УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000807 від 15.10.2019 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ :

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 перебуваючи на посаді головного інспектора відділу із запобігання надзвичайним ситуаціям Рівненського міськрайонного управління ГУ ДСНС України в Рівненській області, маючи спеціальне звання підполковника служби цивільного захисту, тобто будучи працівником правоохоронного органу, уповноваженим на здійснення функції представника влади, службовою особою, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України покладено обов`язки діяти лише у межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України і Законами України, будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбачені ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII, і якому забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, спрямованого на одержання неправомірної вигоди третьою особою передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 перебуваючи 08.01.2020 на вулиці Млинівська, 34 у м. Рівне, використовуючи своє службове становище та пов`язані з цим можливості, висловив прохання для ОСОБА_6 про те, що за погодження документів, що стосуються здійснення її господарської діяльності, а саме ідентифікацію об`єктів АЗС, не здійснення заходів реагування при виявленні правопорушень і відповідно не застосування штрафних санкцій, їй необхідно до 11.01.2020 надати ОСОБА_7 , заступнику директора з роздрібної торгівлі ТОВ «ВОГ КАРД», що знаходиться за адресою вул. Біла-5, м. Рівне, грошові кошти в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Вказане прохання ОСОБА_3 обґрунтовував, тим що дані грошові кошти в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень будуть передані в рахунок погашення грошової заборгованості ГУ ДСНС в Рівненській області, перед вказаним товариством, за начебто використане посадовими особами ГУ ДСНС в Рівненській області, пальне.

Будучи поставленою в умови, за яких ОСОБА_6 вимушена передати неправомірну вигоду, з метою запобігання настання для себе шкідливих наслідків, остання, погодилася на дане прохання ОСОБА_3 .

Так, 10.01.2020 о 16 год. 34 хв. ОСОБА_6 зустрівшись із ОСОБА_3 по вулиці Полуботка у м. Рівне, перебуваючи в автомобілі ОСОБА_3 , на прохання останнього по телефону домовилась про зустріч з ОСОБА_7 в офісі ТОВ «ВОГ-КАРД» за адресою м. Рівне, вул. Біла, 5а.

В подальшому ОСОБА_6 , прибувши до офісу ТОВ «ВОГ-КАРД» за адресою м. Рівне, вул. Біла, 5а, за вказівками ОСОБА_8 , піднялася на другий поверх вказаного офісного приміщення та зустрівшись в одному із кабінетів з ОСОБА_7 повідомила його, що вона від ОСОБА_9 і що вона привезла йому грошові кошти в розмірі 15 тис. гривень. Після того, як ОСОБА_6 віддала зазначені кошти, ОСОБА_7 їх перерахував та при ній зателефонував до ОСОБА_9 і повідомив останнього, що гроші в сумі 15 тис. грн. йому привезла ОСОБА_6 і віддала.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у проханні надати неправомірну вигоду для третьої особи за вчинення або невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 подали клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, яке просили задоволити з викладених у ньому підстав. Крім цього, обвинувачений зазначив, що не визнає вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, однак згідний на закриття кримінального провадження за строками давності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченого та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Суд, заслухавши обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, вивчивши обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000807 від 15.10.2019, Територіальним управлінням ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, внесено відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 368 КК України.

23.06.2020, обвинувальний акт від 15.10.2019 затверджений прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Рівненську область прокуратури Рівненської області ОСОБА_10 , направлений для розгляду по суті до Рівненського міського суду.

Як вбачається з вищевказаного обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України в січня 2020 року.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення воді на строк не більше п`яти років.

Таким чином, починаючи з січня 2020 року по даний час пройшло більше п`яти років.

Як слідує із п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло - п"ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п.2 цієї частини.

Статтею 49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею правопорушення і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового правопорушення середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК і роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила правопорушення. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Як роз"яснив Верховний суд, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частин 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

На переконання Великої Палати Верховного суду реалізація принципу гуманізму під час тлумачення та застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом: якщо відповідне положення містить елемент невизначеності й вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватися за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих.

Строк давності - це передбачений ст. 49 Кримінального кодексу України (далі - КК) певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків;

- відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284 - 288 Кримінального процесуального кодексу України; далі - КПК).

