Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 665/2444/13-к
Провадження № 1-в/650/9/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року смт. Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Велика Олександрівка подання начальника сектору № 24 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння відносно ОСОБА_3 та приведення вказаного вироку у відповідність до закону

ВСТАНОВИВ:

На адресу Великоолександрівського районного суду Херсонської області надійшло подання начальника сектору № 24 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння відносно ОСОБА_3 та приведення вказаного вироку у відповідність до закону.

В обгрунтування клопотання зазначено, що 08.07.2014 р. до сектору № 25 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях надійшов на виконання вирок відносно ОСОБА_3 . У подальшому, а саме 21.06.2024р., у зв`язку зі зміною меж територіальної юрисдикції (згідно наказу Державної установи «Центр пробації» від 19.06.2024 р. №217/од-24) особову справу відносно ОСОБА_3 було скеровано до сектору №24 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях для подальшого виконання вироку.

Заявник обґрунтовує свою позицію тим, що на момент винесення вироку дії засудженого за першим епізодом кваліфікувалися як кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 185 КК України, однак із набранням чинності Законом України № 3886-ІХ від 09 серпня 2024 року, вартість викраденого майна, яка не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, визначається як дрібне викрадення, що підлягає адміністративній, а не кримінальній відповідальності.

Відповідно до положень Конституції України та Кримінального кодексу України, закон, який скасовує кримінальну протиправність діяння або пом`якшує відповідальність, має зворотну дію в часі, що надає право на перегляд вказаного вироку з метою звільнення засудженого від кримінального покарання.

На підставі наведеного заявник просить суд щодо першого епізоду застосувати положення статті 74 КК України та ухвалити рішення про звільнення засудженого від покарання.

Разом з цим, зважаючи на те, що вказаним вироком особу було засуджено і за вчинення іншого кримінального правопорушення (другий епізод), яке не підпадає під дію Закону України № 3886-ІХ від 09 серпня 2024 року, заявник просить привести вказаний вирок у відповідність до закону.

Представник відділу № 24 філії державної установи «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності, вказавши, що підтримує його вимоги.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності, не заперечує щодо задоволення вимог подання.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали особової справи засудженої особи та надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 травня 2014 року ОСОБА_3 засуджено за частиною другою статті 185, частиною третьою статті 185, статтею 70 КК України до трьох років позбавлення волі, із застосуванням статті 75 КК України з іспитовим строком один рік.

Відповідно до розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили, вказаний вирок вступив у законну силу 11 червня 2014 року та його було звернуто до виконання, у зв`язку з чим наразі він перебуває на виконанні в секторі № 24 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Зі змісту вироку встановлено, що ОСОБА_3 засуджено за вчинення таких кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 , в ніч на 10 липня 2011 року, з особою, що не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, умисно, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, шляхом підбору ключа до навісного замка, проник до господарчого приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав бензопилу та два спінінга, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 680 гривень.

Крім того, він же, в ніч на 29 липня 2011 року, з особою, що не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, умисно, з метою крадіжки чужого майна , через відчинені двері проник до приміщення гаража та підсобного приміщення, що розташовані по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав бензопилу Партнер, 30 метрів трьохфазного кабелю та 25 метрів кабелю від електрозварювального апарата, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2025 гривень.

Крім того, він же, 11 червня 2013 року, близько 24 години, умисно, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, шляхом зняття незачиненого навісного замка, проник до приміщення гаража, розташованого по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав акумулятор Платина та зарядний пристрій для акумуляторних батарей, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 600 гривень.

Крім того, він же, в ніч на 21 серпня 2013 року, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , умисно, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу проникли на подвір`я літньої кухні, розташованої по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали велосипед, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1200 гривень.

Дії ОСОБА_3 за фактом вчинення крадіжки майна у ОСОБА_5 10 липня 2011 року суд кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою осіб; за фактом крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_6 29.07.2011 року, у потерпілого ОСОБА_7 11.06.2013 року, у потерпілої ОСОБА_9 21.08.2013 року та у потерпілого ОСОБА_10 06.06.2013 року за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в інше приміщення.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 185, частиною третьою статті 185 КК України, та призначено покарання:

за частиною другою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком два роки;

за частиною третьою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до статті 76 КК України на ОСОБА_3 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Таким чином, дії засудженого за першим епізодом судом кваліфіковані як крадіжка, із відповідними кваліфікуючими ознаками, виходячи із вартості викраденого ним майна, яка становить 600,00 грн. та 680,00 грн., що з огляду на втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, на час здійснення судового провадження, свідчить про відсутність підстав для кваліфікації дій засудженої особи як кримінальне правопорушення.

