Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001297 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 6 грудня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06.12.2024 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор - керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Також просить виключити з вироку обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правову кваліфікацію його дій, вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, положення ст.75 КПК України та призначив покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

Не погоджується прокурор і з тим, що суд врахував обставини, які пом`якшують покарання, і з посиланням на постанову Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 509/4910/17 зазначає, що саме по собі визнання обвинуваченим провини не вказує, що зізнання стало результатом тривалого роздуму й затятої внутрішньої боротьби та свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку. Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які ставляться їй у провину, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, який дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність. На переконання прокурора, суд у вироку не навів обставин, які б вказували на реальний осуд обвинуваченим своїй дій, а тому визнання ним вини є наслідком сукупності доказів, які беззаперечно доводять його вину, та бажання уникнути суворого покарання з огляду на санкцію.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 незаконного придбав, перевіз та зберігав особливо небезпечну психотропну речовину загальною масою 80,835 г, що суттєво перевищує будь-які біологічні потреби особи та демонструє відверту зневагу до встановлених в державі правил, які регулюють обіг наркотичних засобів. Не врахував суд і те, що обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення, є схильним до зловживання наркотичних засобів, тому метою виправлення є усунення суспільної небезпечності особи, тобто такий вплив покарання, внаслідок якого у винного з`являється схильність до правомірної поведінки і після відбування якого він не вчиняє нових злочинів.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 зазначає, що судом було дотримано загальні засади призначення покарання і висновок про можливість звільнення від його відбування з випробуванням є обґрунтованим. Що стосується обставин, які пом`якшують покарання, то сторона обвинувачення сама вказала їх в обвинувальному акті. Також під час допиту обвинуваченого суд встановив, що той вину визнав повністю, висловив жаль з проводу вчиненого, не планує більше повертатися до минулого, пройшов лікування за власним бажанням, працевлаштувався, тощо. Тож, призначене покарання відповідає принципам індивідуалізації та співмірності, і в умовах контролю уповноваженим органом з питань пробації за поведінкою ОСОБА_7 , способом життя протягом іспитового строку відповідає його завданням. З огляду на викладене просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи захисника та обвинуваченого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і просили вирок суду залишити без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив незаконні дії у сфері обігу психотропних речовин, за наступних обставин.

6 липня 2023 року (точний час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці, через застосунок у телефоні "Telegram" в каналі "Неон" замовив за грошову винагороду у невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину PVP для власного вживання, без мети збуту. Після цього близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_7 прибув до зазначеної невстановленою в ході досудового розслідування особою геолокації, а саме, м. Київ, автостанція "Полісся", де забрав поліетиленовий пакет та коробку з-під сірників з вмістом психотропної речовини PVP, які поклав у сумку, і тим самим незаконно придбав і почав її зберігати без мети збуту. Одразу після цього ОСОБА_7 на маршрутному таксі вирушив з автостанції "Полісся" до с. Овдієва Нива Вишгородського району Київської області і таким чином здійснив перевезення психотропної речовини PVP.

Цього ж дня в період з 16 години 15 хвилин до 16 години 25 хвилин за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Овдієва Нива, вул. Лісова, працівниками Вишгородського РУП ГУНП в Київській області у ОСОБА_7 було вилучено пакет та картонну коробку з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини PVP загальною масою 80,835 г, яку він незаконно придбав, перевіз та зберігав без мети збуту.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.309 КК України - незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропної речовини без мети збуту в особливо великих розмірах - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, особу винного, який не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, пройшов курс реабілітації та психокорекції в ТОВ "РЦ Альтернатива" - закладі для осіб, які мають наркотичну залежність, де характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених у відповідній санкції закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі прокурор просить призначити ОСОБА_7 таке саме за видом і розміром покарання, яке призначив суд першої інстанції, доводи стосовно призначення явно несправедливого через м`якість покарання є надуманими.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, враховуючи викладені раніше дані та обставини, його відношення до вчиненого, зокрема, припинення вживання психотропної речовини після проходження курсу реабілітації та психокорекції, на підтвердження чого сторона захисту долучила докази. З характеристики ТОВ "РЦ Альтернатива" вбачається, що ОСОБА_7 охоче працював з психологом, йшов на контакт з консультантами, готовий докладати зусиль для свого відновлення.

В суді апеляційної інстанції сторона захисту долучила довідку і характеристику, згідно з якими з 16.08.2024 по теперішній час ОСОБА_7 працює оператором верстатів з програмним керуванням токарно-фрезерної дільниці механічно-полірувально-зварювального цеху у ТОВ "ТІСО-ПРОДАКШИН" і позитивно характеризується за місцем роботи.

Особливо великий розмір психотропної речовини знайшов відповідне відображення у правовій кваліфікації кримінального правопорушення. А твердження прокурора про те, що об`єм вилученої у обвинуваченого психотропної речовини загальною масою 80,835 г суттєво перевищує біологічні потреби особи, є недоречними, оскільки ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні психотропної речовини для власного вживання без мети збуту, і ці обставини прокурор не може ставити під сумнів.

Необґрунтованими є і доводи, що суд неправильно врахував щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання. Від затримання і до апеляційного розгляду ОСОБА_7 визнавав свою вину та давав показання про обставини незаконного придбання, перевезення та зберігання ним психотропної речовини. І всупереч позиції прокурора викладені раніше обставини, зокрема, знаходження в реабілітаційному центрі, припинення вживання психотропних речовин, подальше працевлаштування беззаперечно свідчать про негативну оцінку обвинуваченим своєї злочинної поведінки та бажання змінити спосіб життя.

А тому оцінка прокурором визнання вини як способу уникнути суворого покарання є виключно припущеннями.

До того ж, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину зазначені в обвинувальному акті як обставини, які пом`якшують покарання.

Додатково колегія суддів зауважує, що з моменту вчинення ОСОБА_7 злочину минуло майже два роки, і поведінка обвинуваченого, який з того часу жодних протиправних дій не вчинював, працює, позитивно характеризується, ще раз підтверджує правильність висновків суду про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Отже, судом першої інстанції дотримані загальні засади призначення покарання, передбачені ст.65 КК України, і наведені ґрунтовні мотиви застосування ст.75 КК України, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 6 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3