КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22.10.2024, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 14 серпня 2024 року, приблизно о 18 год. 06 хв., умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, знаходячись в магазині «Beer смак», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 9, переслідуючи свої корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішив відкрито заволодіти майном, яке належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 підійшов до стійки магазину «Beer смак», з якої відкрито заволодів пластиковим стаканом з грошовими коштами у сумі 700 грн.

У подальшому, ОСОБА_6 чітко усвідомлюючи факт свого викриття потерпілим, а також те, що його дії несуть відкритий характер, не відмовляючись від злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, продовжував вчиняти активні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, після чого почав втікати від потерпілого з грошовими коштами, та якими останній розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 700 грн.

Окрім цього, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 14 серпня 2024 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, проходячи повз озера «Сонячне», яке розташоване неподалік будинку № 4 на вул. Ревуцького у м. Києві, помітив сидячими на лавці раніше незнайомих малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у нього раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна на свою користь, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , розуміючи, що його дії носитимуть відкритий характер для потерпілого та інших осіб, підійшов до лавки, де знаходились малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 й почав розкидувати особисті речі малолітніх, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою в їх сторону, після чого підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_9 та рукою схопив срібний ланцюжок із срібним хрестиком, який висів на шиї ОСОБА_9 вагою 9,8 г, вартістю 294 грн і шляхом ривка зірвав його з шиї останнього.

Заволодівши таким чином майном малолітнього ОСОБА_9 з місця вчинення злочину втік, завдавши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 294 грн, однак через деякий час ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції, разом із викраденим майном.

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін. Також просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та обвинувальні акти щодо ОСОБА_6 , об`єднані в судове провадження №753/16668/24.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Звертає увагу, що матеріали провадження не містять доказів здійснення обвинуваченим заходів, спрямованих на примирення з потерпілими та відшкодування шкоди. Вважає, що визнання вини обвинуваченим є складовою обставини, що пом`якшує покарання - щирого каяття, та не може визнаватись окремою обставиною, що пом`якшує покарання. Зазначає, що судом в достатній мірі не враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив 2 умисні тяжкі корисливі злочини. Стверджує, що судом не надано належної оцінки обставинам та способу вчинення ОСОБА_6 тяжкого злочину проти власності, зокрема тому, що останній відкрито заволодів срібним ланцюжком та хрестиком шляхом ривка з шиї малолітнього ОСОБА_9 у присутності малолітнього ОСОБА_10 , тобто свідомо обрав об`єктом своїх протиправних посягань особу, яка не здатна була фізично чинити опір через свій вік. Вказує, що всі наведені дані про особу обвинуваченого та пом`якшуючі обставини не є такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і є достатніми для застосування ст.69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що суд не врахував зміни законодавства та не декриміналізував інкриміноване йому діяння, оскільки нанесена сума збитків потерпілим становить 700 грн. та 294 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання нижче нижчої межі, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненні злочину та визнання вини, а також враховано незначну суму завданих збитків, особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має сім`ю та постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Визнання судом обставинами, які пом`якшують покарання - щирого каяття та визнання вини, відповідає матеріалам справи, з яких вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль та осуд своєї протиправної поведінки.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 66 КК України колегія суддів визнає обставиною, яка пом`якшує покарання незначну вартість викраденого майна.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Висновки суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_6 покарання нижче нижчої межі є обґрунтованими, адже позитивні дані про особу обвинуваченого, незначна вартість викраденого майна, наявність обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, колегія суддів враховує наступне.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, внесено зміни до ст. 51 КУпАП в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.

Таким чином, наведені положення законодавства в даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки стосуються виключно тих випадків, коли викрадення чужого майна відбулося тими способами і у тому розмірі, як це передбачено ст. 51 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22.10.2024 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3