Справа №464/1692/25
пр.№ 1-кп/464/335/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 27.07.2021, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України,

встановив:

До Сихівського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 27.07.2021, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України.

У підготовчому судовому засіданні подано угоду про визнання винуватості, укладену 21.03.2025 між заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 27.07.2021, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України.

Відповідно до означеної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, та зобов`язується беззастережно її визнати під час судового розгляду, надав та зобов`язується і надалі надавати максимальне сприяння у проведенні судового слідства кримінального провадження щодо нього. Крім цього, при узгодженні покарання сторонами враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше несудимий, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, те що у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченим злочином матеріальна шкода державним чи суспільним інтересам не завдана. Сторонами узгоджено призначення ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі. Сторони досягли згоди про можливість застосування до обвинуваченого норм ст. 75 КК України та звільнення його від відбування узгодженого покарання з випробуванням із встановленням судом іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки така відповідає вимогам КПК України, та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Окрім цього, щодо визначеного сторонами обов`язку обвинуваченого і надалі надавати максимальне сприяння у проведенні судового слідства кримінального провадження щодо нього, пояснив, що такий проявляється у наданні останнім визнавальних показів.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, ствердив, що угоду укладав добровільно з участю захисника, просив її затвердити. Однак, не може вказати, які йому необхідно вчиняти дії на виконання обов`язку співпрацювати зі стороною обвинувачення у проведенні судового слідства кримінального провадження щодо нього.

Захисник підтвердив, що брав участь в укладенні між обвинуваченим та прокурором угоди про визнання винуватості, така укладена без жодного примусу. Просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, оглянувши обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості (п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України).

За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Положеннями ч. 6 ст. 474 КПК України визначено, що суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як вбачається з укладеної угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України та зобов`язався беззастережно її визнати під час судового розгляду, зокрема в тому, що. діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним збутом підробленої іноземної валюти, за невстановлених досудовим слідством обставин (час, місце та спосіб), однак не пізніше 17.07.2022, придбав у невстановленої досудовим слідством особи невстановлену кількість підроблених банкнот номіналом по 50 доларів США, однак не менше 3 (трьох) купюр у вигляді банкнот зразка 2004 року, з серійними номерами MВ № 37543411А, MВ № 37543362А, MB № 37540329А, які не відповідають встановленим зразкам аналогічних банкнот, випущених в офіційний обіг Федеральною Резервною Системою США, і які є законним платіжним засобом на території України, після чого, переслідуючи злочинні наміри на збут вищезазначених банкнот, усвідомлюючи існуючий в Україні порядок функціонування грошової системи, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, незаконно зберігав при собі з метою збуту вищевказаних підроблених банкнот.

Надалі, ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Львова, реалізовуючи злочинний намір, спрямований на особисте збагачення, розраховувався за придбаний товар вищезазначеними банкнотами, з метою збуту підробленої іноземної валюти, а саме доларів США. Так, 17.07.2022 о 22 год. 22 хв. ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи прямий умисел, направлений на збут підробленої іноземної валюти, а саме банкнот номіналом 50 доларів США зразка 2004 року в кількості 3 (трьох) купюр, з серійними номерами MВ № 37543411А, MВ № 37543362А, MB № 37540329А, які не відповідають аналогічним банкнотам, що випущені в офіційний обіг Федеральною Резервною Системою США, зустрівся з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неподалік магазину «Рукавичка», розташованому за адресою: м. Львів, вул. Луганська, буд. 6, де достовірно знаючи, що наявні в нього купюри долари США підроблені та за звичайних умов буде складно або зовсім неможливе виявлення їх підробки ОСОБА_6 , використав їх як засіб платежу, а саме розрахувався ними з ОСОБА_6 за придбання мобільного телефону останнього, марки Apple iPhone 8, що в перерахунку на українську гривню станом на 17.07.2022 становило 4 387 гривень, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Так, в угоді про визнання винуватості сторонами при її укладенні враховано, що в означеному кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченим злочином матеріальна шкода державним чи суспільним інтересам не завдана.

Водночас, як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000296 від 27.07.2021, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, ОСОБА_6 отримав статус потерпілого та 21.07.2022 проведено його допит в якості потерпілого.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, саме за заявою ОСОБА_6 . 21.07.2022 внесено відомості відносно ОСОБА_4 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 199 КК України.

Окрім цього, у підготовчому засіданні захисником надано розписку від ОСОБА_6 від 25.02.2025 про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 шкоди в розмірі 6 200 грн. та відсутність щодо нього претензій матеріального та морального характеру.

