н/п 1-в/490/55/2025
Центральний районний суд міста Миколаєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, громадянин України, з неповною загальною середньою освітою, наразі утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» за адресою м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, буд. 5,

про звільнення від призначеного судом покарання в порядку ч. 2 ст. 74 КК України,

за участю: засудженого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

встановив:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від покарання в порядку ч. 2 ст. 74 КК України призначеного судом, а саме: вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23.10.2019; вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2022; вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2024, скасованого у частині призначення покарання вироком Миколаївського апеляційного суду від 05.06.2024; вироком Заводського районного суду від 10.06.2024.

Клопотання мотивовано тим, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.51 КУпАП. Якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.51 КУпАП.

Засуджений клопотання підтримав, водночас надав уточнення щодо вироків, за якими покарання вже відбуто. Зазначив, що клопотання стосується лише вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2024, вироку Миколаївського апеляційного суду від 05.06.2024, яким скасованого у частині призначення покарання вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2024, вироку Заводського районного суду від 10.06.2024, оскільки покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23.10.2019 та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2022 він уже відбув; просив розглядати клопотання з урахуванням наданих уточнень та звільнити його від відбування покарання за вказаними вироками.

Захисник підтримав позицію засудженого, просив клопотання задовольнити.

Прокурор заперечень щодо клопотання засудженого не надавав.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Засуджений ОСОБА_3 наразі утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» за адресою м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, буд. 5.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років три місяці; зараховано в строк відбування покарання, призначеного цим вироком, покарання відбуте в період з 30.01.2024 по 06.03.2024 включно за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023.

Указаним вироком ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень 02.07.2023 (за фактом крадіжки з автомобіля "ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 ), 02.07.2023 (за фактом крадіжки з автомобіля "ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_2 ), 06.07.2023, в період часу з 07.01.2024 по 08.01.2024 та 17.01.2024; вартість викраденого майна становить 1110,00 грн., 616,67 грн., 1096,35 грн., 450,00 грн. та 1240,00 грн. відповідно, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 2684,00 грн. (2023 рік) та 3028,00 грн. (2024 рік).

Разом з тим, кримінальні правопорушення за вчинення яких було засуджено ОСОБА_3 вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2024 за епізодом від 15.07.2023, сума викраденого майна - 3410,88 грн.; за епізодом в період часу з 01.01.2024 по 02.01.2024, сума викраденого майна - 3582,97 грн., що станом на день вчинення крадіжки перевищують суму двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 05.06.2024 вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2024 щодо ОСОБА_3 в частині призначення покарання скасовано; ухвалено в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до шести років трьох місяців позбавлення волі; виключено з резолютивної частини вироку рішення суду про призначення ОСОБА_3 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та про зарахування у строк остаточного покарання відбутого частково покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023 (період з 30.01.2024 до 06.03.2024 включно); на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, визначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023 та призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років; строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили, тобто з 05.06.2024; в іншій частині вирок залишено без змін.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, призначено покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців без конфіскації майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття визначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Указаним вироком ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: 06.07.2023, вартість викраденого майна становить 1531,65 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 2684,00 грн. (2023 рік); 04.10.2023, вартість викраденого майна становить 2987,00 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 2684,00 грн. (2023 рік).

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначеного вироком Миколаївського апеляційного суду від 05.06.2024, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років; зараховано в строк відбування покарання, призначеного цим вироком, покарання відбуте в період з 05.06.2024 по 10.06.2024 включно за вироком Миколаївського апеляційного суду від 05.06.2024.

Указаним вироком ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення в період часу з 01.01.2024 по 10.01.2024; вартість викраденого майна становить 366,00 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3028,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення, що передбачено ч. 6 ст. 3 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для цілей адміністративного та кримінального законодавства, в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, що відповідно до пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV ПК України дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року для будь-якого платника податку.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022, з 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023, з 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Закон №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» набув чинності 09.08.2024; відповідно до якого був збільшений поріг для кримінальної відповідальності за крадіжку. Відповідно до положень вказаного Закону викрадення чужого майна стало кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна становить понад два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 51 КУпАП України, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних розмірів доходів громадян.

Таким чином, наразі кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 19.04.2000 № 6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) розтлумачив положення ст. 58 Конституції України щодо зворотної дії у часі кримінально-правової норми, яка пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це стосується випадків: коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено зі складу злочину якісь альтернативні суспільно небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження форми вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію. Так, декриміналізація - це скасування кримінального закону, що передбачає кримінальну відповідальність і покарання за конкретне кримінальне правопорушення.

Декриміналізація діяння може здійснюватися такими способами: а) суспільно небезпечне діяння може бути визнане таким, що не є суспільно небезпечним за змістом; б) таким, що не є кримінально протиправним за формою; в) таким, що не є ні суспільно небезпечним за змістом, ні кримінально протиправним за формою.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_3 був засуджений вироком Миколаївського апеляційного суду від 05.06.2024 за епізодами від 02.07.2023 (за фактом крадіжки з автомобіля "ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 ), 02.07.2023 (за фактом крадіжки з автомобіля "ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_2 ), 06.07.2023, в період часу з 07.01.2024 по 08.01.2024 та 17.01.2024; вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023 за епізодом від 06.07.2023; вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2024, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність - двох неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Разом з тим, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 , згідно з вироком Миколаївського апеляційного суду від 05.06.2024 за епізодом від 15.07.2023 становить - 3410,88 грн., за епізодом в період часу з 01.01.2024 по 02.01.2024 становить - 3582,97 грн.; згідно з вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023 за епізодом від 04.10.2023 - становить 2987,00 грн., а відтак, перевищує суму двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованих йому діянь.

Ураховуючи викладене вище, оскільки кримінальна караність діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 , усунуто за декількома епізодами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання засудженого про звільнення його в порядку ч. 2 ст. 74 КК України від покарання призначеного судом.

Керуючись ст. ст. 5, 74 КК України, ст. ст. 534, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення в порядку ч. 2 ст. 74 КК України від призначеного судом покарання - задовольнити частково;

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Миколаївського апеляційного суду від 05.06.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами: від 02.07.2023 (за фактом крадіжки з автомобіля "ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 ), від 02.07.2023 (за фактом крадіжки з автомобіля "ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_2 ), від 06.07.2023, в період часу з 07.01.2024 по 08.01.2024 та від 17.01.2024, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особа засуджена;

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом від 06.07.2023;

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Миколаївського апеляційного суду від 05.06.2024, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом від 15.07.2023 та епізодом в період часу з 01.01.2024 по 02.01.2024 до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років три місяці; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків (Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 04.10.2023, ч. 2 ст. 289 КК України) - до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років; строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили - 05.06.2024.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1