Провадження № 1-кп/638/1086/25
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника- ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова виділені матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000647 від 12 травня 2024 року щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою технічною освітою, не одруженого, не є особою з інвалідністю, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимого, останній раз 03 червня 2021 року Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходяться виділені матеріали за обвинувальним актом обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000647 від 12 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до висунутого обвинувачення, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення при наступним обставинах: за попередною змовою з ОСОБА_6 , 11 травня 2024 року приблизно о 12 годині, знаходячись на території КНП ЦМЛ «Піщанської Богоматері» за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Залікарняний 2, період дії воєнного стану в Україні, діючи умисно, повторно, реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та знаючи, що нікого на даній ділянці місцевості немає, таємно, разом з ОСОБА_6 , виявили що біля будівлі жіночої консультації яка знаходиться на території КНП ЦМЛ «Піщанської Богоматері» за вище вказаною адресою лежали два біметалеві радіатори по десять секцій кожен, після чого викрили вище вказане майно, яке перебуває на балансі КНП ЦМЛ «Піщанської Богоматері» в результаті чого спричинили останній в особі представника потерпілого ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму відповідно до висновку експерта N? 2673/24 у розмірі 1990 грн, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, у подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_5 отримали правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією новим законом діянь, поставлених йому за провину, крадіжок на суми, що не перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника, просив закрити кримінальне провадження відносно нього за у зв`язку з декриміналізацією інкримінованих йому правопорушень.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією, посилалася на набрання чинності 09.08.2024 року Законом України № 3886-ХІ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким скасовано злочинність інкримінованого ОСОБА_5 протиправного діяння.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положення статей 4, 5 КК України наповнюють зазначену конституційно-правову норму конкретним змістом щодо прямої (перспективної) та ретроспективної дії закону про кримінальну відповідальність.

Зокрема, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18.07.2024 року (далі Закон № № 3886-ХІ), який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до КУпАП: ст. 51 цього Кодексу викладено у редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Отже, новим законом збільшено вартість майна, за якою розмежовується адміністративна та кримінальна відповідальність за його таємне викрадення, з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що визначалися ст. 51 у редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян. Таким чином, після набрання чинності цим законом кримінально караною є крадіжка на суму, що перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то з метою їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Податкова соціальна пільга, передбачена п. п. 169.1.1. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України, дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» становить 3 028 грн.

З огляду на зазначене для цілей кримінально-правової кваліфікації розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у 2024 році становить 1 514 грн.

Виходячи з наведеного згідно з Законом № 3886-ХІ кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 3 028 грн вчинене у 2024 році.

Зазначені зміни до КУпАП скасовують кримінальну відповідальність за крадіжки на суми від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому згідно з ч. 1 ст. 5 КК мають зворотну дію в часі.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України надійшло до суду 04.07.2024 року. Однак на момент розгляду справи судом втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, поставлених йому за провину.

Зокрема, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна на суму 1990 грн.00 коп.

За змістом висунутого ОСОБА_5 звинувачення інкримінована йому крадіжка, становила самостійний склад кримінального правопорушення до внесення вищевказаних законодавчих змін, а після набрання чинності Законом № 3886-ХІ вартість викраденого не досягає порогової суми для кваліфікації за ст. 185 КК.

За відповідне діяння особа підлягає адміністративній відповідальності за ст. 51 КУпАП.

Згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, є підставою для закриття кримінального провадження. Ухвала про закриття кримінального провадження з цієї підстави, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу, тобто лише за згодою обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, у зв`язку із втратою чинності законом, який встановлював кримінальну протиправність інкримінованого ОСОБА_5 діяння, і з огляду на процесуальну позицію обвинуваченого у судовому засіданні суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 284, 479-2 КПК України, ст. ст. 3, 4, 5 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією інкримінованих йому діянь задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000647 від 12 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після спливу строку на її апеляційне оскарження, якщо ухвалу не було оскаржено, а у разі оскарження ухвали в апеляційному порядку з дня прийняття рішення апеляційного суду, якщо ухвалу не було скасовано.

Суддя ОСОБА_1