Справа № 947/4190/25
Провадження № 1-кс/947/2011/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одес ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000917 від 12.07.2024 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ананьїв Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда другої групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 2024 року судимого Київським районним судом міста Одеси за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368-3, ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та змісту поданого стороною обвинувачення клопотання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.02.2024 створено Громадське формування з охорони громадського порядку «Варта Півдня» (код ЄРДПОУ 45386151), юридична адреса, якого: Одеська область, Одеський район, с. Усатове, вул. Енергетиків, буд. 11, яке фактично здійснює свою діяльність за адресою: м. Одеса, проспект Князя Ярослава Мудрого, буд. 29/2, керівником якої є ОСОБА_8 .

Одним із членів Громадського формування з охорони громадського порядку «Варта Півдня» являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також являється членом штабу вказаного громадського формування.

У зв`язку із введенням воєнного стану, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб» (який в подальшому неодноразово продовжувався), також дії «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 29.12.2021 №1456, встановлено, що Перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення). Зазначеним наказом призначається комендант, визначаються його завдання, повноваження із забезпечення єдиного управління визначеними силами та засобами Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДПС, ДМС, ДСНС, військових адміністрацій (у разі їх утворення) та координації їх дій підчас здійснення заходів особливого режиму.

У зв`язку з цим, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 24.01.2025, член Громадського формування з охорони громадського порядку «Варта Півдня» ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з невстановленою посадовою особою Громадського формування з охорони громадського порядку «Варта Півдня».

Відповідно до заздалегідь розробленого плану ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_9 із пропозицією прийняти в члени громадського формування та виготовити для його знайомого ОСОБА_10 , посвідчення працівника вказаного Громадського формування, яке надасть йому можливість безперешкодного пересування містом та поза його межами, у тому числі у комендантську годину та уникнути призову за мобілізацією до Збройних Сил України під час воєнного стану, в замін на це останній має надати ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 800 доларів США у якості неправомірної вигоди, для посадових осіб Громадського формування з охорони громадського порядку «Варта Півдня».

З метою конспірації та унеможливлення викриття незаконної діяльності, вказану неправомірну вигоду за прийняття в лени громадського формування, виготовлення та видачу посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , ОСОБА_9 має передати ОСОБА_7 для подальшої передачі посадовим особам Громадського формування з охорони громадського порядку «Варта Півдня».

Таким чином, ОСОБА_7 будучі раніше судимим за вчинення корупційного злочину, не ставши на шлях виправлення, діючи із корисливих мотивів та з єдиним злочинним наміром незаконного збагачення, спільно із невстановленими посадовими особами Громадського формування з охорони громадського порядку «Варта Півдня», приблизно о 15.00 год. 24.01.2025, перебуваючи в автомобілі марки «Audi A4» припаркованному біля закладу громадського харчування «McDonald`s», який розташований за адресою: м. Одеса, пл. Незалежності, 1, ОСОБА_7 , отримав від ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 800 доларів США, за прийняття ОСОБА_10 , до Громадського формування з охорони громадського порядку «Варта Півдня» та видачу останньому посвідчення працівника вказаного Громадського формування, яке надасть йому можливість безперешкодного пересування містом та поза його межами в тому числі і в комендантську годину.

Після чого, 29.01.2025 приблизно о 14.40 год., перебуваючи в заздалегідь обумовленому місці біля закладу громадського харчування «McDonald`s», який розташований за адресою: м. Одеса, пл. Незалежності, 1, передав ОСОБА_9 , посвідчення на ім`я ОСОБА_10 №00651 Громадського формування з охорони громадського порядку «Варта Півдня», видане 01.07.2024, з наявним підписом Керівника штабу вказаної громадської організації та печаткою.

В подальшому досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, та Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022, оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. В подальшому строк проведення зазначеної мобілізації продовжено.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995.

Разом з тим, статтею 1 Закону України від 04.11.1991 № 1777-XII «Про державний кордон України» зазначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про державний кордон України», особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України від 05.11.2009 № 1710-VI «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Установлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на початку серпня 2024 року, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, вирішив сприяти у незаконному переправленні осіб чоловічої статі через державний кордон України, за грошову винагороду, шляхом надання офіційних документів, за наступних обставин. Останній, діючи з тих же мотивів та спонукань, усвідомлюючи, що реалізація злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, особам яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, потребує залучення інших осіб, які будуть виконувати його вказівки щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою отримання незаконного прибутку, у невстановлений досудовим розслідування час за невстановлених обставин, залучив до злочинної діяльності невстановлених в ході досудового розслідування осіб з числа працівників одного з районних територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в Одеської області, які можуть виготовити та надати йому документ для третіх осіб про зняття їх з військового обліку за станом здоров`я, який у подальшому надає їм можливість безперешкодно перетнути державний кордон України із внесенням відомостей у відповідні бази даних.

Так, відповідно до розробленого ОСОБА_7 злочинного плану, приблизно у серпні 2024 року, останній повідомив своєму знайомому ОСОБА_9 про наявність можливості у разі надання йому неправовірної вигоди в сумі 12 000 доларів США, переправлення останнього через державний кордон України під час дії правового режиму воєнного стану, незважаючи на встановлену заборону, шляхом виготовлення та надання останньому документу про зняття його з військового обліку за станом здоров`я, який у подальшому надає можливість безперешкодно перетнути державний кордон України.

У подальшому, переслідуючи корисливі мотиви, маючи на меті незаконне збагачення, у січні 2025 року ОСОБА_7 , в ході чергової бесіди з ОСОБА_9 , повідомив останньому, що на поточний момент його «послуга» щодо виготовлення документу про зняття його з військового обліку за станом здоров`я, який у подальшому надає можливість безперешкодно перетнути державний кордон України, коштує 9 000 доларів США. У подальшому ОСОБА_9 діючи під контролем правоохоронних органів погодився на запропоновані йому умови перетину державного кордону України.

У зв`язку з чим, 30.01.2025 ОСОБА_7 , дізнавшись, що ОСОБА_9 , перебуває у приміщенні КНП «Міська клінічна лікарня №1» Одеської обласної ради, за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, повідомив останньому, що для зняття останнього з військового обліку ОСОБА_9 має передати йому пакет документів необхідний для зняття з військового обліку та грошові кошти в сумі 9 000 доларів США. Надалі ОСОБА_7 , з метою унеможливлення викриття правоохоронними органами його протиправної діяльності, через невстановлену особу на ім`я « ОСОБА_11 », залучив не обізнаного в його злочинних намірах ОСОБА_12 , надавши йому вказівку прибути у приміщення КНП «Міська клінічна лікарня №1» Одеської обласної ради, за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, та забрати для нього ряд документів.

У подальшому, о 13.06 год., після погодження з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , перебуваючи за вищевказаною адресою на першому поверсі, біля кабінету №16 передав ОСОБА_12 , оригінал та копію довідки військово-лікарської комісії №155/2/2/7 від 10.07.2023 виданої на ім`я ОСОБА_9 , оригінал та копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , а також грошові кошти в сумі 9 000 доларів США, після чого незаконні дії ОСОБА_7 , припинено співробітниками поліції та УСБУ в Одеській області.

Так, за вищевикладених обставин, 30.01.2025 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.ст. 208 КПК України затримано та 31.01.2025 його повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 4 ст. 368-3 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди для третьої особи за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в ітересах того, хто надає таку неправомірну вигоду, повторно та за попередньою змовою групою осіб;

-ч. 3 ст. 332 КК Україи, за каліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів, усунення перешкод вчиненні з корисливих мотивів.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 368-3 КК України, в цілях запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

На запитання слідчого судді повідомив, що передача грошових коштів була у розмірі 9800 доларів США, які було вилучено органом досудового розслідування.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, вважаючи його необгрунтованим, а обставини, викладені у повідомленні про підозру надуманими. При цьому, адвокат ОСОБА_5 зауважив, що розмір застави є непомірним для підзахисного, з огляду на його майновий стан. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, а уразі його задоволення зменшити розмір застави відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Підозрюваний з підозрою не погодився, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Відомості, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

