Справа № 947/3233/25
Провадження № 1-кс/947/1921/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дослідивши матеріали за клопотанням прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000268 від 17.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000268 від 17.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону за оперативного супроводу Другого оперативного відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.

Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 20.01.2025 проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки Iphone 15 Pro Max IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із паролем НОМЕР_3 , пароль Telegram НОМЕР_4

- аркуші паперу ззовні схожі на грошові кошти у валюті: 91 000 (дев`яносто одна тисяча) гривень; 2220 (дві тисячі двісті двадцять) євро; 21 500 (двадцять одна тисяча п`ятсот) доларів США;

- копії медичної документації ОСОБА_4 : план реабілітаційних заходів з медичної реабілітації на 1 арк.; виписка з медичної карти форми 027/о на 1 арк.; направлення на МСЕК від 03.12.2024 на 1 арк.; виписка з історії хвороби № 27197 на 1 арк.; виписка з медичної карти № 18750 на 2 арк.; виписка з медичної карти № 27604 на 2 арк.; виписка з медичної карти № 14705 на 2 арк.; направлення на МСЕК від 06.12.2023 на 2 арк.; консультативний висновок спеціаліста від 10.03.2022 на 1 арк.; довідка ехокардіографії від 09.10.2023 на 1 арк.; звіт холтер за 28.02.2024 по 29.02.2024 на 13 арк.; звіт холтер за 25.06.2024 по 26.06.2024 на 14 арк.; консультація невролога ОСОБА_5 від 11.12.2023 на 1 арк.; виписка з медичної карти форми 027/о на 1 арк.; консультація офтальмолога ОСОБА_6 на 1 арк.; довідка ергометрії на 4 арк.; довідка акту МСЕК № 839042 на 1 арк.; індивідуальна програма інваліда від 13.12.2023 на 1 арк.; виписний епікриз №21024 на 2 арк.; розшифровка дослідження на 1 арк.; довідка кардіолога від 13.10.2009 арк.; ЕХКС від 12.11.2018 на 1 арк.

Вказане майно було визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Посилаючись на обставини, викладені в клопотанні процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 надала письмові заперечення в яких зазначила, що клопотання прокурора є необґрунтованим, оскільки власник майна не є підозрюваним, вилучені грошові кошти набуті легальним шляхом, отримані ОСОБА_4 та його дружиною після продажу квартири у 2024 році, а також від продажу дружиною власного автомобіля марки BMW модель X3. Зауважила, що вилучене майно не отримане в результаті вчинення кримінального правопорушення та на є засобом або знаряддям його вчинення. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що слідчим під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, слідчим під час складання клопотання не було дотримано вимог ч.2 ст.171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В даному клопотанні прокурор зазначає, що вилучене майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, в клопотанні не було наведено відповідного обґрунтування необхідності арешту грошових коштів, що були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_7 , посилання причетності такого майна до кримінального провадження №0000268 від 17.01.2025 розпочатого за фактом отримання неправомірної вигоди від цивільних осіб за складення медичних документів з недостовірними відомостями про діагноз захворювання осіб, на підставі яких відбувалося подальше проходження військово-лікарської комісії та зняття їх з військового обліку або надання відповідної відстрочки від призову за мобілізацією та джерела походження грошових коштів, їх відповідності критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

Так, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

Крім того, прокурором до клопотання не долучено документів щодо здійснення огляду вилученого мобільного телефону марки Iphone 15 Pro Max та призначення щодо нього судової експертизи.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000268 від 17.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1