Справа № 638/3015/25
Провадження № 1-в/638/304/25
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника установи виконання покарання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в дистанційному режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_7 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_4 , 1977 року народження,

в с т а н о в и в:

20.02.2025 начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_4 , 1977 року народження, в якому просив суд звільнити останнього від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння; виключити з вироку Київського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року посилання на призначення остаточного покарання за ч. 4 ст. 70 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Законом №3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, тому засуджений підлягає звільненню від призначеного вироком покарання.

В судовому засіданні прокурор, засуджений, захисник та представник установи виконання покарання не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання з додатками, оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року ОСОБА_4 , 1977 року народження, засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року позбавлення волі.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року ОСОБА_4 , 1977 року народження, засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України, та з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначено до відбуття покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 24 червня 2021 року та 17 серпня 2021 року разом з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, надійшов на виконання до ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». Початок строку 22.11.2017 року, кінець строку 22.11.2025 року.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачене п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Зі змісту вироку Київського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 , 1977 року народження, засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з тим, що він 24 лютого 2017 року таємно викрав майно вартістю 286,92 грн.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600,00 грн.

На день вчинення крадіжки за вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року вартість майна складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, тобто менше 1600,00 грн.

Таким чином, діяння, вчинене ОСОБА_4 24 лютого 2017 року, за вчинення якого його засуджено вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року до 1 року позбавлення волі, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року, підлягають виключенню з вироку Київського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року посилання на призначення остаточного покарання за ч. 4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» щодо засудженого ОСОБА_8 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_7 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_4 , 1977 року народження, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Виключити з вироку Київського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року посилання на призначення остаточного покарання за цим вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року, більш суворим покаранням за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали суду проголошено 11 березня 2025 року о 12 год. 55 хв.

Суддя ОСОБА_1