Справа №443/665/24
Провадження №1-кп/443/31/25
ВИРОК

іменем України

29 січня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів справу на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 26.02.2024, який надійшов зі Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури 11.04.2024, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, одруженого, раніше судимого 10.04.2023 вироком Жидачівського районного суду Львівської області за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 25.02.2024, в другій половині дня, маючи злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини PVP, обіг якої обмежено, без мети збуту, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ від 03.06.2009 № 589, знаходячись в м. Жидачів Стрийського району, Львівської області за допомогою телеграм каналу «Соса-соla» замовив психотропну речовину PVP, за яку оплатив грошові кошти в сумі 330 гривень. Отримавши координати (неподалік автодороги, що між населеними пунктами с. Рогізно та м. Жидачів Стрийського району Львівської області) та фотозображення місця знаходження психотропної речовини, 25.02.2024 біля 18 год 50 хв дістався до вказаного місця, де, діючи умисно та маючи намір на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини - PVP, незаконно придбав, шляхом відшукання прозорого полімерного пакету із герметичною застібкою, в якому знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору - PVP, маса якої згідно з висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів становить 0,2747 грам, що відповідно до Таблиці № 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, які знаходяться у незаконному обігу, затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, належать до розмірів, більші за невеликі та яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, яку в подальшому зберігав при собі, без мети збуту та перевозив у автомобілі марки «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

25.02.2024 приблизно о 19 год 40 хв, в с. Рогізно по вул. Шевченка напроти будинку № 15 Стрийського району Львівської області, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції та під час перевірки документів в нього було виявлено і вилучено працівниками поліції порошкоподібну речовину білого кольору - PVP.

Згідно висновку експерта в наданій на дослідження кристалоподібній речовині виявлено PVP, який віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса PVP становить 0,2747 грам.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції по інкримінованому кримінальному правопорушенні, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що 25.02.2024, в другій половині дня, знаходячись в м. Жидачів Стрийського району, Львівської області за допомогою телеграм каналу «Соса-соla» замовив психотропну речовину PVP, за яку оплатив грошові кошти в сумі 330 гривень. Отримавши координати (неподалік автодороги, що між населеними пунктами с. Рогізно та м. Жидачів Стрийського району Львівської області) та фотозображення місця знаходження психотропної речовини, 25.02.2024 біля 18 год 50 хв дістався до вказаного місця, де відшукав прозорий полімерний пакет із герметичною застібкою, в якому знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору - PVP, яку в подальшому зберігав при собі, без мети збуту та перевозив у автомобілі марки «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

25.02.2024 приблизно о 19 год 40 хв, в с. Рогізно по вул. Шевченка напроти будинку № 15 Стрийського району Львівської області, він, керуючи автомобілем марки «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції та під час перевірки документів в нього було виявлено і вилучено працівниками поліції порошкоподібну речовину білого кольору - PVP.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання, в якому просить суд не досліджувати докази щодо тих обставин, які учасниками не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора про порядок дослідження доказів.

Отримавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_3 , та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Аналізуючи представлені суду докази та їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні ним кримінального правопорушення доведеною в судовому засіданні повністю.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_3 незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети її збуту, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Щодо аргументів захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 висловлених в судових дебатах, про те, що обвинувачений ОСОБА_3 , підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 309 КК України підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту є добровільне звернення цієї особи до лікувального закладу і початок її лікування від наркоманії.

Отже, приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: 1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; 2) особою розпочато лікування від наркоманії.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР (далі - Закон № 62/95-ВР): добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами - умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Відповідно до висновку про застосування норми права, а саме ч.4 ст. 309 КК України, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року в справі № 357/11205/19 (провадження №51-2776кмо21) особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст. 309 КК України. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 (справа №463/5998/18) за касаційною скаргою Львівської обласної прокуратури зазначив про безпідставність ототожнення психічних та поведінкових розладів з діагнозом «наркоманія». Верховний Суд взяв до уваги усталені в правозастосуванні підходи, за якими визначається субординація нормативно-правових актів за їх юридичною силою, й звертає увагу на пріоритетність в цьому контексті положень Закону № 62/95-ВР порівняно з приписами наказу МОЗ № 297 від 08.10.1998 «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» (далі - Наказу МОЗ № 298).

