Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/97/25

Номер провадження: 1-кп/511/159/25

17 квітня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області об`єднані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000799 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.11.2024 року та № 0000046внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Калачівка Тарутинського районуОдеської області, громадянина України, ізсередньою освітою, одруженого, військовослужбовця за призовом під час загальної мобілізації та проходячи її на посадістрільця резервно - штурмової бригади військовоїчастини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», фактичнопроживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1,ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації та проходячи її на посаді стрільця резервно - штурмової бригади військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127- 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, будучи неодноразово притягнутим в період часу з 11.04.2024 року по 01.08.2024 рік до адміністративної відповідальності за систематичне вчинення відносно своєї дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актів психологічного домашнього насильства, яке виражалось у застосуванні словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік та приниженні її людської гідності, що призвело до психологічних страждань, належних висновків для себе не зробив, на шлях вправлення не став, та вчинив злочин проти життя та здоров`я особи при наступних обставинах.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , 29.10.2024 року приблизно у вечірній час доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання по АДРЕСА_1 , знову став ініціатором сварки із ОСОБА_6 . В ході сварки, обвинувачений ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання у вигляді погіршення психологічного стану останньої, нехтуючи її честю і гідністю, діючи умисно та цілеспрямовано, вчинив психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_6 , яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики та особистих образ. В результаті чого ОСОБА_6 , відчувала психологічний дискомфорт, зазнавши при цьому психологічного приниження та в подальшому була вимушена звернутись із письмовою заявою до поліції з метою припинення протиправних дій останнього.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 , будучі військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на посаді солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

13.03.2024 року Роздільнянським районним судом Одеської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії №| 79066 від 13.02.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, винесено постанову у справі № 511/659/24 (провадження 3/511/488/24), яка набрала законної сили 26.03.2024р. та відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення траспортного засобу.

У подальшому, ОСОБА_5 достовірно знаючи про наявність постанови суду, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території Украйни, 10.04.2024року о 15 годині 15 хвилин керував автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись по вулиці Європейській у м. Роздільна, Одеської області був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 складено протоколи про адміністративні правопорушення від 10.04.2024 серії ААД №470547 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та протокол серії ААД №470548 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Після чого, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність постанови суду від 13.03.2024 року, з метою умисного невиконання постанови суду щодо позбавлення керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 24.04.2024 року о 17 годині 55 хвилин керував автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_3 , та рухаючись по вулиці Кишинівська м. Роздільна, Одеської області, був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 складено протокол адміністративне правопорушення від 24.04.2024 року серії ДПР №170815 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

У подальшому, ОСОБА_5 достовірно знаючи про наявність постанови суду 13.03.2024 року, з метою умисного невиконання постанови суду щодо позбавлення керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 29.05.2024 року о 21 годині 10 хвилин керував автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_3 , та рухаючись по вулиці Георгія Кірпи м. Роздільна, Одеської області, був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 складено протокол адміністративне правопорушення від 29.05.2024 року серії ААД №479234 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 .126 КУпАП.

Після чого, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність постанови 13.03.2024 року, з метою умисного невиконання постанови суду щодо позбавлення керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 01.12.2024 року близько 15 годині 41 хвилин керував автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_3 , та рухаючись по вулиці Центральній, с. Нові Чобручі, Роздільнянського району Одеської області, був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 складено протокол адміністративне правопорушення від 01.12.2024 року серії №580758 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Далі, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність постанови суду 13.03.2024 року, з метою умисного невиконання постанови суду щодо позбавлення керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 12.01.2025 року близько 14 години 15 хвилин, рухаючись по вулиці Центральній, с. Нові Чобручі, Роздільнянського району, Одеської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_3 , був зупинений працівниками поліції порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення від 12.01.2025 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ст.126-1, ч.1 ст.382 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_6 він проживає вже майже сім років, жувуть добре та виховують її дітей від першого шлюбу. Проте протягом 2024 року, він неодноразово будучі в стані алкогольного сп`яніння учиняв сварки з дружиною, висловлювався на її адресу словами нецензурної лайки та принижував. Ольга декілька разів виклакала поліцію та писала на нього заяви про вчинення відносно неї домашнього насильства. Він не заперечує, що дійсно міг нецензурно лаятися, але він не вважає це домашнім насиллям, і вважає, що в кожній сім`ї таке може бути. Так, в останній раз, 29.10.2024 року у вечірній час він прийшов до дому та знаходився в стані алкогольного сп`яніня, був у поганому настрою, а тому в черговий раз вчинив сварку, в ході якої лаявся у бік дружини, але фізичної сили він ніколи не застосовував, ані до ОСОБА_7 , ані до її дітей. Потім приїзжала поліція і дружина написала на нього заяву, і хотіла з ним розлучитися, однак потім вони примирилися.