31.01.2025 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Існування в рамках такого кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_7 вищевказаних кримінальних правопорушень стороною обвинувачення підтверджується: протоколами допиту/додаткового допиту свідка ОСОБА_9 , який серед іншого повідомляє, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за грошову кошти від 1000 до 3000 тисяч доларів США, спільно з учасниками громадського формування з охорони громадського порядку «Альфа-Плюс» (Варта Півдня), , зареєстроване за адресою: Одеська обл., Одеській р-н., с. Усатове, вул. Енергетиків, буд. 11, виготовлюютьдокументи, а самепосвідчення ГО для безперешкодногопересування по місту через блок-пости та у комендантську годину, в тому числі для безперешкодногопереїзду у ПівденнийрегіонОдеськоїобласті через «Маяки». Так, 29.01.2025 після отримання неправомірної вигоди в розмірі 800 доларів США ОСОБА_7 , передав свідку посвідчення інспектора з ОГП ГФ з ОГП «Варта Південь» на ім`я ОСОБА_10 , для безперешкодного пересування містом у комендантську годину. Крім того, саме ОСОБА_7 , в ході чергової бесіди запропонував свідку за 9 000 доларів США виготовити йому документу про зняття його з військового обліку за станом здоров`я, які у подальшому надають можливість безперешкодно перетнути державний кордон України. Після чого, 30.01.2025 свідок ОСОБА_9 за вказівкою підозрюваного ОСОБА_7 передав його довіреній особі на ім`я ОСОБА_13 обумовлений пакет документів та грошові кошти в сумі 9 000 доларів США, для подальшої передачі ОСОБА_7 ; протоколом огляду предмету, від 30.01.2025, об`єктом огляду є мобільний телефон належний свідку ОСОБА_9 . Відповідно до якого додатково підтверджуються вищевказані свідчення ОСОБА_9 , щодо його листування з підозрюваним 30.01.2025; протоколом огляду місця події, від 30.01.2025, відповідно до якого ОСОБА_12 , перебуваючи в приміщенні Міської клінічної лікарні №1 за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, добровільно видав отримані за вказівкою ОСОБА_7 , від чоловіка на ім`я ОСОБА_14 грошові кошти, документи та власний мобільний телефон; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 30.01.2025, який будучі попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, повідомив наступне, що 30.01.2025 за вказівкою ОСОБА_7 , у супроводі особи на ім`я « ОСОБА_11 », а потім у супроводі особи на ім`я « ОСОБА_15 » прибув до Міської клінічної лікарні №1 за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, отримав від чоловіка на ім`я « ОСОБА_14 » документи та грошові кошти для подальшої передачі ОСОБА_7 . Які у подальшому на вимогу представників правоохоронних органів добровільно видав; протоколом огляду предмету, від 30.01.2025, об`єктом огляду якого є мобільний телефон ОСОБА_12 . Під час огляду вказаного телефону встановлено наявність листування з ОСОБА_7 ; протоколом огляду предметів, від 30.01.2025, об`єктом огляду є документи вилучені в ході проведення огляду місця події, 30.01.2025, під час якого було вилучені: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_9 , які ОСОБА_9 , передав довіреній особі ОСОБА_7 , за його вказівкою для подальшого виготовлення документів, які надають право безперешкодного виїзду за межі території України; протоколом про хід проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відерконтроль особи, від 13.08.2024, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_7 під час зустрічі з ОСОБА_9 , розповідає про переваги посвідчення Громадського формування з охорони громадського порядку «Варта Півдня» та можливість уникнення призову на військову службу шляхом вступу до його благодійного фонду;

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

На переконання слідчого судді, дії, у ймовірному вчиненні яких наразі підозрюється ОСОБА_7 підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 368-3 КК України, тобто є кримінально караними. Тому немає підстав для висновків, що такі дії не можуть становити жодного злочину. Водночас, описана у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фабула кримінальних правопорушень у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідним кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 368-3 України, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно слідчий суддя відхиляє доводи захисту щодо необґрунтованості підозри з огляду на «надуманість» обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Вказані заперечення захисника підлягають перевірці стороною обвинувачення під час досудового розслідування та оцінці суду, у випадку надходження до нього обвинувального акта, водночас, відповідні доводи, на цьому етапі кримінального провадження, на переконання слідчого судді не спростовують висновків щодо обґрунтованості підозри, тобто не виключають обставин, які вказують на ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 368-3 України.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі провадження він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньо для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

5. Відомості, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, заявлений стороною обвинувачення ризик переховування ОСОБА_7 обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 368-3 України, у вчиненні яких наразі обґрунтовано підозрюється останній, є тяжкими злочинами, санкції яких, передбачають покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Важливим аспектом є також те, що звільнення від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, за вчинення корупційного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України (у вчиненні якого у тому числі підозрюється ОСОБА_7 ) кримінальним кодексом України не передбачено (ст. 69, 75 КК України), окрім як під час здійснення провадження на підставі угоди.

Слідчий суддя також враховує специфіку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень проти недотоканості державного кордону, що може також свідчити про те, що ОСОБА_7 обізнаний з методами та шляхами незаконного перетину державного кордону в умовах обмежень відносно осіб призивного віку під час дії правового режиму воєнного стану, які останній може використати для переховування від органу досудового розслідування.

Зазначені обставини, у своїй сукупності, вказують на те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі та зіставляючи можливі негативні наслідки для себе у разі засудження до покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін із можливістю уникнення ним покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду, може залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наведені вище фактичні обставини цього кримінального провадження, дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування вагомого ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя погоджуєтся із доводами клопотання, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується характером інкримінованих підозрюваному злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 368-3 КК України, які мають корисливу спрямованість.

Так, за обставинами даного криімнального провадження ОСОБА_7 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб призивного віку через Державний кордон України із залученням до вказаної кримінально-протиправної діяльності невстановлених в ході досудового розслідування осіб з числа працівників одного з районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки в Одеської області, які можуть виготовити та надати йому документ для третіх осіб про зняття їх з військового обліку за станом здоров`я, а тому останній може безперешкодно знищити, сховати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, зокрема, які в ході досдуового розслідування ще не було встановлено з огляду на початковий етап досудового розслідування даного кримінального провадження.

В розрізі наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя також вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_7 може впливати на свідків з метою примушування їх до зміни раніше наданих показань, та таким же чином впливати на свідків, які не давали показання, що в подальшому виключить їх можливість давати правдиві, послідовні показання під час досудового розслідування.

В цьому розрізі слідчий суддя не може залишити поза увагою те, що як вбачається з клопотання сторони обвинувачення, при зустрічі 29.01.2025 зі свідком ОСОБА_9 , підозрюваний ОСОБА_7 погрожував йому фізичною розправою у разі його викриття правоохоронними органами, що підтверджується відповідним протоколом допиту свідка.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, викладені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, враховуючи те, що, як було встановлено у судовому засіданні, 10.05.2024 ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а 31.01.2025 останньому повідомлено про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень в рамках даного кримінального провадження, що свідчить про явні негативні соціальні інтереси останнього, й відповідно про його емоційно-вольову деформацію та ймовірну відсутність правової свідомості. З огляду на що, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження існує реальний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_7 або продовження ним кримінальних правопорушень, в яких підозрюється.

6. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Слідчий суддя зазначає, що інкриміновані за обставинами даного кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_7 кримінальні правопорушення в обов`язковому порядку вимагають від слідчого судді визначення відповідного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, у випадку якщо слідчий суддя прийде до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (абзац 1 ч. 3 ст. 183 КПК України).

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі щодо вагомості наданих доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; міцності соціальних зв`язків підозрюваного; його стану здоров`я; майнового стану підозрюваного, досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя знову ж таки наголошує, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_7 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

7. Відомості, які враховуються слідчим суддею при визначенні підозрюваному ОСОБА_7 відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання та фактичних обставин даного кримінального провадження, наразі йдеться мова про ймовірну причетність ОСОБА_7 до одержання службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди для третьої особи за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в ітересах того, хто надає таку неправомірну вигоду, повторно та за попередньою змовою групою осіб та організації незаконного переправлення через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів, усунення перешкод вчиненні з корисливих мотивів.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтований у рішенні про визначення застави і повинен враховувати майновий стан обвинуваченого.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Знову ж таки, як вбачається з фактичних обставин даного кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється в організації незаконного переправлення через державний кордон осіб призивного віку, а тому суддя вважає, що інкримінована ОСОБА_7 кримінально-протиправна діяльність є проявом особливого цинізму в умовах дії правового режиму воєнного стану та викликає негативні реакції суспільства та зокрема військовослужбовців, які захищають цивільне населення з початку повномасштабного вторгнення рф на суверенну територію України.

Відтак, вирішення питання застосування відносно підозрюваного того чи іншого розміру застави потребує врахування також існуючого суспільного інтересу, який зводиться не лише до досягнення завдань кримінального провадження, але й до реального забезпечення обороноздатності України та недоторканості державного кордону.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави, враховує те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 368-3 КК України, вчинених в умовах воєнного стану, розмір ймовірної неправомірної вигоди, що становить 9800 доларів США, отриманої в результаті здійснення таких дій, а також те, що наразі органом досудового розслідування встановлюється причетність ОСОБА_7 до кримінально-протиправної діяльності, яка здійснювалася щонайменше з серпня 2024 року та була спрямована на сприяння у організації незаконного перетину державного кордону України, з корисливих мотивів, з отриманням з кожної людини щонайменше 9 тис. доларів США, а також майновий стан підозрюваного. Крім того слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 , в 2024 році засуджений за ч.2 ст. 369-2 КК України, жодних висновків не зробив та продовжив вчинення злочинів, та вважає що встановлені обставини слугують такими виключними випадками, які на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України дозволяють при визначені застави вийти за межі її розміру, передбаченому законом для осіб, підозрюваних у вчинені тяжких злочинів.

Разом з тим, за таких обставин, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, майновий стан підозрюваного, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід визначити розмір застави у вигляді у розмірі 1 322 (одна тисяча триста двадцять два) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 003 016 (чотири мільйони три тисячі шістнадцять) гривень, який на думку слідчого судді в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків. Наведені обставини у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

8. Висновки слідчого судді.

Таким чином, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання та надавши правову оцінку всім доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність часткового задоволення поданого стороною обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одес ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 29.03.2025, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 1 322 (одна тисяча триста двадцять два) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 003 016 (чотири мільйони три тисячі шістнадцять) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 строком до 29.03.2025, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1