Так, відповідальність за вчинення крадіжки врегульована одночасно положеннями статті 51 КУпАП та статті 185 КК України, розмежування між якими здійснюється з урахуванням вартості викраденого майна.

Якщо відповідно до статті 185 КК України визначаються ознаки суспільно-небезпечного діяння як кримінального правопорушення, то статтею 51 КУпАП визначається вартість викраденого майна, яка дозволяє відмежувати кримінальне правопорушення від адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 51 КУпАП, в редакції станом на момент вчинення засудженою особою інкримінованого кримінального правопорушення було визначено, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

При цьому, відповідно до пункту 5 підрозділу 1 Розділу XX. Перехідні положення Податкового кодексу України, в якому визначено правило врахування в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, при посиланні на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, саме рівня податкової соціальної пільги, підпункту 169.1.1. статті 169 Податкового кодексу України, в якому визначено рівень соціальної пільги на рівні 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» в якій установлено, що з 1 січня 2013 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1147 грн, неоподатковуваний мінімум доходів громадян для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень становить 941 грн.

Отже, станом на час вчинення засудженою особою інкримінованого кримінального правопорушення для кваліфікації її дій саме за статтею 185 КК України необхідно було виходити із того, що вартість викраденого майна повинна була перевищувати 121,80 грн.

Тобто за змістом вироку діяння засудженої особи охоплювались складом правопорушення, передбаченого частиною третьою статтею 185 КК України, в частині вартості викраденого майна.

Водночас, 09 серпня 2024 року набрав законну силу Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким положення статті 51 КУпАП було викладено в новій редакції, відповідно до якої, у її частинах першої та другої установлено, що для віднесення суспіль-небезпечного діяння пов`язаного із викраденням чужого майна до адміністративного правопорушення вартість такого майна на момент його вчинення не повинна перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1147 грн, станом на 2013 рік.

Нова редакція статті 51 КУпАП в силу принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі підлягає застосуванню при оцінці дій засудженої особи.

Так, відповідно до частини сьомої статті 42 Закону України «Про правотворчу діяльність» у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акту в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Відповідно до частини першої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини шостої статті 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, зважаючи на те, що внаслідок внесення відповідних змін до законодавства України про адміністративні правопорушення фактично втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, яке охоплювало здійснення викрадення майна вартість якого дорівнювала від 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зважаючи на те, що за подією, яка мала місце 10 липня 2011 року та 11 червня 2013 року дії засудженої особи вчинені стосовно майна, вартістю 600,00 грн. та 680,00 грн. на час виконання вироку не містять ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, подальше відбування нею призначеного покарання не відповідає меті його призначення та суперечить положенням законодавства України, яке встановлює, що особа не може нести кримінальну відповідальність за діяння, які на час їх вчинення чи на час їх виконання перестали бути кримінально караними.

Відповідно до частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питання передбаченого пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на те, що під час перебування засудженого під наглядом органу пробації в порядку виконання ним покладених на нього вказаним вироком обов`язків відповідно до статей 75, 76 КК України, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, яке мало місце 10 липня 2011 року та 11 червня 2013 року, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, суд дійшов висновку про необхідність негайного звільнення засудженої особи від призначеного судом покарання, у зв`язку з чим подання у цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, зважаючи на те, що звільнення засудженої особи від покарання призначеного за вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 10 липня 2011 року та 11 червня 2013 року, як таке, що охоплювалось складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, не впливає на остаточну кваліфікацію дій особи за вчинення нею кримінального правопорушення, яке мало місце 10 липня 2011 року та 11 червня 2013 року та на призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень в порядку статті 70 КК України, в іншій частині вирок суду підлягає залишенню без змін, а покарання без його пом`якшення.

На підставі викладеного та наведеними вище положеннями КК України та КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Подання начальника сектору № 24 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння відносно ОСОБА_3 та приведення вказаного вироку у відповідність до закону - задовольнити.

Вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 травня 2014 року привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX, звільнивши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі частини другої статті 74 КК України від призначеного вироком суду покарання за частиною другою статті 185 КК України за вчинення кримінального правопорушення 10 липня 2011 року та 11 червня 2013 року стосовно потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння, за яке його було засуджено.

В решті вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 травня 2014 року залишити без змін.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Херсонського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_11