Справа №705/289/19
1-в/705/146/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника Уманського РВ ФДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані подання Уманського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про звільнення від призначеного покарання у виді обмеження волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 19.12.2019 року Черкаським апеляційним судом за ч. 2 ст. 164 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки. Покладено на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 16.02.2022 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки,

В С Т А Н О В И В:

Уманський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області направив до суду подання про звільнення від призначеного покарання у виді обмеження волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , в якому вказав, що ОСОБА_5 засуджений 05.03.2019 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 164 КК України до 2-х років обмеження волі. 19.12.2019 року Черкаським апеляційним судом вирок змінено в частині покарання надання обов`язків. Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 16.02.2022 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Ухвала набрала законної сили 24.02.2022 року та прийнята до виконання уповноваженим органом пробації 30.03.2022р., після чого було здійснено дзвінок засудженому ОСОБА_5 , з метою роз`яснення порядку відбування покарання та отримання припису, який повідомив, що з 07.03.2022 року був мобілізований до ЗСУ. Згідно повідомлення Міністерства оборони України, ОСОБА_5 з 09.03.2022 року був прийнятий до лав ЗСУ і на даний час продовжує перебувати на військовій службі. Оскільки, ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді обмеження волі, і станом на 27.02.2025 року строк давності становить більше 3 років, згідно матеріалів особової справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком, а також про вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 не ухилявся від відбування призначеного йому покарання, та на даний час перебуває на військовій службі в зоні бойових дій, відтак, відсутні підстави для зупинення чи переривання перебігу строку давності виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої або частини четвертої ст. 80 КК України, тому є всі підстави звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді обмеження волі, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В судовому засіданні пров.інспектор Уманського РВ філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 підтримала вказане подання. Вказала, що є всі підстави для звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді обмеження волі, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор в судовому засіданні вказав на те, що подання Уманського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» необхідно задоволити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, оскільки згідно довідки №6106 від 30.11.2024р. виданої в/ч НОМЕР_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Уманського міськрайого суду Черкаської області від 05 березня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України і призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Вироком Черкаського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року вирок Уманського міськрайого суду Черкаської області від 05 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, скасовано в частині покладання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки. Покладено на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. В решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2019 року залишено без змін.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2019 скасовано відносно засудженого ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Черкаського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 164 КК України, у виді обмеження волі на строком 2 роки.

За ст. 4 КВК України підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду, а також закон України про амністію та акт помилування.

Ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2022 року набрала законної сили 24.02.2022, що підтверджується розпорядженням про виконання ухвали, що набрала законної сили.

Стаття 5 цього Кодексу визначає принципи кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань. Зокрема кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань.

Підставами для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України є: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) неухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) невчинення нею нового злочину середньої тяжкості,тяжкого чи особливого тяжкого.

Відповідно до статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;

3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;

4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин;

5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Станом на 27.02.2025 року строк давності становить більше 3 років.

Частиною 3 статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюється.

Згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 не притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до вимоги УІАП ГУНП та ДІАП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення не вчинив.

Судом встановлено, що строк давності виконання вироку щодо ОСОБА_5 не переривався і формально минув.

Cтаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України - перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Під ухиленням від відбуття покарання слід розуміти дії засудженого, спрямовані на уникнення приведення обвинувального вироку до виконання.

В ході судового розгляду прокурором не надано жодних доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про умисне ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у виді обмеження волі, а також доказів вжиття належних заходів зі сторони держави щодо виконання вироку в цій частині в строки визначені ст. 80 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» було прийнято на військову службу та зараховано до списків особового складу Збройних Сил України з 09.03.2022р.

Згідно довідки №6106 від 30 листопада 2024 року, виданої в/ч НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_5 перебуває на військовій службі за мобілізацією в військовій частині НОМЕР_1 .

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді обмеження волі, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.535, п. 13 ч. 1ст. 537 КПК України, п.2 ч.1 ст.80 КК України,-

постановив:

Подання Уманського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про звільнення від призначеного покарання у виді обмеження волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , задовільнити.

ОСОБА_5 звільнити від відбування остаточно призначеного вироком Черкаського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року за ч.2 ст.164 КК України покарання у виді 2 років обмеження волі, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6