Справа № 357/2026/25
У Х В А Л А

14 лютого 2025 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000401, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2025 стосовно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Біла Церква, із професійно-технічною освітою, розлученого, має на утриманні дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури

Київської області ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000401, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2025.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України, наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років. Тому, варто врахувати наявність ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрювану, зокрема, у разі доведення його винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_4 , змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, підозра ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з використанням умов воєнного стану, посилює можливий рівень судової репресії.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, обгрунтовує тим, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 буде намагатися встановити дані свідків, які вказують на причетність його до вчинення кримінального правопорушення, задля незаконного впливу на них з метою реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_4 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Поряд із цим необхідно враховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство, так як ОСОБА_4 попередньо, діючи умисно, вже спричинив тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Тому будь яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, унеможливлення на нього незаконного впливу з боку підозрюваного є основним завданням на даній стадії процесу.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а також враховуючи відсутність будь-яких моральних принципів, про що свідчить характер та спосіб вчинення даного злочину, тому наявний ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, в тому числі стосовно свідків даного злочину шляхом незаконного впливу на них з метою викривлення події злочину та реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнає. Тому, дані обставини також свідчать про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, при оцінці вказаного ризику необхідно врахувати поведінку ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованого йому злочину, який діяв в особливим цинізмом, проникши до квартири в якій перебували потерпілі шляхом розбиття дверей. Крім цього, з показань потерпілих та відеозаписів, які відображають частину подій, можна встановити, що під час вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 діяв з особливою жорстокістю по відношення до потерпілих, особливо по відношенню до ОСОБА_8 , та після нанесення йому удару ножем у життєво важливий орган, спричинивши проникаюче поранення, яке є небезпечним для життя, ще протягом тривалого часу продовжував наносити удари потерпілому руками та ногами, при цьому ОСОБА_8 не мав можливості захищатись.

Вчинення кримінального правопорушення було припинено працівниками патрульної поліції, які прибули на виклик мешканців будинку. При цьому, ОСОБА_4 при спілкуванні з працівниками поліції, повністю заперечуючи свою причетність до протиправних дій, при цьому необґрунтовано звинувачуючи потерпілих у злочинній діяльності. В той же час сам ОСОБА_4 на прохання працівників поліції дістав зі своїх кишень два ножі зі слідами рідини бурого кольору. Не зважаючи на всю очевидність причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, після вчинення кримінальних правопорушень належних висновків для себе не зробив.

Навпаки, ОСОБА_4 відзначився зухвалою та зневажливою поведінкою по відношенню до потерпілих, працівників поліції, у тому числі слідчих, які двічі намагались дати йому можливість скористатись своїм правом давати показання або відмовитись їх давати.

Таким чином, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_10 покладених на нього процесуальних обов`язків у провадженні, беручи до уваги неможливість запобіганню вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та враховуючи особу підозрюваного, є обґрунтована необхідність у застосуванні щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 59 днів без визначення розміру застави.

Позиції сторін.

У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив проти обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив обрати стосовно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Пояснив, що свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнає, покази давати не бажає, на обліку у лікаря нароклога чи писхіатра він не перебуває. Він має місце реєстрації, хоча за тією адресою не проживає, оскльки його батько місяць назад вигнав з дому. Його матір проживає за кордоном, батькові 64 роки, бувають ситуації, коли вони з ним не ладять

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просила обрати стосовно його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що ризики, зазначені у клопотанні є необгрунтованими. Підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні дитину.

Позиція слідчого судді.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1- п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний-обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного - обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; (9) дотримання підозрюваним- обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

У ході судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуваннями час, між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виник конфлікт з приводу надуманих міркувань останнього, про те, що ОСОБА_9 розповсюджує наркотичні засоби, у зв`язку з чим, останній маючи громадську позицію про те, що розповсюдження наркотичних засобів неприпустимо, вирішив провчити ОСОБА_9 шляхом нанесення останньому тілесних ушкоджень.

10.02.2025 близько 22:37 год ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 перебували за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_2 .

В цей же час ОСОБА_4 , з метою реалізації свого умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , потрапивши до вищевказаної квартири та реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілому, тримаючи в руці заздалегідь приготовлене знаряддя для спричинення тілесних ушкоджень - ніж, умисно завдав ОСОБА_9 два удари ножем в область грудної клітини та один удар в область правої частини тулуба, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини та живота.

