У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/6/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 грудня 2024 року частково задоволено клопотання ст. слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 28.12.2024 до ЄРДР за №0001567.

Застосовано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 лютого 2025 року.

Визначено ОСОБА_6 розмір застави 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1514000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , в разі внесення ним застави обов`язки.

З матеріалів клопотання вбачається, що старший слідчий СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно підозрюваного ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному 28.12.2024 до ЄРДР за №0001567.

Подане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України - незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчинено за попередньою змовою групою осіб, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1 3 та 5ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, та існування в даному провадженні ризиківпередбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов до висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважав що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 клопотання задовольнив, та застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що сторона обвинувачення не наводить жодних даних та обставин які б давали підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, більш того у клопотанні немає жодних посилань на матеріали кримінального провадження, що підтверджують вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що описані ризики, передбачені ст.177 КПК України, є нічим іншим як надумані припущення сторони обвинувачення, які нічим не підтверджені. Також стверджує, що розмір застави, який зазначений у клопотанні, нічим не підтверджений, не наведено про майновий стан підозрюваного та про можливість внесення ним такого непомірного розміру застави. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, в якій просить відмовити у задоволенні клопотання або застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що від захисника-адвоката ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд судового провадження без їх участі. Крім того, захисник-адвокат ОСОБА_5 зазначив, що апеляційну скаргу повністю підтримує.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001567 від 28.12.2024, в ході якого досліджуються обставини виникнення злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

29.12.2024 о 00.34 год. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України і в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчинено за попередньою змовою групою осіб, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно вливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, може вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється і в іншому кримінальному провадженні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте, що стосується доводів слідчого про наявність ризику можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що даний ризик нічим не доведений, зокрема слідчим не вказано які докази він може знищити, сховати або спотворити, з даним висновком слідчого судді і погоджується апеляційний суд.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Всупереч доводам апеляційної скарги, органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 , однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження, такі існують та доводяться відповідними доказами.

Зокрема, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі встановив наявність трьох ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, ризик впливу на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що вказані ризики існують та є обґрунтованими.

Ризик переховування від правосуддя апеляційний суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та даних про особу підозрюваного. В той же час, ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення у справах «Ідалов проти Росії»; «Гарицький проти Польщі»; «Храїді проти Німеччини»). В той же час сама вірогідність бути засудженим у майбутньому може бути тим фактором, який спонукатиме підозрюваного до втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Окрім цього, ОСОБА_6 , не будучи попередньо ув`язненим, може незаконно впливати на іншого підозрюваного, який володіє відомостями про обставини вчинення злочину, а також потерпілу, що є підтвердженням існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності, а також факт направлення до суду обвинувального акта відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, характеризує його як особу схильну до вчинення злочинів, та свідчить про високий рівень можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

З наведених вище мотивів, колегія суддів не вважає обґрунтованими доводи захисника про необґрунтованість слідчим та прокурором належними доказами зазначених вище ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосований ОСОБА_6 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Переглядаючи законність прийнятого рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги захисника про визначення непомірного розміру застави, колегія суддів вважає, що визначений розмір застави в повній мірі узгоджується з положеннями ст. 182 та ч. 3 ст. 183 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Межі розміру застави залежать, зокрема, від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється. При чому у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у таких межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує встановлені в законі граничні розміри.

Як вбачається з оскарженої ухвали, слідчий суддя під час її постановлення врахував те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину; раніше притягався до кримінальної відповідальності; підозрюється у вчиненні злочину під час дії щодо нього запобіжного заходу, обраного ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.05.2024 у виді застави у розмірі 102150,00 гривень, у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 189 КК України; матеріальне становище підозрюваного, який будучи пенсіонером, разом із тим є підприємцем, дозволяє йому займатися благодійною діяльністю, а також зважаючи на повідомлені ОСОБА_12 під час розгляду клопотання відомості щодо обставин, які передували кримінальному правопорушенню (придбання ним т/з «BMW» модель «530D» за суму 62000,00 дол.США, наявність боргових зобов`язань ОСОБА_13 перед ним на суму більшу ніж 90,000 дол.США), а тому визначений слідчим суддею розмір застави є виправданим.

За таких обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , а також з урахуванням його майнового та сімейного стану та наявності вищевказаних ризиків - застава у розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1514000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень, на даному етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційним судом не встановлено.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Апеляційний суд бере до уваги аргументи, які наведені захисником підозрюваного у апеляційній скарзі, проте в даному конкретному випадку, колегія суддів приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Отже, викладені стороною захисту доводи не впливають на правильність судового рішення, а тому у задоволенні у апеляційної скарги необхідно відмовити.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 грудня 2024 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді