УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2025 року

м. Київ

справа № 727/4396/24

провадження № 51-5630 ск 24

КолегіясуддівДругоїсудовоїпалатиКасаційногокримінальногосудуВерховногоСудуускладі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянулакасаційнускаргузахисника ОСОБА_4 вінтересахзасудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 серпня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 9 жовтня 2024 року та

встановила:

Якубачаєтьсязізмістукасаційноїскаргитадоданихдонеїматеріалів, завирокомШевченківського районного суду м. Чернівців від12 серпня 2024 року, залишенимбеззмін9 жовтня 2024 рокуЧернівецьким апеляційним судом, ОСОБА_5 булозасудженозач. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла.

Вирішенопитаннящодоречовихдоказівтапроцесуальнихвитратукримінальномупровадженні.

Судвизнав ОСОБА_5 виннимунезаконномупридбанні,зберіганні з метоюзбутута збуті наркотичних засобів, учинених повторно за попередньою змовою групою осіб за обставин, детально викладених у вироку.

Згіднозвироком ОСОБА_5 , придбавши конволют медичного препарату «Subutex» з двома таблетками, у складі яких містився наркотичний засіб - бупренорфін, зберігав їх з метою збуту. Надалі 26 вересня 2023 року та 7 лютого 2024 року в м. Чернівцях (о 13:00 на вул. Сергія Скальда, 9А/Б та о 15:50 на вул. Героїв Майдану) засуджений збув ОСОБА_6 щоразу по одній таблетці з бупренорфіном, загальною вагою 0,0073 г та 0,0074 г відповідно.

Також 7 лютого 2024 року близько 17:04 працівники поліції під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) вилучили блістер медичного препарату «Subutex», згортки з порошкоподібною речовиною та таблеткою, пластикову ємність «OneTouch» із таблеткою, що містили бупренорфін вагою 1,0448 г, 0,0029 г, 0,0018 г, 0,0011 г й 0,0018 г відповідно, котрі засуджений за попередньою змовою з невстановленою особою придбав і зберігав з метою збуту.

Судрозглянув справу запроцедурою, передбаченоюч. 3 ст. 349 Кримінального процесуальногокодексуУкраїни(далі -КПК).

Укасаційнійскарзізахисник ОСОБА_4 просить на підставі п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК змінити судові рішення, пом`якшити призначене засудженому покарання, обравшийого із застосуваннямст. 69 КК. Надумкускаржника, судипопередніхінстанційне додержали статей65, 66 цьогоКодексу, повною мірою неврахуваливсіхпом`якшуючихобставиніданихпроособу ОСОБА_5 , котрий щиророзкаявся, у силу ст. 89 вказаногоКодексу несудимий, негативно ставиться до вчинених діянь, має на утриманні хвору матір, а також переказав кошти (10 000 грн) на рахунок військової частини. На переконання сторони захисту, наведені обставини зумовлюють застосування до ОСОБА_5 заходу примусу більш м`якого, ніж передбачено в санкції ч. 2 ст. 307 КК.

Перевірившидоводикасаційноїскаргитакопіїсудовихрішень, колегіясуддівдійшлависновку, щоувідкриттікасаційногопровадженнянеобхідновідмовитина таких підставах.

Висновкисудупродоведеністьвинуватості ОСОБА_5 увчиненнікримінальногоправопорушення, правильністьюридичноїоцінкидіяньзач. 2 ст. 307 КК у касаційнійскарзінеоспорюються.

Доводизахисникапронедодержаннясудамипопередніхінстанційнормправа, котрірегулюютьзагальнізасадипризначенняпокарання, єнеобґрунтованими.

Згіднозістаттями50, 65 КК особі, якавчинилазлочин, маєбутипризначенопокарання, необхіднейдостатнєдляїївиправленнятапопередженняновихзлочинів. Виходячизуказаноїметийпринципівсправедливості, співмірностіта індивідуалізації, покаранняповиннобутиадекватнимхарактерувчиненихдій, ступенюїхнебезпечностітаданимпроособувинного. Привиборіпокараннямаютьзначенняйповиннібратисядоувагиобставини, якійогопом`якшуютьтаобтяжують.

Наведенихзаконодавчихприписівукримінальномупровадженністосовно ОСОБА_5 небулопорушено.

Якубачаєтьсязкопіївироку, призначаючи ОСОБА_5 покарання, місцевийсуд, керуючисьстаттями50, 65 КК, урахував ступіньтяжкостікримінальногоправопорушення, яке є тяжким відповідно до ст. 12 вказаного Кодексу. Водночас судзваживна визнання засудженим провини, критичну оцінку останнім протиправної поведінки тайого щире каяття і визнав це пом`якшуючоюобставиною.

Попритвердженняавторакасаційноїскарги, суд також узяв доувагиданіпроособу ОСОБА_5 , котрий у силу ст. 89 КК несудимий, без постійного місця працевлаштування, неперебуваєнаспеціальнихобліках і має на утриманні хвору матір.

Не залишились без оцінки суду й благодійна допомога, надана засудженим військовій частині. У зв`язку з цим суд виснував, що одноразове перерахування коштів не є достатнім для підтвердження виправлення ОСОБА_5 і в розрізі ст. 66 КК не створює пом`якшуючої обставини.

З`ясувавши в змагальній процедурі всі фактичні дані, які мають правове значення при виборі заходу примусу, давши їм належну оцінку, суд першої інстанції із додержанням принципу індивідуалізації призначив ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 307 КК. Обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як це передбачено ст. 69 вказаного Кодексу, суд не встановив. Не наведено таких обставин і в касаційній скарзі.

Подана скарга не містить переконливихаргументів, якібидоводилиявнунесправедливістьчерезсуворість застосованого до засудженогозаходупримусу.

Отже, обранеОСОБА_5 передбаченезакономобмеженняправісвободвідповідаєзакріпленимуст. 65 ККзагальнимзасадам, єнеобхіднимідостатнімдлявиправленнязасудженоготазапобіганняновихкримінальнихправопорушень.

Крімтого, аналогічнізазмістомдоводипронадмірнусуворістьпокараннябулипредметомперевіркисудуапеляційноїінстанції, якийналежнорозглянувапеляційніскарги сторони захистута вмотивовановідмовивуїхзадоволенні. Зазмістомкопіїухвалиапеляційногосудувід9 жовтня 2024 року, унійізпосиланнямнафактичніданівматеріалахкримінальногопровадженнятанормиправа, якимиврегульованопорядокпризначенняпокарання, надановичерпнівідповідінавсіаргументисторонизахисту.

Зміст оспорюваної ухвалине суперечить положеннямст. 419 КПК.

Оскількизкасаційноїскаргитадоданихдонеїсудовихрішеньневбачаєтьсяпідставдляїїзадоволення, немаєпотребивперевірціматеріалівкримінальногопровадження.

Томузгіднозп. 2 ч. 2 ст. 428 КПКнеобхідновідмовитиувідкриттікасаційногопровадженнязакасаційноюскаргоюзахисника ОСОБА_4 .

Керуючисьп. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегіясуддів

постановила:

Відмовитиувідкриттікасаційногопровадженнязакасаційноюскаргоюзахисника ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 серпня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 9 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвалаоскарженнюнепідлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3