено угоду про примирення, укладену 10.09.2024 між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3