Справа № 461/3027/24
Провадження № 1-кс/461/2049/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтриманням публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001177 від 09.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст.190, ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України,-

в с т а н о в и в:

слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтриманням публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить суд накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-земельна ділянка площею 0,1003 га, за кадастровим номером: :07:000:0180;

-квартира (піцерія) загальною площею 138,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартира загальною площею 33,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;

-частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО ІМПОРТ» (), адреса реєстрації: 79005, місто Львів, площа Євгена Петрушевича, будинок, 3, офіс 232, у розмірі 50%, що становить 500,00 грн.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді конфіскації майна, у зв`язку з чим, необхідно накласти арешт на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Просить суд клопотання задоволити.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, оскільки у клопотанні просять суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у їхній відсутності та у відсутності власника транспортного засобу.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3, ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На підставі ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 6 ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001177 від 09.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст.190, ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , яка є його матір`ю та одночасно директором ТзОВ «ОМЕГА-ЛЬВІВ», а відповідно службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, та, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, з метою реалізації спільного злочинного умислу спрямованого на заволодіння грошовими коштами ТзОВ «ОМЕГА-ЛЬВІВ», за вказівками ОСОБА_7 надавав консультації покупцям майнових прав з приводу укладення договорів купівлі продажу, проведення розрахунків на виконання таких договорів, терміну введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку, укладав договори купівлі продажу майнових прав, підписував довідки про повну оплату вартості майнових прав, чим сприяв ОСОБА_7 у незаконному заволодінні грошовими коштами ТзОВ «ОМЕГА-ЛЬВІВ».

У клопотанні зазначається про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ? ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Отже, слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не підтверджено статус підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням вказаних обставин, слідчий суддя, вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001177 від 09.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст.190, ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1