Давність згідно з ч. 5 ст. 49 КК не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України (статті 109 - 114 КК), проти миру та безпеки людства (статті 437 - 439 і ч. 1 ст. 442 КК).

Для правильного обчислення строків давності необхідно визначити момент початку строку і його закінчення.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 р.; далі - КПК 1960 р.), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (ст. 532 КПК).

Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження щодо такого звільнення, якщо є згода цих осіб на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, а також за умови, що суд роз`яснив їм суть підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження.

Про це йдеться в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, що розглянув кримінальне провадження стосовно особи, якій повідомлено про підозру в порушенні недоторканності житла (ч. 1 ст. 162 КК України) та в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 122 КК України), за касаційною скаргою потерпілої та представника потерпілого на ухвалу апеляційного суду.

Згідно зі статтями 284 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Як роз"яснив Верховний Суд: положення ч.1-3 ст. 49 КК не наділяють суд дискрекцією. Підстава для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК є безумовною; у результаті закриття кримінального провадження у зв"язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК - за ініціативою та згодою особи, яка притягується до відповідальності - суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння; у разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати ані винуватість, ані невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Строк давності щодо триваючих злочинів обчислюється з дня фактичного припинення дії або бездіяльності з волі або поза волею особи (наприклад, з дня явки її із зізнанням, затримання тощо), а щодо продовжуваних злочинів - із дня вчинення останнього тотожного діяння з тих, що об`єднані єдиним злочинним наміром і складають продовжуваний злочин. При попередній злочинній діяльності перебіг строків давності обчислюється з дня, коли були припинені або не вдалися підготовчі дії чи злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від волі винного.

Положеннями ст. 49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності в зв"язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження з такої підстави як визнання останнім вини у вчиненні кримінального правопорушення не є обов"язковим у силу приписів ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, які вказують щодо неможливості і недопустимості примушування будь-кого визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Постановою слідчого СВ СУ Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому від 15.01.2020 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження: мобільні телефони марки "IPHONE 6S" IMEI: НОМЕР_1 . Зберігати вказаний речовий доказ у кімнаті зберігання речових доказів ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.01.2020 накладено арешт на вилучений в ході обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_9 , що знаходиться на другому поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Рівне, вул. Полуботка, 37: мобільні телефони марки "IPHONE 6S" IMEI: НОМЕР_1 .

Постановою слідчого СВ СУ Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому від 15.01.2020 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження: мобільний телефон марки «XIAOMI" чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 з картками мобільного зв`язку; мобільний телефон "SAMSYNG" синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 ; s/n НОМЕР_6 ; блокнот зеленого кольору з написом "WOG". Зберігати вилучені речові докази у кімнаті зберігання речових доказів ТУ ДБР, розташованому у м. Хмельницькому.

Постановою слідчого СВ СУ Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому від 15.01.2020 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження: мобільний телефон чорного кольору марки FLY IQ 4403 ІМЕІ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 з н.т. НОМЕР_9 . Вказаний речовий доказ зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів на проведення судових експертиз, що становлять 12 912, 55 грн, необхідно віднести за рахунок держави, оскільки за змістом ч. 2 ст. 124 КПК України, витрати на залучення експерта стягуються судом лише у разі ухвалення обвинувального вироку, тобто покладення вказаних процесуальних витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

В ході судового засідання було встановлено, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався, вів звичний спосіб життя, від органів досудового слідства, прокуратури та суду не переховувався, будь-яких інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

За таких підстав, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284-288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 обвинуваченого за ч. 1 ст. 368 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000807 від 15.10.2019 - закрити.

Речові докази - мобільні телефони марки "IPHONE 6S" IMEI: НОМЕР_1 ; блокнот зеленого кольору з написом "WOG", що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ТУ ДБР, розташованому у м. Хмельницькому, після набрання ухвалою законної сили, повернути ОСОБА_9 , а мобільний телефон марки «XIAOMI" чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 з картками мобільного зв`язку; мобільний телефон "SAMSYNG" синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 ; s/n НОМЕР_6 ; FLY IQ 4403 ІМЕІ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 повернути ОСОБА_7 .

Скасувати арешти накладені ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 17.01.2020, 14.01.2020.

Судові витрати за проведення судових експертиз покласти за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня оголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд .

Ухвала суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя :