Справа № 709/1888/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000644, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чита Інгодинського району, Читинської області, РФ, громадянина України, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інвалідом, депутатом не являється, учасника бойових дій, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 07 листопада 2022 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1

ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним іспитовим строком на 2 роки;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 05.05.2024 близько 16 год. 30 хв., перебуваючи по

АДРЕСА_1 , біля домоволодіння, яке перебуває у користуванні ОСОБА_7 , поза місцем свого постійного проживання, будучи власником собаки, яка за своїми будовою, розмірами, кольором, ззовні схожа на собаку породи «Тер`єр американський стафордширський», проявивши злочинну недбалість, яка виразилась у тому, що під час супроводження вказаної собаки у місці загального користування, не передбачив суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді спричинення шкоди здоров`ю іншій особі, хоча повинен був і міг їх передбачити, порушивши вимоги ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 року, згідно якої особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, залишив її без нагляду, внаслідок чого вищевказана собака, здійснила напад на малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на велосипеді по вул. Шевченка, в

с. Москаленки, Золотоніського району, під час якого здійснила укуси останнього двічі за праву руку та один раз за ліву руку, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани лівого передпліччя; рани правого передпліччя з ушкодженням м`язів та нерву передпліччя, що ускладнилось порушенням функції розгинання першого пальця правої кисті, які виникли від дії тупого твердого предмета чи предметів, не виключено від укусів собакою, відносяться: рани лівого передпліччя до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; рани правого передпліччя з ушкодженням м`язів та нерву передпліччя, що ускладнилось порушенням функції розгинання першого пальця правої кисті - до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, в зв`язку з стійкою втратою загальної працездатності більше ніж на 10%.

Суд визнає доведеним наведене вище обвинувачення та дії обвинуваченого

ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному порушенні визнав повністю, щиро розкаявся, не заперечував жодної з обставин викладених в обвинувальному акті, пояснив, що подія трапилася 05 травня 2024 року, близько 15:00 год. він пішов до сусіда, взявши із собою собаку, яка була без намордника, але вона була не агресивною. Вони із сусідом сиділи на лавочці біля будинку, пили вино. Собака здійснила ривок і зірвався з повідка, а хлопець, який катався на велосипеді злякався і упав, собака на нього напала. Він в свою чергу відтягнув собаку від дитини і відвів собаку до дому. Пізніше до нього прийшов батько хлопця разом із дільничним.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що в обвинувальному акті зазначена обтяжуюча обставина відносно малолітньої дитини, просив суд звернути увагу що правопорушення було вчинено з необережністю, обвинувачений не міг знати, що так відреагує собака на дитину, це була випадковість, а не навмисні дії обвинуваченого. При призначені покарання просив врахувати те, що коли собака зірвалась з повідка, то першою реакцією обвинуваченого були дії направлені на те щоб відвернути небезпеку від дитини.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що фактичні обставини, які були встановлені на досудовому розслідуванні знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Не дивлячись на повне визнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, при обранні міри покарання просив суд визнати, як обтяжуючі обставини вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також слід врахувати, що ОСОБА_3 раніше судимий вироком Золотоніського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним іспитовим строком на 2 роки; вироком Чорнобаївського районного суду від 27.02.2025 року за ч.2 ст.310 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. А тому просив визнати винним ОСОБА_3 та призначити йому покарання на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання призначеного покарання за вироком Чорнобаївського районного суду від 27.02.2025 року за ч. 2 ст. 310 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувала жодної з обставин викладених в обвинувальному акті та пояснила, що її дитині була завдана шкода, він дуже злякався та тривалий час лікувався, а тому просила притягнути обвинуваченого ОСОБА_3 до відповідальності.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

З огляду на викладене суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно

ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не погоджується з доводами прокурора про те, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи з наступних підстав.

Кримінальний кодекс України відносить статтю 128 до категорії злочинів, вчинених з необережності. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 не було і не могло бути відомо, що його собака завдасть шкоду малолітній особі. Тобто, обвинувачений не мав і не міг мати умислу завдання шкоди малолітній особі, оскільки вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, яке характеризується такою обов`язковою юридичною ознакою, як необережна форма вини. Отже, тілесне ушкодження особи малолітнього віку в результаті укусу собаки не охоплювались і не могло охоплюватись умислом обвинуваченого, а тому правові підстави для врахування передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обставини, яка обтяжує покарання, відсутні.

За змістом статей 50, 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до положень Загальної частини КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин та спричинило тілесні ушкодження малолітній особі; відношення обвинуваченого

ОСОБА_3 до скоєного; особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має статус учасника бойових дій, був задіяний у будівництві фортифікаційних споруд, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень є кримінальне покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд також враховує вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року у справі

№ 709/1248/23, який на даний час не набрав законної сили.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 року по справі №766/39/17 (провадження № 51-8867км18), викладено правовий висновок, згідно якого при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року у справі № 709/1248/23, оскільки встановлено, що він вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення стосовно нього вказаного вироку.

Під час судового розгляду прокурор просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд враховує належну процесуальну поведінку обвинуваченого в суді, який обставин пред`явленого обвинувачення не заперечував, сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки щодо явки до суду. З урахуванням наведеного, на думку суду, прокурором не доведено існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а тому клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду задоволенню не підлягає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів у розмірі 6096,30 гривень.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, і призначити йому покарання у виді

1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року у справі

№ 709/1248/23, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

В задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі

суду- відмовити.

Речові докази, а саме:

- копії паспорта громадянина України, довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру на ім`я ОСОБА_9 , свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_8 , колективної заяви від 08.05.2024 року, адресованої сільському голові Іркліївської сільської ради ОСОБА_10 щодо прийняття мір стосовно вилучення собаки породи стафордширтер`єр, яка утримується в господарстві ОСОБА_3 , зображення кепки чоловічої з принтом у вигляді хреста в передній частині, копії паспорта громадянина України, довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру на ім`я ОСОБА_6 , виписки № 5000 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 , виданої КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня ЧОР», DVD-диск із одним фотозображенням собаки, добровільно виданий підозрюваним ОСОБА_3 та кольорове фотозображення даної собаки на 1 аркуші паперу формату А-4, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження № 0000644 - залишити в матеріалах кримінального провадження;.

- оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 5000 на ім`я ОСОБА_8 КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня ЧОР», оригінал консультаційного висновку спеціаліста - лікаря КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» ОСОБА_11 від 20.05.2024 року, оригінал консультаційного висновку спеціаліста - лікаря КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської селищної ради» ОСОБА_12 від 01.07.2024 року, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження

№ 0000644 - повернути ОСОБА_6 ;

- змив речовини бурого кольору та собачий повідець, вилучені 05.05.2024 року під час проведення огляду місця події в АДРЕСА_1 , що передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити;

- оригінал медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 без номеру, що передано на зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 а на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 6096,30 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та законному представнику потерпілого.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1