Положення Наказу МОЗ № 298 забезпечують перехід в Україні на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10) як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в охороні здоров`я з 01.01.1999, однак за своєю юридичною силою не змінюють приписи Закону України № 62/95-ВР і мають використовуватись в аспекті застосовування положень ч. 4 ст. 309 КК України в частині, що їм не суперечить.

Згідно з випискою-епікриз з медкарти №2615 від 03.04.2024 ОСОБА_3 з 25.03.2024 по 29.03.2024 пройшов консультацію у терапевта синусова аритмія, неповна блокада правої ніжки п.Гіса; психолога відсутні ознаки наркотичної залежності, - тест для діагностики наркотичної залежності (DAST», зловживання заперечує, рівень невербального інтелекту в межах вікових норм, память знижена, мислення логічне, критика до хвороби наркоманії відсутня. Під час перебування у відділенні прояви абстицентного синдрому не спостерігалися. Невідкладної наркологічної допомоги не потребує /а.с.16/.

Відповідно до довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» від 03.04.2024 №367, ОСОБА_3 перебував на лікуванні в 1 стаціонарному відділенні Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з 25.03.2024 по 29.03.2024 з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психостимуляторів (амфетамін). Вживання речовин пов`язане зі шкодою для здоров`я (епізодичне вживання). На обстеження та лікування звернувся добровільно /а.с.17/.

Згідно даної відповіді відповідно до положень статті 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію - це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія». У відповідних Стандартах, затверджених МОЗ України, діагноз «наркоманія» не використовується через відсутність такого захворювання у Міжнародній класифікації хворіб десятого перегляду (МКХ-10). Крім цього, повідомляють, що медичний центр не є спеціалізованим медичним закладом в розумінні статті 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» /а.с.111/.

У вказаній довідці, а також відповіді на вимогу суду, не вказано про встановлення обвинуваченому ОСОБА_3 діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі приписів ч.4 ст.309 КК України.

Діагноз наркоманія встановлюється за результатами медичного обстеження в умовах стаціонару лікарсько-консультаційною комісією, що передбачено Законом України № 62/95-ВР та Інструкцією про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 року № 306/680/21/66/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 року за № 534/2338.

Отже, судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 не було встановлено діагнозу «наркоманія» за результатами медичного обстеження в умовах стаціонару лікарсько-консультаційною комісією, що передбачено Законом України № 62/95-ВР та вищевказаною Інструкцією, що є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК.

За таких обставин, підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України суд не вбачає.

Суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_3 з аналогічних підстав звертався до суду з клопотанням в задоволенні якого в судовому засіданні 07 листопада 2024 року було відмовлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є проступком, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінального правопорушення, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, не працюючий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання. Обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої їй статті КК України у виді обмеження волі.

Окрім цього, судом встановлено, що вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 10.04.2023 справа №443/469/23 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Вищевказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 , вчинив після постановлення вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 10.04.2023, під час іспитового строку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, відповідно до якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нові кримінальні правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 10.04.2023 за ч.2 ст.286 КК України до чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на два роки, при цьому, в період відбування останнього вчинив новий злочин, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за даним вироком, та призначити йому покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України та більш м`якого покарання у даному випадку не передбачено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні вирішити у порядку, передбаченому ст. 124 КПК України, зокрема стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 370,371,374, 615 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 10.04.2023 за ч.2 ст.286 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

порошкоподібну речовину, білого кольору, яка знаходиться в прозорому поліетиленовому зіппакетику і з слів ОСОБА_3 , є наркотичною речовиною під назвою «PVP», та знаходиться в спец пакеті WAR1215363, яку відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 26.02.2024 визнано речових доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000022 від 26.02.2024 та відповідно до квитанції №002753 зберігається в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави (одержувач: ГУК Львів/Львівська тг/24060300; код отримувача: 38008294, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) р/р UA0013933) процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/114-24/4498-НЗПРАП від 12.03.2024 в розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку за винятком з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1