ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/445/25 Справа № 172/833/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2025 року якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000038, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Васильківського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000038

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що в ході розгляду клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_7 встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000038 від 23.04.2024 року станом на день розгляду цього клопотання прокурором не заявлений, а прокурор лише висловив у клопотанні припущення щодо можливого заявлення позову. Не можна погодитись з доводами прокурора про застосовність до даного випадку положень ЦПК України про можливість накладення арешту на майно у цивільній справі до подання позову, оскільки у цивільному процесі можливість такого забезпечення позову чітко регламентована та підлягає скасуванню у разі не пред`явлення позову протягом 10 днів на відміну від кримінального процесуального законодавства.

Зазначає, що під час досудового розслідування не встановлено факту отримання ОСОБА_7 матеріальної вигоди в результаті вчинення правопорушення. Навпаки, встановлено, що вигодонабувачем є ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", яке також може бути цивільним відповідачем у провадженні.

Вказує, що стороною обвинувачення не встановлено без поважних причин наявність у підозрюваного грошових коштів та можливість накладення арешту на них, оскільки за наявності коштів для відшкодування шкоди накладення арешту на нерухому майно та подальше позбавлення особи такого майна буде непропорційним втручанням у право власності особи та покладе на неї надмірний особистий тягар.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Зазначає, що у разі не накладення арешту на майно існує ризик його відчуження, так як на вказане майно може бути звернене стягнення у разі заявлення та задоволення цивільного позову потерпілим або прокурором до підозрюваного ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вказує, що прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою запобігання можливості їх знищення, пошкодження, переміщення або відчуження та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Посилаючись в обґрунтування клопотання про арешт майна прокурор послався на те, що арешт необхідно накласти з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Підставами для відмови у задоволенні клопотання слідчого слугувало те, що в ході розгляду клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_7 встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000038 від 23.04.2024 року станом на день розгляду цього клопотання прокурором не заявлений, а прокурор лише висловив у клопотанні припущення щодо можливого заявлення позову.

Перевіривши вказані матеріали, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не подавався, на даний час прокурор лише має намір звернутися з таким позовом до суду в майбутньому, тому на даний час підстави для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 для забезпечення цивільного позову, на що вказує прокурор, відсутні, а клопотання подано передчасно.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Апеляційний суд зазначає, що оскільки цивільний позов щодо відшкодування шкоди підозрюваним ОСОБА_7 на даний час не заявлено, а тому й не доведено, передбачених ч. 6 ст. 170 КПК України, підстав для накладення арешту на майно підозрюваного.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що не було доведено слідчим у клопотанні.

На думку апеляційного суду, не доведення органом досудового розслідування усіх складових задля застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не надає можливість стверджувати про необхідність накладення арешту на майно в порядку ст. 170 КПК України.

Відсутність законної передумови задля утримання майна підозрюваного ставить під сумнів підстави для застосування передбаченого ст. 170 КПК України заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.ст.172, 173, 370, 372 КПК України, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування або зміну колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Васильківського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000038 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4