ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. Справа № 597/471/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 26.12.2023 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Устечко Заліщицького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою освітою, одруженого, не працюючий, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2022 року (точна дата досудовим слідством не встановлена) ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік старого моста на березі річки Дністер в селі Устечко Чортківського району Тернопільської області, знайшов сигнальний (шумовий) револьвер «FENIX», за номером «015161», калібру 5,6 мм, промислового виготовлення, виробництва Польща. Після цього, ОСОБА_4 , піднявши вказаний револьвер із землі, переніс його у гаражне приміщення за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Після чого, у вечірній час у квітні 2022 року (точна дата і час не встановлені) ОСОБА_4 , усвідомлюючи заборону вільного обігу вогнепальної зброї, не маючи дозволу на її переробку, порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно і усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи у гаражному приміщенні, яке знаходиться по місцю його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , дрелькою марки «BLACK DECKER», червоного кольору, просвердлив ствол у сигнальному шумовому револьвері «FENIX» за номером « НОМЕР_1 », калібру 5,6 мм, промислового виготовлення, виробництва Польща, внаслідок чого саморобним способом видалив розсікачі, які перекривали його ствол, а також розточив одну камору барабану під патрон кільцевого запалення калібру .22 Short (5,6 мм) до нарізної зброї, тим самим здійснивши переробку даного револьвера, надавши йому властивості короткоствольної вогнепальної зброї, придатної для стрільби.

Згідно висновку експерта вказаний револьвер є короткоствольної вогнепальною зброєю та придатний для стрільби.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконній переробці вогнепальної зброї, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263-1 КК України.

Наприкінці жовтня 2023 року (точна дата досудовим слідством не встановлена) ОСОБА_4 , перебуваючи у лісі с.Устечко Чортківського району, знайшов обріз гвинтівки «Мосіна», зразка 1891/1930 років, калібру 7,62 мм, який є нарізною вогнепальною зброєю. В подальшому, ОСОБА_4 , піднявши даний обріз із землі, після чого в руках незаконно переніс у гаражне приміщення домогосподарства за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність та діючи повторно, ОСОБА_4 , усвідомлюючи заборону вільного обігу вогнепальної зброї, не маючи дозволу на її ремонт, порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно і усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у вечірній час наприкінці жовтня 2023 року (точні дата і час не встановлені), перебуваючи у гаражному приміщенні, яке знаходиться по місцю його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , дерев`яним рубанком обтесав знайдену ним у власному господарстві дерев`яну дошку, полакував її, таким чином виготовив приклад, який господарськими ключами прикрутив до обрізу гвинтівки «Мосіна», зразка 1891/1930 років, калібру 7,62 мм., який є нарізною вогнепальною зброєю, а старий приклад від неї викинув через те, що той зогнив. Крім того, ОСОБА_4 вчинив дії по реставрації обрізу гвинтівки «Мосіна», а саме наждачним папером почистив вище зазначений обріз від бруду та іржі.

Внаслідок своїх вище описаних дій ОСОБА_4 здійснив ремонт даного обрізу гвинтівки «Мосіна», оскільки після вказаних дій він став придатним для стрільби та використання за своїм цільовим призначенням.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному ремонті вогнепальної зброї, вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263-1 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , усвідомлюючи заборону вільного обігу вогнепальної зброї, порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, холодної і перевезення використання вогнепальної, пневматичної, охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно і усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, отримання якого передбачено Постановою Верховної Ради України №2471 ХІІ «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року, незаконно зберігав, у період часу з квітня 2022 року по 26 грудня 2023 року, перероблений шумовий револьвер «FENIX» номером «015161», калібру 5,6 мм, промислового виготовлення, виробництва Польща, який згідно висновку експерта є короткоствольної вогнепальної зброї, придатної для стрільби.

Крім того, ОСОБА_4 у приміщенні будинку, в якому він проживає і який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігав у проміжок часу з кінця жовтня 2023 року по 26 грудня 2023 року, відремонтований ним обріз гвинтівки «Мосіна», зразка 1891/1930 років, калібру 7,62 мм., який є нарізною вогнепальною зброєю.

26 грудня 2023 року працівниками поліції по місцю проживання ОСОБА_4 у приміщенні будинку, який наявний за вище зазначеною адресою, були виявлені та вилучені вище наведений обріз гвинтівки та вище описаний револьвер.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав обвинувачення в повному обсязі за ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даних кримінальних правопорушень доведеною. З врахуванням даних щодо особи обвинуваченого, обставин справи, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, із застосуванням ст.69 КК України, щодо кожного кримінального правопорушення та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті цього Кодексу за ці кримінальні правопорушення у виді громадських робіт.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив врахувати, що обвинувачений визнав вину, щиро покаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на утриманні має малолітню дитину, здійснює догляд за мамою похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, займається волонтерською діяльністю та позитивно характеризується за місцем проживання, відтак вважає, що міра покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді громадських робіт буде належною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_4 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України, згідно обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини, суд доходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, відсутні.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує особу винного, який, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на утримання має малолітню дитину, здійснює догляд за мамою похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, займається волонтерською діяльністю, позитивно характеризується за місцем проживання, а також те, що він не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та з урахуванням особи винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на утриманні має малолітню дитину, здійснює догляд за мамою похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, займається волонтерською діяльністю, позитивно характеризується за місцем проживання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті обвинувачення, у виді громадських робіт.

На переконання суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349,370, 374 КПК України, ст.ст.50, 65, 66, 67, 75, 76 КК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-1 та ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 180 годин громадських;

- за ч.1 ст.263-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 200 годин громадських;

- за ч.2 ст.263-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 240 годин громадських.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 призначити у виді 240 годин громадських робіт.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням: експертизи зброї від 28.12.2023 року №СЕ-19/120-23/13420-БЛ в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.; експертизи зброї від 27.12.2023 року №СЕ-19/120-23/13406-БЛ в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Речові докази, а саме: перероблений сигнальний (шумовий) револьвер «FENIX», за номером «015161», калібру 5,6 мм, який знаходиться в сейф-пакеті PSP2208106 та опечатаний пломбою L87468550; обріз гвинтівки «Мосіна» зразку 1891/1930 рр., калібру 7,62 мм, який знаходиться в сейф-пакеті PSP4207368 та опечатаний пломбою L87468549; предмети схожі на патрони з яких 2 є боєприпасами 16-го калібру, а 2 складовими частинами боєприпасів, які знаходиться в сейф-пакеті KIV2135135 та опечатаний пломбою L87468522; 3 предмети схожі на патрони з яких 1 є боєприпасом калібру 5.6 мм., а 2 боєприпасами не являються, які знаходиться в сейф-пакеті KIV2135134 та опечатаний пломбою L87468536; гладкоствольну рушницю 16-го калібру «ТОЗ- БМ» із номером НОМЕР_2 , «1962» року виготовлення, яка знаходиться в прозорому полімерному пакеті та опечатаний пломбою L87468539, які зберігаються у кімнаті зберігання зброї ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6