Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/54/23
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
13 березня 2025 року
Ружинський районний суд Житомирської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Тлумач Івано-Франківського району Івано-Франківської області,
українця, громадянина України, з неповною середньою освітою,
неодруженого, непрацюючого, проживаючого по
АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-
25 листопада 2022 близько 7 год. ОСОБА_4 перебував за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , де в шафі спальної кімнати ОСОБА_5 виявив грошові кошти в сумі 5000 грн.
В цей же день час місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна - грошових коштів, які належать ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, скориставшись тим, що ОСОБА_5 тривалий час відсутня, умисно, в період дії військового стану, запровадженого на всій території України, відповідно до указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, шляхом вільного доступу таємно викрав гроші в сумі 1200 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, направленні на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 26.11.2022 року близько 7 год. перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , з шафи спальної кімнати ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу таємно викрав грошові кошти в сумі 500 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, направленні на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_6 28.11.2022 року близько 7 год. перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , з шафи спальної кімнати ОСОБА_5 шляхом вільного доступу таємно викрав решту грошових коштів в сумі 3300 грн., чим спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 5000 грн., а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснивши що дійсно 25, 26, 28 листопада 2022, коли потерпілої ОСОБА_5 не було вдома, перебувала на лікування, він зайшов до її спальної кімнати, побачив у шафі грошові кошти, та викрав їх, в загальній сумі 5000 грн., які забрав та витратив на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаюється.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Потерпіла в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, зазначила, що ОСОБА_4 добровільно відшкодував їй 5000 грн. Просить суд обвинуваченого суворо не карати.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Оцінивши показання обвинуваченого, які він надавав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомлений із правилами ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, дослідивши матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд приходить до висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України визначена вірно, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; його відношення до скоєного, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, не одружений, не працюючий, відсутність претензій від потерпілої, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу також не надходило.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (Один) рік якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом іспитового строку наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набранням вироком законної сили не обирати.
Згідно ст.376 КПК Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суддя ОСОБА_7