Справа № 521/9534/24
Номер провадження:1-кп/521/987/25
УХВАЛА

28 січня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

під час судового розгляду у кримінальному провадженні №521/9534/24 щодо:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Скадовськ Херсонської області, громадянки України, із вищою освітою, маючу на утриманні неповнолітню доньку 2012 року народження, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Малиновським районним судом міста Одеси розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про зміну застосованого відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та повернення застави заставодавцю.

Своє клопотання захисник мотивував тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на теперішній час перестали існувати, обвинувачена не ухиляється від явки до суду та всі покладені на неї процесуальні обов`язки виконує, тому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є цілком достатнім для досягнення мети застосування запобіжного заходу. Крім того, з 09.09.2024 обвинувачена ОСОБА_4 , згідно наказу Командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України №265 зарахована до списків особового складу військової частини та призначена на посаду оператора медичного пункту військової частини НОМЕР_1 (ВОС-600543П) та наразі перебуває на військовій службі. 23.10.2024 згідно Наказу Командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України №313 оголошено та присвоєно обвинуваченій ОСОБА_4 чергове військове звання солдат. Таким чином, у зв`язку з проходженням обвинуваченою ОСОБА_4 військової служби, вона підпорядковується командуванню військової частини та керується Статутам Збройних Сил України, що покладає на неї додаткові обов`язки на службі та особистому житті, та свідчить про зменшення ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання, посилаючись на його необгрунтованість та вказав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зникли та не зменшились.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , вислухавши думку учасників судового засідання, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника, з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.03.2024 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

11.03.2024 за обвинувачену була внесена застава, та з моменту її внесення, на ОСОБА_4 покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, строк дії яких у подальшому було продовжено ухвалою слідчого судді до 08.06.2024 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК та їх зменшення чи зникнення з часу останнього продовження строку дії, то суд не може погодитися із вказаним.

Зокрема, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_4 у випадку визнання її винною, а саме що злочин у якому обвинувачується остання є тяжким, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Вищевказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду.

При оцінці даного ризику, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Також, суд враховує законодавчі особливості притягнення до відповідальності за вчинення корупційного кримінального правопорушення, наявність в обвинуваченої можливостей для виїзду за кордон, необхідність допиту свідків на стадії судового розгляду, у зв`язку з чим констатує, що на момент розгляду клопотання захисника ОСОБА_5 ризики, встановлені судом раніше, не досягли ступеню, який дозволяв би суду змінити запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 та повернути заставу заставодавцю.

При цьому, не можуть бути самостійною підставою для зміни запобіжного заходу належна процесуальна поведінка обвинуваченої, яка фактично забезпечуються саме мірою та обмеженнями запобіжного заходу.

Будь яких підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у суді не встановлено, так як ризики вчинення обвинуваченою дій, передбачених ст. 177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати.

Таким чином, захисником у судовому засіданні недостатньо обґрунтовано клопотання про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, а посилання на належне виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків та проходження нею військової служби не може свідчити про необхідність зміни запобіжного заходу та повернення застави заставодавцю, тому в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 331 КПК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання з поверненням суми застави заставодавцю, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_6