справа № 619/6051/24
провадження № 1-кп/619/167/25
ВИРОК

Іменем України

05 березня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000023 від 15.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Золочів Богодухівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_3 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

14 січня 2024 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 перебував на відкритій ділянці місцевості в лісовому масиві урочища «Плоске» Золочівського лісництва, яке розташоване на території Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області, з метою полювання на дику тварину. Маючи прямий умисел, попри заборону полювання під час введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, на території України особливого правового режиму у вигляді воєнного стану, із врахуванням змін щодо продовження строку дії воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, не маючи прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, однак, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, через оптичний приціл нічного бачення, який був закріплений до нарізного карабіну «Тигр» 7,62 х 64 R № 9924759 здійснив один постріл в силует нібито дикої тварини. Після здійснення пострілу почувши крик, ОСОБА_3 одразу побіг до вказаного місця та побачив, що влучив в людину зі свого карабіну. Не гаючи часу останній допоміг пораненому сісти до свого автомобіля ВАЗ 21213 «Нива Тайга» д н.з НОМЕР_1 задля доставляння його до медичного закладу. По дорозі до лікарні ОСОБА_3 впізнав пораненого чоловіка, а саме раніше знайомого ОСОБА_7 , якого доставив до КНП «Золочівська лікарня» Золочівської селищної ради, де останнього було госпіталізовано. 14.01.2024 ОСОБА_7 було госпіталізовано КНП ХОР «ОКЛ» у відділення серцево-судинної хірургії з діагнозом: «Вогнепальне наскрізне поранення лівої лопатки та лівої підключичної ділянки. Поранення лівої легені. Контузія судинно-нервового пучка. Гострий тромбоз артерії лівої верхньої кінцівки. Гостра ішемія лівої верхньої кінцівки II ст.». Згідно до висновку експерта № 12-14/50КЛ/24 від 28.05.2024 вказані ушкодження могли бути отримані в час та при обставинах, вказаних в даній «Постанові» про призначення експертизи. Зазначені ушкодження утворились внаслідок пострілу з вогнепальної зброї невідомого типу, яка була заряджена неуточненим боєприпасом. Зазначене вище вогнепальне поранення, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя згідно п. 2.1.3 й) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. № 6).

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження, вчинене в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив факт і обставини його вчинення, так, як це зазначено вище та зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, сам відвіз у лікарню потерпілого, повністю відшкодував йому завдані збитки на операцію та реабілітацію.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу.

Водночас судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні зазначеного злочину доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється нетяжким злочином та необережним за формою вини, наслідки, що настали, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, водночас, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, як особа щодо якої скарг не надходило.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ст. 128 КК України у виді обмеження волі в межах санкції частини цієї статті.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи дані про особу винного, ставлення ОСОБА_3 до скоєного, який щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував завдані збитки, позов не заявлявся, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на нього обов`язки, його виправлення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Частиною 1 статті 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 15.01.2024 визнано речовим доказом карабін «Тигр» 7,62 х 64 R № 9924759 та магазин, які поміщено на зберігання до сейфу добровільнозданої та вилученої зброї ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області.

Постановами слідчого СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 15.01.2024 визнано речовими доказами: куртку зимову (спортивну), футболку х/б, светр х/б, штани х/б (спортивні), пояс еластичний, підштаники х/б, шапка (чорна) ПШ, калоші 2 шт, бурки 2 шт, прозорий зіп-пакет з металевим фрагментом невизначеної форми, 4 змиви на ватний тампон, які поміщено на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області.

Ухвалами слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19.01.2024 (справа № 619/576/24) накладено арешт на зазначені вище речі.

Як передбачено ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що судовий розгляд по справі закінчено, накладений арешт підлягає скасуванню, а речові докази конфіскації та знищенню.

Згідно зі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме за проведення судово-балістичної експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/15719-БЛ від 18.06.2024 в розмірі 1514,56 грн.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт майна, який накладено згідно ухвал слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19.01.2024 (справа № 619/576/24) - скасувати.

Речові докази:

-карабін «Тигр» 7,62 х 64 R № 9924759 та магазин, які поміщено на зберігання до сейфу добровільнозданої та вилученої зброї ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області конфіскувати;

-куртку зимову (спортивну), футболку х/б, светр х/б, штани х/б (спортивні), пояс еластичний, підштаники х/б, шапка (чорна) ПШ, калоші 2 шт, бурки 2 шт, прозорий зіп-пакет з металевим фрагментом невизначеної форми, 4 змиви на ватний тампон, які поміщено на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області знищити.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення Харківським НДЕКЦ МВС України судово-балістичної експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/15719-БЛ від 18.06.2024 в розмірі 1514,56 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 56 копійок).

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1