Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/597/25
Номер провадження 1-кс/530/175/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря - ОСОБА_2 , слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Очеретове, Валківського району Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, маючому середню спеціальну освіту, не одруженого, раніше судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 27.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у виді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 27.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час.

Відповідно до рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні Верховна Рада України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні запровадила воєнний стан через вторгнення Росії в Україну.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Рада суддів України вирішила звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

З урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із клопотанням погодженим прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим Зіньківським районним судом Полтавської області 01.03.2024 року за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 розмірів доходів громадян, однак на шлях виправлення не став та маючи не зняту та не погашену судимість вчинив новий умисний злочин життя та здоров`я особи, за наступних обставин:

17.09.2024, ОСОБА_4 , згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», було призвано на військову службу до Збройних Сил України та відправлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

22.03.2025, близько о 16 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житловому будинку за місцем свого проживання, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів до своєї співмешканки ОСОБА_6 та в ході сварки з останньою, діючи умисно, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, завдав чисельних ударів кулаками рук по обличчю та ногами у взутті по тілу ОСОБА_6 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої абдомінальної травми, розрив селезінки, внутрішньої кровотечі, гострої післягеморагічної анемії тяжкого ступеню, численні садна обох передпліч, гомілок, гематоми повік обох очей, ЗЧМТ, струс головного мозку.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 було доставлено до Комунального некомерційного підприємства «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

28.03.2025 слідчим за погодженням з процесуальним прокурором вручене обґрунтоване письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 27.03.2025;двідкою КНП «Гадяцької МЦЛ» від 27.03.2025, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 28.03.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 28.03.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.03.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.03.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.03.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.03.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.03.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 28.03.2025;протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_14 від 28.03.2025;протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_15 від 28.03.2025;протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 28.03.2025;речовими доказами, а також іншими доказами в їх сукупності.

Тобто сторона обвинувачення наголошує на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що є підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 згідно ст.177 ч.1 п.1, 3, 5 КПК України, є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що свідчить про необхідність обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що буде забезпечувати виконання належним чином процесуальних рішень, а інші більш м`які запобіжні заходи, що не пов`язані з обмеженням особистої свободи, не зможуть перешкодити вчиненню інших злочинів.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Перебуваючи на волі він може безперешкодно покинути місце свого проживання в c. Левченки Полтавського району Полтавської області, переїхавши на територію, що знаходиться поза юрисдикцією відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, зокрема і на не підконтрольну Україні територію, так як на даний час в Україні введений військовий стан. Крім того ОСОБА_4 на даний час являється військовослужбовцем та значиться як СЗЧ.

Підозрюваний не місцевий, а є уродженцем с.Очеретове Валківського району Харківської області, зареєстрований в м.Полтава, за життя неодноразово змінював місця свого проживання, неодружений. Тому у нього відсутні міцні соціальні фактори, які могли б попередити спроби переховування підозрюваного. Таким чином, ОСОБА_4 знаходячись на волі, через усвідомлення суворості втрати свободи на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що унеможливить своєчасне проведення слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, судового розгляду, притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення за ч.1 ст.121 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким і за нього передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. Також, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, проти власності, проти громадського порядку та моральності, проти авторитету органів державної влади та проти життя та здоров`я особи, тому під загрозою покарання може ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість підозрюваному вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні, слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_3 клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав та просив його задовольнити. Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував стосовно обрання запобіжного заходу.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та додатки до нього приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 будучи раніше судимим Зіньківським районним судом Полтавської області 01.03.2024 року за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 розмірів доходів громадян, однак на шлях виправлення не став та маючи не зняту та не погашену судимість вчинив новий умисний злочин життя та здоров`я особи, за наступних обставин:

17.09.2024, ОСОБА_4 , згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», було призвано на військову службу до Збройних Сил України та відправлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

22.03.2025, близько о 16 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житловому будинку за місцем свого проживання, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів до своєї співмешканки ОСОБА_6 та в ході сварки з останньою, діючи умисно, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, завдав чисельних ударів кулаками рук по обличчю та ногами у взутті по тілу ОСОБА_6 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої абдомінальної травми, розрив селезінки, внутрішньої кровотечі, гострої післягеморагічної анемії тяжкого ступеню, численні садна обох передпліч, гомілок, гематоми повік обох очей, ЗЧМТ, струс головного мозку.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 було доставлено до Комунального некомерційного підприємства «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

28.03.2025 слідчим за погодженням з процесуальним прокурором вручене обґрунтоване письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

У підтвердження висновку про можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду обгрунтовується наступним.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Перебуваючи на волі він може безперешкодно покинути місце свого проживання в c.Левченки Полтавського району Полтавської області, переїхавши на територію, що знаходиться поза юрисдикцією відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, зокрема і на не підконтрольну Україні територію, так як на даний час в Україні введений військовий стан. Крім того ОСОБА_4 на даний час являється військовослужбовцем та значиться як СЗЧ.

