Справа №478/618/19 пров. №1-кп/478/10/2025
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Казанка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

В с т а н о в и в:

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Під час судового розгляду, після дослідження доказів, що надані стороною обвинувачення, обвинуваченим ОСОБА_4 , та його захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими докази в порядку ст. 89 КПК України.

Так, стороною захисту зазначено, що 09.01.2018 року, прокурор першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальному провадженні регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 розглядає матеріали кримінального провадження №000060 від 12.01.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.359, ч.2 ст.190 та ч.1 ст.358 КК України, та постановляє виділити з кримінального провадження №000060 матеріали в оригіналах. Посилаючись на те, що кримінальне провадження №000060 від 12.01.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 та ч.1 ст.358 КК України не має жодного відношення до обвинуваченого ОСОБА_4 та кримінального провадження №0000060 від 12.01.2017 року, просили суд визнати очевидно недопустимим доказом у кримінальному провадженні №0000060 від 12.01.2017 року постанову від 09.01.2018 року прокурора першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальному провадженні регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про виділення з кримінального провадження №0000060 від 12.01.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 та ч.1 ст.358 КК України, матеріалів справи в оригіналах.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підтримали клопотання, просили задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого заперечувала, просила відмовити в його задоволенні.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Слід зазначити, що доказами у кримінальному провадженні, згідно зі ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Клопотання сторони захисту щодо визнання очевидно недопустимою постанову від 09.01.2018 року прокурора першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальному провадженні регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про виділення з кримінального провадження №0000060 від 12.01.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 та ч.1 ст.358 КК України, матеріалів справи в оригіналах, не підлягає задоволенню, оскільки самі по собі процесуальні рішення, такі як постанови і доручення, ухвалені під час досудового розслідування, судові рішення, а також змагальні документи (клопотання, заяви, скарги тощо) не можуть оцінюватися з погляду допустимості, оскільки не є доказами у значенні статті 84 КПК України.

Керуючись ст. ст. 85-89, 94, 371-372 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими, - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1