ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/645/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Дезертирство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2024 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 15.02.2025 року (включно).

Строк дії ухвали визначено до 15.02.2025 року (включно).

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначеною, що наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України зумовлюють з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільність продовження строку обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 15.02.2025 року (включно).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити продовжений йому запобіжний захід на більш м`який ніж тримання під вартою.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом при розгляді питання продовження запобіжного заходу порушено низку загальних засад кримінального провадження.

Зазначає, що суду апеляційної інстанції при розгляді скарги належить дослідити дані військового квитка ОСОБА_9 , з якого вбачається, що він був знятий з військового обліку до того як його мобілізували.

Названі обставини судом першої інстанції не досліджувались, але це має істотне значення для кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора,який не підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, думку захисника ОСОБА_7 який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачений положеннями ст. 199 КПК України.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, судом було належно досліджено дані про особу ОСОБА_8 .

Також районним судом при розгляді даного клопотання констатовано існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь- яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Крім того суд констатував відсутність обставин, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.

Врахував суд і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 ч.4 ст. 408 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів і санкцією передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

Відтак, висновок суду про доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою є недоцільним.

Також колегія суддів звертає увагу на наступне.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Крім того, колегія суддів враховує ті відомості, на які посилається захисник та обвинувачений у своїх апеляційних скаргах, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти встановленим вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Що стосується доводів обвинуваченого про необхідність дослідження судом його військового квитка, оскільки він був знятий з військового обліку, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом апеляційного розгляду у даному провадженні є ухвала районного суду про продовження строку тримання під вартою.

Питання винуватості особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, має вирішуватись судом у нарадчій кімнаті під час прийняття рішення у справі, а тому доводи сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого злочину, не приймаються колегією суддів.

Більш того, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості досліджувати, аналізувати та надавати оцінку доказам, які досліджуються судом першої інстанції безпосередньо під час судового розгляду по суті, зокрема і надавати оцінку військовому квитку обвинуваченого.

За таких обставин, ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2024 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без змін.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Головуючий Судді