Підозрюваний не місцевий, а є уродженцем с.Очеретове Валківського району Харківської області, зареєстрований в м.Полтава, за життя неодноразово змінював місця свого проживання, неодружений. Тому у нього відсутні міцні соціальні фактори, які могли б попередити спроби переховування підозрюваного.

Таким чином, ОСОБА_4 знаходячись на волі, через усвідомлення суворості втрати свободи на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що унеможливить своєчасне проведення слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, судового розгляду, притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.

У підтвердження висновку про можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні обгрунтовується наступним.

Так, знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_16 матиме можливість шляхом умовлянь або погроз вплинути на показання своєї співмешканки ОСОБА_6 , яка є потерпілою в даного кримінальному провадженні та малолітніх свідків, які на даний час встановлені органами досудового розслідування та з якими підозрюваний проживає в одному будинку в АДРЕСА_2 .

Оскільки, підозрюваний усвідомлюючи, що через показання потерпілої та свідків може бути доведена його вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, може всіляко впливати на них, з метою уникнення відповідальності. Це може призвести до подальшої зміни показань останніми або відмови свідчити у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку.

У підтвердження висновку про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення обгрунтовується наступним.

Так, відповідно до ч.5 ст.12 КК України ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (ч.1 ст.121 КК України), за який КК України передбачене покарання на строк від 5 до 8 років позбавлення волі.

Підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, проти власності, проти громадського порядку та моральності, проти авторитету органів державної влади та проти життя та здоров`я особи.

Востаннє ОСОБА_4 був засуджений 01.04.2024 Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На даний час в Зіньківському районному суді знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального проступку за ч.1 ст.125 КК України, який він вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 .

Вищезазначене прямо свідчить про систематичність вчинення кримінальних правопорушень та існування ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою є найбільш відповідним у даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 із наступних причин:

особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину відносно своєї співмешканки, з якою проживає за однією адресою в АДРЕСА_2 ;

особиста порука на адресу слідчого відділення ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області та Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 ;

застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_4 , близьких родичів або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу;

домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_2 , де і проживають свідки та потерпіла злочину, у вчиненні якого обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 . З огляду на це, останній може незаконно впливати на їх показання під час досудового розслідування та судового розгляду. Окрім цього ОСОБА_4 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, відсутність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому обрання підозрюваному більш м"якого запобіжного заходу може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому, суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_4 не є співрозмірним терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який діє по даний час та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Відповідно до ст.121 ч.1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, який згідно ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів. ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, на даний час в Україні введений військовий стан. ОСОБА_4 на даний час являється військовослужбовцем та значиться як СЗЧ.

При вирішенні питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд оцінює в сукупності та врахувати наступні факти: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями документів; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік підозрюваного, який є молодою особою, стан здоров`я ОСОБА_4 який є військовослужбовцем, працездатною, здоровою особою; соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується посередньо, майновий стан підозрюваного.

З урахуванням викладеного вважаю, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не сприятиме виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а тому вважаю за необхідне задовільнити клопотання і обрати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як викладені обставини свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених п. 1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати або визначити розмір застави у кримінальному провадженню.

Окрім того, ч. 4 ст.183 КПК України передбачено право слідчого судді не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У даному випадку, за наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри та встановлених ризиків, вважаю за доцільне не визначати підозрюваному розмір застави, оскільки у разі внесення застави останній перебуватиме на волі, що у свою чергу лише посилюватиме існуючі ризики.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.131, 132, 176-179, 183, 193, 196 197, 199, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою задоволити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Очеретове, Валківського району, Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, раніше судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів, який обчислювати з 11 год 40 хв. 31.03.2025 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 11 год. 40 хвилин 29 травня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити слідчому , прокурору, підозрюваному.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1