Справа № 464/8697/24
пр.№ 1-кс/464/1752/24
У Х В А Л А

30 грудня 2024 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,

у с т а н о в и л а:

У провадження Сихівського районного суду м.Львова надійшло клопотання слідчого Відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно мобільний телефон марки «IPhone XS Max», imei: НОМЕР_1 , із вставленою сім-карткою «Lifecell» НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

У судове засідання слідчий та власник майна не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності. Слідчий просить клопотання задоволити, а власник майна щодо накладення арешту не заперечує.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Відділом поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 19 грудня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001126, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання, 19 грудня 2024 року до ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, надійшла заява від ОСОБА_5 , про те, що 19.12.2024, неповнолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , здійснили вимогу з погрозою насильства, грошових коштів в ОСОБА_5 , в розмірі 7 200 гривень в умовах воєнного стану.

19 грудня 2024 року потерпілий ОСОБА_9 , своєю письмовою заявою добровільно надав в якості речового доказу мобільний телефон марки «iPhone XS Max», imel: НОМЕР_1 , із вставленою сім-карткою «lifecell|» НОМЕР_2 .

Вищевказане майно було оглянутим та постановою слідчого від 20 грудня 2024 року визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Разом із тим, з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також для забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, виникла процесуальна необхідність у накладенні арешту на вказане майно, яке було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст.98 КПК України.

Відтак подане слідчим клопотання є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК України. З доводів, викладених ним у клопотанні вбачається, що арешт вилученого майна є необхідним для забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки наявні ризики їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Підстав для відмови у задоволені клопотання, передбачені ч.1 ст.173 КПК України, відсутні. Тому, з урахуванням вимог ч.2 ст.173 КПК України, клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, яке 19 грудня 2024 року добровільно надане потерпілим ОСОБА_9 мобільний телефон марки «IPhone XS Max», imei: НОМЕР_1 , із вставленою сім-карткою «Lifecell» НОМЕР_2 .

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

У порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10