ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/342/25 Справа № 205/5687/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13 ,

представника потерпілого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000161, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , а також прокурора у кримінальному провадженні Західної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_15 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, м. Жовті Води, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Безіменне Енгельського району, Саратовської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:

- 05 січня 2004 року вироком Феодосійського міського суду АР Крим за ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 04 червня 2013 року вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області за ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, Звільнений 16.10.2019 ухвалою Ореховського районного суду Запорізької області умовно-достроково на 3 місяці 13 днів;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ровеньки Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- 24 жовтня 2013 року вироком Свердловського міського суду Луганської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі;

- 01 липня 2016 року вироком Первомайського міського суду Харківської області ст. 391, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 5 років 5 місяців позбавлення волі;

- 26 жовтня 2022 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання вигляді 3 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна. ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначене ОСОБА_9 покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року частково, у вигляді 6 місяців позбавлення волі, складено з покаранням, призначеним за цим вироком та визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Не погоджуючись з цим рішенням, прокурор та захисники обвинувачених звернулись до суду з апеляційними скаргами.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання про необхідність перевірки обставин застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 недозволених методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження з боку працівників ВП № 3 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області, керуючись тим, що обвинувачені повідомляли про них у суді, проте проведення відповідної перевірки судом забезпечено не було.

Заслухавши думку захисників та обвинувачених, які клопотання прокурора підтримали, повідомивши суд про те, що останні дійсно були піддані жорстокому поводженню з боку працівників поліції, потерпілого та його представника, які проти призначення перевірки не заперечували, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гiднiсть, поводженню або покаранню.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенціїпро захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ«Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Зі змісту ч. 6 ст. 206 КПК України слідує, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя, суд зобов`язані зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та, зокрема, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про державне бюро розслідувань, Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Отже, враховуючи те, що перевірка заяв повинна проводитись неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що при наявності підстав та доказів вказане обвинуваченими діяння може бути розцінене як кримінально-каране, а суд апеляційної інстанції, в силу своїх повноважень, позбавлений можливості перевірити достовірність вказаних ними обставин, колегія суддів вважає за необхідне доручити керівнику Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, яке поширює свою дільність на Дніпропетровську область, провести перевірку обставин застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 недозволених методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161, працівниками ВП № 3 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області.

Керуючись ст. 206, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Доручити керівнику Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, провести перевірку обставин застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 недозволених методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161, працівниками ВП № 3 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області, у відповідності з вимогами Закону України Про державне бюро розслідувань та нормами КПК України.

Зобов`язати директора Територіального управління Державного бюро розслідувань невідкладно повідомити про результати перевірки Дніпровський апеляційний суд.

Копію ухвали направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на директора та заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3