Справа № 456/6259/24
Провадження № 1-кп/456/219/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000855 від 22.08.2024, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Ушиця Новоушицького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого водієм ТОВ «Зеніт Транссервіс», розлученого, на утриманні неповнолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 21.08.2024 близько 19:00, керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача марки «Scania», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись ним по вул. Дрогобицька в м. Стрию Львівської області, при проїзді нерегульованого перехрестя, нерівнозначних доріг вулиць Дрогобицька та Симона Петлюри проявив злочинну недбалість, яка виразилася в тому, що він при виконанні маневру повороту ліворуч проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, на дорозі із двостороннім рухом, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, без причин технічного характеру, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виконуючи маневр повороту ліворуч на вул. Симона Петлюри, перетнув осьову лінію дорожньої розмітки 1.7 Додаток 2 ПДР, відтак не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, а саме: велосипеду «Discoverу» під керуванням ОСОБА_4 , такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедистка ОСОБА_4 згідно з висновком експерта отримала розриви селезінки, капсули печінки і серозної (зовнішньої) оболонки сліпої кишки та переломи кісток основи черепа, що є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння і таким, що спричинило втрату органу (селезінки) та його функції.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм автопоїзда в складі сідлового тягача марки «Scania», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 чинних Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 № 1306, а саме: п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 2.3 (підпункту «д» - не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п. 16.3 (перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч).

Вказані порушення ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 21.08.2024 близько 19:00, керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача марки «Scania», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись ним по вул. Дрогобицька в м. Стрию Львівської області, при проїзді нерегульованого перехрестя на дорозі з двостороннім рухом, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, виконуючи маневр повороту ліворуч, перетнув осьову лінію дорожньої розмітки та не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, а саме: велосипеду під керуванням потерпілої ОСОБА_4 , створивши аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між їхніми транспортними засобами. Він усвідомлює, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулася з його вини, так як він, здійснюючи поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Відшкодував потерпілій завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитки в сумі 150000,00 грн. Просить суд не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки він працює водієм ТОВ «Зеніт Транссервіс», транспортний засіб є джерелом для його існування, має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вину визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Крім особистого визнання, вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що 21.08.2024 близько 19 год. їхала на велосипеді по вул. Дрогобицька в м. Стрию. Автопоїзд у складі сідлового тягача та напівпричепа, повертаючи ліворуч на вул. Симона Петлюри, не надав їй дорогу, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом під керуванням обвинуваченого, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження, перенесла ряд складних операцій, тривалий час лікувалася. Обвинуваченим відшкодовано матеріальну та моральну шкоду. При призначенні покарання покладається на думку суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Отримавши показання ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так-званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причиновому зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - ч. 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - ч. 2, загибель кількох осіб - ч. 3); причиновий зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

За змістом закону порушення Правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільно небезпечних наслідків: заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і в) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України є вірною.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Також при призначенні покарання особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого щодо міри покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

За змістом п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює водієм ТОВ «Зеніт Транссервіс», позитивно характеризується за місцем праці, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, розлучений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є студенткою І курсу Економіко-правового фахового коледжу ПВНЗ «Вінницький фінансово-економічний університет», та матір ОСОБА_7 , 1945 року народження, яка є інвалідом другої групи та відповідно до заключення ЛКК № 36 від 23.05.2024 потребує стороннього догляду, відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує думку прокурора, який просить не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання та не позбавляти його такого права, обвинуваченого ОСОБА_5 , який просить суд не позбавляти його такого права, оскільки керування транспортним засобом є його єдиним доходом і позбавлення такого права позбавить його можливості працювати водієм, враховуючи особу обвинуваченого, право суду на обрання додаткового покарання, передбаченого санкцією статті, суд дійшов висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами з наступних підстав.

В судовому засіданні з показань обвинуваченого ОСОБА_5 , характеристики, виданої ТОВ «Зеніт Транссервіс» встановлено, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий, злочин вчинив з необережності, вину визнав повністю, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілій завдані збитки в розмірі 150000,00 грн, працює водієм ТОВ «Зеніт Транссервіс» і керування транспортним засобом є єдиним засобом його доходу. Окрім цього, на його утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є студенткою І курсу Економіко-правового фахового коледжу ПВНЗ «Вінницький фінансово-економічний університет», та матір ОСОБА_7 , 1945 року народження, яка є інвалідом другої групи та відповідно до заключення ЛКК № 36 від 23.05.2024 потребує стороннього догляду

Враховуючи наведені обставини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків, як пом`якшуючі обставини, та враховуючи, що керування транспортним засобом є єдиним доходом обвинуваченого, суд вважає за доцільне не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні експертиз у кримінальному провадженні, які складають 23877,00 грн, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки їх розмір підтверджений довідками експертної установи.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. 368-371, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286КК України, і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнути із ОСОБА_5 процесуальні витрати в розмірі 23877,00 (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят сім грн 00 коп.) грн на користь держави.

Скасувати арешт автопоїзда в складі сідлового тягача марки «Scania», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та велосипеда марки «Discoverу» , накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.08.2024.

Речові докази: сідловий тягач марки «Scania», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ТОВ «Зеніт Транссервіс»; напівпричіп марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути власнику «Alpha-Transimpex SP. Z.O.O.»; велосипед марки «Discoverу» повернути потерпілій ОСОБА_4 ; компакт-диск «DVD-R», 4,7 GB, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1