Справа № 214/2648/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 17.03.2022, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

03 січня 2025 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що строк запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 спливає 16.01.2025, а встановлені раніше ризики продовжують існувати.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, кваліфікованого за ч.2 ст.111 КК України, та йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією майна, також існують достатні підстави вважати, що наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду шляхом перетину державного кордону України або переміщення на тимчасово окуповану територію України, також, перебуваючи на волі в умовах збройної агресії російської федерації проти України та ведення активних бойових дій, існує ризик повернення обвинуваченого ОСОБА_6 до співпраці з підрозділами збройних сил держави-агресора та продовження вчинення інших кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України; крім того, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В свою чергу, ОСОБА_6 не має міцних соціальних зав`язків за місцем постійного проживання; не має постійного місця роботи та джерела доходу; місцевими жителями та знайомими за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується негативно. Також, прокурор зазначає, що остаточне рішення по справі відносно ОСОБА_6 на теперішній час прийняти не можливо, зважаючи, що судом не досліджені докази по справі, не допитані свідки, що є підставою для актуальності ще одного ризику, а саме: незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні. Отже, прокурор вважає, що заявлені ризики є обґрунтованими та в повній мірі виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу на цей час неможливо.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання, просив задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ще на 60 діб без визначення застави, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 може: незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, уникнути кримінальної відповідальності шляхом залишення території України, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зважаючи на обставини викладені в клопотанні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування своєї позиції вказав, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, обвинувачення є необґрунтованим, зважаючи, що ОСОБА_6 був у полоні, де він піддавався постійному катуванню, а отже, був вимушений так чинити.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, підтримавши позицію свого захисника в частині застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. При цьому зазначив, що винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнає, він нічого проти України не вчиняв.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій особі до місця ув`язнення.

Статтею 176 КПК України визначено вичерпний перелік запобіжних заходів, починаючи від найбільш м`якого, яким є особисте зобов`язання та закінчуючи найбільш суворим запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання процесуальним ризикам, вичерпний перелік яких наводиться у п.п.1-5 ч.1 вказаної статті. Такими ризиками є спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією майна.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18.11.2024 продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 16 січня 2025 року без визначення розміру застави.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, не є депутатом рад будь-якого рівня, проживаючий за адресою:

АДРЕСА_1 , при цьому, вказані обставини не виключають можливість застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є гарантією запобігання вказаним стороною обвинувачення ризикам. Оскільки зареєстроване місце проживання обвинуваченого ОСОБА_6 знаходиться на території, яка розташована поблизу територій, де проходять активні бойові дії, тому наявна переконлива вірогідність подальшої співпраці з представниками військових та інших підрозділів держави-агресора, а отже існують ризики, що обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року по справі « Гаркава проти України »).

У відповідності до п. «С» ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти особі зникнути після скоєння злочину. Таким чином, право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти основ національної безпеки України, на думку колегії суддів, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків, враховуючи також те, що завершити судове провадження до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо, тому колегія суддів приходить до переконання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів не бере до уваги твердження обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що у застосуванні обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала потреба, а тому підстав для зміни раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший не пов`язаний із позбавленням волі колегія суддів не вбачає.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з метою усунення будь-якого сумніву щодо їх можливої упередженості під час судового розгляду даного кримінального провадження, вона, при вирішенні цього клопотання прокурора, не може надати оцінку обставинам у справі, які підлягають доказуванню до ухвалення остаточного процесуального рішення за результатами розгляду цього кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб без визначення застави, відповідно до вимог ч.6 ст.176 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176 178, 183, 184, 197 331, 372 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, тобто до 08 березня 2025 року включно, без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 10 січня 2025 року о 15 год. 00 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3