Також ОСОБА_5 пояснив, що дійсно він багато разів користувався своїм автомобілем ВАЗ-2101, не маючи права на керування транспортним засобом, йому достовірно було відомо про те що поліцейські складали на нього багато адміністративних протоколів та судом виносились постанови, однак він продовжував користуватися своїм автомобілем, оскільки йому необхідно було займатися перевезенням, щоб якимось чином прокормити свою сім`ю. Штрафи за постановами він не сплачував, оскільки такі суми є для нього непід`ємними. Розкаявся та пообіцяв, що більше ніколи не буде порушувати правила дорожнього руху.

Крім того, ОСОБА_5 повідомив суду, що наразі він зі своєю дружиною примирилися, не сваряться і продовжують проживати однією сім`єю, він перестав вживати спиртні напої та попросив у ОСОБА_6 пробачення, а також повідомив суду, що автомобіль він закрив в гаражі і більше їм не користується.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона з ОСОБА_5 проживають однією сім`єю по АДРЕСА_1 вже біля 8 років. У них склалися гарні стосунки, проте, після того як ОСОБА_8 повернувся з військової частини, то він став часто випивати, а коли був в алкогольному сп`янінні то неодноразово учиняв скандали та сварки. Потерпіла підтвердила, що вона зверталася за допомогою до поліцейських, оскільки сама не мала можливості його заспокоїти, бо він поводив себе агресивно та нецензурно лаявся. Так, в останній раз вона викликала поліцію 29.10.2024 року, бо злякалася, оскільки по опиту її життя, перший чоловік її часто бив, а тому вона сама не могла справиться з ОСОБА_9 який був пя`ний, тому вона і написала заяву на нього.

Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що ОСОБА_5 попросив у неї пробачення, і вони примирилися, і вона просила суд сурово його не карати.

Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_5 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не оспорює.

Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування про порушення кримінального провадження №0000799 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.11.2024 року за заявою потерпілої ОСОБА_6 , правова кваліфікація ст.126-1 КК України (а.к.п.83);

- заявою ОСОБА_6 , про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована в ЖЄО Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області 14.11.2024 року (а.к.п. 84);

- постановами Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.04.2024 року, 03.04.2024 року та 01.08.2024 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП з накладенням на нього адміністративних стягнень. (а.к.п. 104-108).

- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування про порушення кримінального провадження №0000046 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2025 року за матеріалами правоохоронних органів, судових та контролюючих державних органів, правова кваліфікація ст.382 ч.1 КК України (а.к.п.109);

- повідомленням про те, що гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 призваний 27.04.2023 року на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 , та перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 (а.к.п.110).

- іншими військовими документами, а саме витягами з наказів (а.к.п.111,112,113,114,115)

Відтак обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень по всім обставинам пред`явленого йому обвинувачення, не оспорював фактичні обставини і не заперечував проти них.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи та ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду , що набрало законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він посередньо характеризується за місцем проживання (а.к.п.,88, 117,118), має позитивну службову характеристику (а.к.п.116), є особою раніше не судимою (а.к.п.120-121), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, ( а.к.п. 93,119.)

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_5 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе становити високу небезпеку для суспільства (к тому числі для окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, передбачених ч.3 п 2, п.4 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації, виконувати заходи пробаційної програми (а.к.п.77-82 ).

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у межах, установлених санкціями ст. 126-1 та ч.1 ст. 382 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та ч.2 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також суд вважає за необхідне відповідно до ч.2 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого інші обов`язки та заборони, передбачені ч.1 ст.91-1 КК України, оскільки останній вчинив злочин, пов`язаний з домашнім насильством.

Також суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: п.2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; п.4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників.

Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству").

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника ;сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння:, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильство починається з «незначних дрібниць». Потерпілим від нього здебільшого стають жінки та діти. Тому, враховуючи, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, протиправні дії вчиняв протягом тривалого часу, вчиняв вказані дії в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до дестабілізації нормальної обстановки у родині, вчиняв насильство щодо своєї дружини ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя, втрати позитивних емоцій, наявності негативних переживань у потерпілої, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого, як до особи, яка вчинила домашнє насильство необхідно застосувати обмежувальний захід у вигляді проходження програми для кривдників на максимально визначений ч. 3 ст. 91-1 КК України строк.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. 368, ст. 369- ст.371,ст.373, ст.374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання,

за ст.126-1 КК України позбавлення волі строком на 1 рік;

за ч.1 ст.382 КК України- позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно п.2, 4 ч.3 ст. 76 КК України покласти додатково на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до п.5 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1