Справа № 748/2273/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/204/25
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого 03.12.2015 Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці,

задоволено клопотання засудженого та його визнано таким, що не має судимості за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року, в частині його засудження за ч.3 ст.185 КК України.

Місцевий суд вказав, що ОСОБА_6 відбув покарання, призначене вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, тому його слід визнати таким, що не має судимості, в частині його засудження за ч.3 ст.185 КК України, так як вартість викраденого майна при вчиненні цього злочину не перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів громадян станом на 2015 рік.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_6 та визнати його таким, що не має судимості за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року, в частині його засудження за ч.3 ст.185 КК України. Вважати його засудженим за вироком Чернігівського районного суду від 03.12.2015 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України. Погодився з висновком суду про необхідність визнання засудженого таким, що не має судимості за вироком Чернігівського районного суду від 03.12.2015, в частині його засудження за ч.3 ст.185 КК України. Разом з тим, вказав, що місцевим судом не визначено подальше виконання вироку щодо ОСОБА_6 у частині перебігу строку давності за злочини, передбачені ч.2 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, караність яких на сьогоднішній день законом не усунута.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, вироком Чернігівського районного суду

Чернігівської області від 03 грудня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувався з часу його фактичного затримання - з 10 червня 2015 року.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, 04 липня 2019 року ОСОБА_6 звільнений з місць позбавлення волі, у зв`язку з відбуттям строку покарання.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Положеннями частини першої статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року слідує, що ОСОБА_6 30.03.2015 здійснив таємне викрадення чужого майна на загальну суму 1113 грн 62 коп. Його дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України. 06.04.2015 ОСОБА_6 повторно здійснив таємне викрадення чужого майна на загальну суму 420 грн 55 коп. Його дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України. 22.05.2015 ОСОБА_6 повторно здійснив таємне викрадення чужого майна на загальну суму 1547 грн 35 коп. Його дії кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.

Станом на 01 січня 2015 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1218 грн. А тому, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України становив 1218 грн.

Згідно з положеннями ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

ОСОБА_6 відбув покарання, призначене вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.3 ст.88 КК України особи, які відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 відбув покарання, призначене вироком Чернігівського районного суду від 03.12.2015 за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, місцевим судом його обґрунтовано визнано таким, що не має судимості в частині його засудження за ч.3 ст.185 КК України, оскільки вартість викраденого майна при вчиненні даного діяння не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на 2015 рік.

Разом з тим, задовольняючи клопотання засудженого, місцевим судом не визначено подальше виконання вироку щодо ОСОБА_6 в частині перебігу строку давності за злочини, передбачені ч.2 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, караність яких на сьогоднішній день законом не усунута.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду - скасуванню, з постановленням нової ухвали в цій частині.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2024 року щодо засудженого ОСОБА_6 - скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 - задовольнити.

ОСОБА_6 визнати таким, що не має судимості за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року, в частині його засудження за ч.3 ст.185 КК України.

Вважати ОСОБА_6 таким, що засуджений вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4