Крім цього, продовжуючи реалізацію зазначеного умислу ОСОБА_4 10.02.2025 близько 22:40 год. побачив, що в квартирі разом з ОСОБА_9 знаходився ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, оскільки також вважав, що він причетний до розповсюдження наркотичних засобів.

З метою реалізації зазначеного умислу ОСОБА_4 , схопив ОСОБА_8 за капюшон кофти в яку він був одягнений, та витягнув з квартири АДРЕСА_2 до приміщенні під`їзду.

Перебуваючи на 1 поверсі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілому, тримаючи в руці заздалегідь заготовлений ніж, умисно наніс ним три удари ножем, в область грудної клітини ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа, відкритого пневмотораксу.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено з дотриманням вимог ч. 2 ст. 278 КПК України 11.02.2025.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляд місця події від 11.02.2025 за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом огляду місцевості від 11.02.2025, що розташована поблизу під`їзду №1 буд. АДРЕСА_5 , було виявлено та вилучено: предмет ззовні схожий на ніж з рукояткою чорного кольору зі слідами РБК; протоколом огляду приміщення від 11.02.2025, а саме будівлі Білоцерківської міської лікарні №2, що розташована за адресою: м. Біла Церква, вул. Ігоря Зіннича, 9; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 останній впізнав ОСОБА_4 та повідомив, що саме особа зображена на зображені №2 (зобр. ОСОБА_4 ) наносив тілесні ушкодження та розпочав бійку; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_12 останній впізнав ОСОБА_4 та повідомив, що саме особа зображена на зображені №1 (зобр. ОСОБА_4 ) наносив тілесні ушкодження; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8 останній впізнав ОСОБА_4 та повідомив, що саме особа зображена на зображені №1 (зобр. ОСОБА_4 ) наносив тілесні ушкодження; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ..

З огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Наявність ризиків та їх обґрунтованість.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків у даному кримінальному провадженні слідчий суддя вважає переконливими та погоджується із доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на таке.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання до 7 років позбавлення волі).

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваного ОСОБА_4 та характером кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризику того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя також погоджується із доводами прокурора про обгрунтованість ризику незаконно впливати свідків у кримінальному провадженні, оскількибажання уникнути кримінальної відповідальності може спонукати ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків умовлянням, підкупом, переконаннями тощо з метою викривлення фактичних обставин справи та створенням видимості його непричетності до скоєного злочину.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Посилання прокурора на існування вказаного у клопотанні ризику вчинити інше кримінальне правопорушення носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування на теперішній час слідчому судді не надано. З цих підстав, цей ризик не враховується слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення посилається на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявність високого ступеню встановлених ризиків.

Слідчий суддя зазначає, що метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, при виборі між кількома запобіжними заходами, слід перевірити чи можуть більш м`які запобіжні заходи, запобігти ризикам, існування яких доведено прокурором.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання стосовно підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_4 раніше не судимий, розлучений, має на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, непрацюючий, зареєстрований у квартирі, яка належить на праві власності його батькові, проживає за місцем своєї реєстрації з батьком, але у зв`язку з тим, що батько його вигнав з дому, то останній місяць проживав де прийдеться; за результатами медичної (військово-лікарської) комісії від 07.12.2023 визнаний непридатним до військової служби у зв`язку з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання наркотичних речовин та алкоголю.

Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

У відповідності до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому наявна умова для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини їх вчинення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування чи суду та незаконний вплив свідків.

При цьому, при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини1 статті177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи питання щодо обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує також вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначає, що "суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За викладених встановлених слідчим суддею обставин, враховуючи, що підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, та що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумцію невинуватості, на переконання слідчого судді переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, суд оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від слідства та суду, впливу на свідків у разі застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який просить застосувати орган досудового розслідування. Адже, на переконання слідчого судді, саме такий запобіжний захід, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України а також високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних про те, що ОСОБА_4 не може утримуватися в умовах СІЗО, слідчому судді не надано.

Згідно протоколу затримання від 11.02.2025 підозрюваний ОСОБА_4 був фактично затриманим 11.02.2025 о 00-35 год.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

Слідчий суддя з урахуванням вищенаведених обставин визначає стосовно ОСОБА_4 тридцятиденний строк тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання сторони обвинувачення слід задовольнити частково.

Зважаючи, що злочин вчинений із застосуванням насильства, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000401, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2025 стосовно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_4 .

Обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.04.2025, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , рахувати з моменту його фактичного затримання 11.02.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 14.02.2025 о 08-30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_14