Вказане свідчить, що кримінальним правопорушенням було завдано майнової шкоди ОСОБА_6 , а той факт, що останній не має претензій до обвинуваченого вподальшому не свідчить про втрату статусу потерпілого.

Таким чином, при укладенні між обвинуваченим та прокурором угоди про визнання винуватості від 21.03.2025 мала бути письмова згода ОСОБА_6 на її укладення, а надана суду розписка від 25.02.2025 не містить його згоди із укладеною угодою про визнання винуватості або його правової позиції з цього приводу.

Крім того, суд дійшов висновку, що існує очевидна неможливість виконання обвинуваченим одного із взятих на себе за угодою зобов`язань та умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Так, правовою природою інституту угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні є забезпечення швидшого досудового розслідування і судового провадження, викриття більшої кількості кримінальних правопорушень, а також запобігання, виявлення чи припинення більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Зі змісту угоди встановлено, що однією з умов для її укладення з обвинуваченим ОСОБА_4 є те, що він надав та зобов`язується і надалі надавати максимальне сприяння у проведенні судового слідства кримінального провадження щодо нього.

Однак, суть такої співпраці жодним чином не конкретизована.

Крім того, в угоді про визнання винуватості не передбачено наявності суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Також, в угоді про визнання винуватості однією з обставин, яка пом`якшує покарання, вказано активне сприяння розкриттю злочину.

Так, активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.

Водночас, зізнавальні показання обвинуваченого, як на це вказує прокурор та сторона захисту, не свідчать про активне його сприяння розкриттю злочину, оскільки невідомих обставин справи ним не повідомлено.

Таким чином, активності та ініціативності ОСОБА_4 у сприянні правоохоронним органам не встановлено, а визнання своєї винуватості та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням викладеного, відсутні достатні підстави для висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468, 475 КПК України.

Положеннями абз. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України в разі відмови суду в затверджені угоди про визнання винуватості досудове розслідування або судове провадження (в залежності від того, на якій стадії укладено угоду) продовжуються в загальному порядку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, враховуючи усе вищенаведене в сукупності та зважаючи на те, що ухвалення вироку на підставі вказаної угоди за викладеними обставинами вчинення кримінального правопорушення, буде прямим порушенням кримінально-процесуального законодавства, вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, за результатами підготовчого провадження суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Так, п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата і місце народження, місце проживання, громадянство).

Положеннями ч. 1 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 55 КПК України визначено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Як вбачається з наданого суду обвинувального акта, кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_4 завдано ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 4 387 грн., обставинами, що пом`якшують покарання є, зокрема, добровільне відшкодування обвинуваченим збитку.

Однак, в обвинувальному акті відсутні відомості щодо анкетних даних потерпілого, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, всупереч практики застосування судами законодавства України, якими передбачено захист прав потерпілих від скоєних злочинів та правовій позиції, викладеній в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004, відповідно до якої суди зобов`язані вживати всіх можливих заходів для забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні з метою з`ясувати всі обставини справи й захистити його права та законні інтереси.

При цьому, в обвинувальному акті зазначено, що в кримінальному провадженні відсутній потерпілий, вчиненим кримінальним правопорушенням матеріальна шкода державним та суспільним інтересам не завдана, що суперечить вищенаведеному.

Таким чином, відсутність відомостей про потерпілого в обвинувальному акті є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, та наявність такої неузгодженості матеріалів кримінального провадження безпосередньо з текстом обвинувального акта, прямо порушують права потерпілого на доступ до судочинства, оскільки, у такий спосіб суд позбавлений можливості повідомити потерпілого про дату підготовчого судового засідання.

Встановлені вище обставини, самі по собі, виключають процесуальну можливість призначення означеного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки невідповідності та суперечності, які містяться в обвинувальному акті, є такими, що прямо впливають на об`єктивність і диспозитивність судового процесу та, в першу чергу, порушують права потерпілого, визначені ст. 56 КПК України, що у відповідності до статей 409, 412 КПК України, є істотним порушенням чинного законодавства і являється правовою підставою для послідуючого скасування вироку суду, постановленого в означеному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог КПК України.

Керуючись статтями 291, 314, 472, 474 КПК України, суд,

постановив:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 21 березня 2025 року, укладеної між заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 27.07.2021, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000296 від 27.07.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України із додатками повернути прокурору.

Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення, а в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали складено 11.04.2025.

Суддя ОСОБА_7