Справа № 944/257/25
Провадження №1-кп/944/930/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2025м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Яворів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 13.01.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в:

13 січня 2025 року, близько о 08 год. 30 хв., старший сержант ОСОБА_4 , будучи навідником, оператором взводу навчально-бойового озброєння та техніки роти навчально-бойового озброєння та техніки військової частини НОМЕР_1 , керуючи своїм власним автомобілем «ЗАЗ Forza», р.н. НОМЕР_2 , та рухаючись автодорогою по селищу Шкло, поблизу вулиці Сагайдачного, 31, Яворівського району Львівської області, був зупинений працівниками відділу реагування патрульної поліції Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, які запідозрили ОСОБА_4 в керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння. ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись прямим умислом, спрямованим на висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди, висловив пропозицію надати та надав службовій особі - інспектору відділу реагування патрульної поліції Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 , неправомірну вигоду в розмірі 5000 гривень за не вчинення вищевказаною службовою особою дій, пов`язаних із притягненням його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у пропозиції надати та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

До суду обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості від 15.01.2025.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання: за ч.1 ст.369 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (двох) років, та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди. Наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України. При цьому просив суд при застосуванні ст.75 КК України встановити мінімальний іспитовий термін.

Прокурор ОСОБА_3 вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дійшов наступного висновку.

У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч.2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд, у відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України, а саме як пропозиція надати та надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.1 ст.369 КК України.

Також, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена 15.01.2025 між прокурором та підозрюваним угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного правопорушення, спосіб вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому узгодженого між сторонами покарання в межах ч.1 ст.369 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Водночас суд, беручи до уваги наведене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Заходи забезпечення у виді арешту, який накладений на підставі ухвал слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 14.01.2025, слід скасувати.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Готівкові кошти, як речові докази, належить конфіскувати в порядку ст.96-1, 96-2 КК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд,

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості від 15.01.2025, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 13.01.2025 між прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.4 ст.76 ККУкраїни нагляд за ОСОБА_4 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, здійснює командир Військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командир військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 14.01.2025 на п`ять купюр номіналом по 1000 (тисяча) гривень із наступними номерами та серією: ГК3275968, ЯБ6727081, ГК3275965, ГК3275966, ГК3275967.

На підставі ст.96-1, 96-2 КК України речові докази: п`ять купюр номіналом по 1000 (тисяча) гривень із наступними номерами та серією: ГК3275968, ЯБ6727081, ГК3275965, ГК3275966, ГК3275967 - конфіскувати у власність Держави.

Оптичний носій інформації диск формату типу СD-R, на якому збережені відео-файли із моментом пропозиції та надання неправомірної вигоди інспектору відділу реагування патрульної поліції Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000027 від 13.01.2025.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1