Справа № 463/2039/23 Провадження № 1-кп/450/133/24
УХВАЛА

судового засідання

05 грудня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в режимі відеоконференції клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та клопотання ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 27.01.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 27.01.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України.

14.10.2024 року, 01.11.2024 року та 06.12.2024 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшло клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу. Клопотання мотивує тим, що з врахуванням відповіді начальника Львівського районного управління поліції № 1 у Львівській області, вбачається, що ОСОБА_5 28.01.2023 року, згідно інформації, яка зазначена в журналі обліку доставлених відвідувачів та запрошених до Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області від 10.01.2023 року, не перебував за адресою м. Львів, вул. Романчука, 18. Вказана довідка підтверджує факт підробки протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28.01.2023 року, працівниками поліції, в якій вказано, що останній у відділі поліції не перебував. Зазначає, що жодних показів, які зазначені в протоколі допиту від 28.01.2023 року, не надав. Даний протокол складався та заповнювався без його участі, слідчим ОСОБА_11 ,, на власний розсуд змовившись та залучившись підтримкою його захисника, який в такому поставив підпис. Останні змовилися з прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова, який був призначений в даній справі останні використали його юридичну безграмотність, та відсутність відповідного розуміння правильності та відповідності кримінального процесуального законодавства та сфабрикували справу, до якої він жодним чином не причетний. Під час тиску на нього під час підписання даного протоколу та інших паперів, погрожували, що в разі відмови підписати зазначений протокол, він отримає великий термін ув`язнення, а оскільки він має невиліковне захворювання, тому вказаний протокол був підписаний. Окрім того під досудового розслідування було порушено його права, а саме був відсутній перекладач під час проведення всіх слідчих дій, з моменту затримання до передачі справи до суду для розгляду по суті. Під час досудового розслідування ним повідомлялося про необхідність залучення перекладача, оскільки він не розумів в чому його звинувачують та не розумів мови, якою велися процесуальні дії, однак у залучення перекладача було відмовлено. В результаті чого було порушено ст. 29 КПК України. Також було порушено право на захист та порушено засади кримінального провадження.

06.12.2024 року на адресу Пустомитівського районного суду Львіської області надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 . Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. 28.01.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні даного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, зокрема повідомленням на лінію 102 від 26.01.2023 року № 2668; заявою потерпілого ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення від 27.01.2023 року; показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , документами та речовими доказами у кримінальному провадженні. Тому беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, без можливості застосування ст. 75 КК України, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати, що ризики, ст. 177 КПК України, які слугували підставою обрання запобіжного заходу обвинуваченому не відпали та продовжують існувати, зокрема: обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Крім цього, дані про обвинуваченого свідчать про те, що останній офіційно не працевлаштований, немає міцних соціальних зв`язків та джерел заробітку, постійного місця проживання на території Львівської області. На підставі наведеного просить клопотання задоволити.

06.12.2024 року захисником обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_8 подано клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час. Клопотання мотивує тим, що ризики визначенні ст. 177 КПК України, відсутні. Вважає, що після спливу певного часу, навіть обґрунтованість підозри, не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання, просив таке задоволити з підстав викладених у клопотанні. В задоволенні клопотань про зміну запобіжного заходу, просив відмовити, оскільки такі є безпідставними.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні, щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечила, вважає клопотання безпідставним, немає підстав продовжувати запобіжний захід у виді триманні під вартою. Просить змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час з підстав викладених в клопотаннях про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення клопотання прокурора, підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу. Вказав, що відсутні будь-які докази про його винуватість. Також вказав, що йому особисто перекладач непотрібен, а своє клопотання мотивує тим, що перекладач не був залучений для обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Проаналізувавши обвинувальний акт, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання про зміну запобіжного заходу, з`ясувавши думку учасників процесу, суд, приходить до наступного висновку :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30.01.2023 року, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.10.2024 року до 13.12.2024 року, включно.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.

Наведені прокурором у клопотанні доводи свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі , якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За положеннями п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, що останній, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, як на території України так і за її межами, чи на тимчасово окупованих територіях, немає міцних соціальних зв`язків, може впливати на свідка у кримінальному провадженні, які на даний час в суді не допитані, суд враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінується ОСОБА_5 , тяжкі наслідки, що настали, і інші обставини, суд вважає, що ОСОБА_5 , слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, без визначення розміру застави, оскільки така відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом може не визначатись.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, суд зазначає наступне :

відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. До клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання. Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому, кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, а ст. 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд не перевіряє обґрунтованість підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді, суду. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну обставин підозри, зміну або зменшення встановлених ризиків та впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідного заходу або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу судового розгляду.

Проаналізувавши вказані клопотання, заслухавши доводи сторін щодо наявності таких обставин, суд приходить висновку про те, що обвинуваченим не наведено таких обставин, які можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Щодо покликання ОСОБА_5 що з відповіді начальника Львівського управління поліції № 1 у Львівській області вбачається, що ОСОБА_5 28.01.2023р. не перебував за адресою м. Львів вул. Романчука, 18, та жодних свідчень (показів) які зазначені в протоколі допиту від 28.01.2023р. не давав, суд зазначає наступне :

статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Безпосередність дослідження доказів означає вимогу закону про дослідження під часу судового розгляду всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинуваченого, свідків, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення відеозапису тощо.

Відтак, покази обвинуваченого, суд досліджує безпосередньо під час допиту в процесі судового розгляду.

Верховний суд у своїй постанові від 24.11.2020р. у справі № 481/227/18 підкреслив, що стаття 95 КПК України передбачає, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_5 з цього приводу як підставу для зміни запобіжного заходу.

Доводи ОСОБА_5 про незалучення перекладача обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під час досудового розслідування суд відхиляє як підставу для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки в судовому засіданні останній підтвердив, що він не подавав заяв про залучення для нього перекладача та перекладача не потребує.

Окрім цього, суд відзначає, що сам по собі аргумент захисника ОСОБА_8 про тривале перебування обвинуваченого під вартою, не може бути єдиною підставою для зміни запобіжного заходу. Натомість при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжний захід є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Так, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Зі змісту ст. 194 КПК України вбачається, що запобіжний захід може бути застосований до особи виключно у випадку, якщо доведено обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені попередніми ухвалами про застосування запобіжного заходу та його продовження не відпали та продовжують існувати. Зокрема, що останній, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, як на території України так і за її межами, чи на тимчасово окупованих територіях, немає міцних соціальних зв`язків, може впливати на свідка у кримінальному провадженні, який на даний час в суді не допитаний, суд враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінується ОСОБА_5 .

Мета і обставини, що були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави є й надалі актуальними, доводи клопотань про зміну запобіжних заходів не спростовують наявність ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК України.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, зокрема домашній арешт в нічний час про який вказувала захисник ОСОБА_8 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, стороною захисту не наведено обставин, які б спростовували існування ризиків, що стали підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, тому відсутні підстави для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183 184, 193, 194, 196, 197, 199, 201, 315, 331 КПК України, суд, -

п о в с т а н о в и в :

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ,- задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 02.02.2025 року, включно.

В задоволенні клопотань ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу,- відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19».

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1