УХВАЛА

Справа № 149/415/25

Провадження №1-кс/149/88/25

06.02.2025 р. м. Хмільник

Слідча суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0000194, внесеному до ЄРДР 29 листопада 2023 року, кваліфікованому за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1, ч. 2 ст. 209 КК України, про накладення арешту,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИЛА:

05 лютого 2025 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання, яке мотивовано тим, що в провадженні СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000194 від 29 листопада 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 отримала завідомо підроблений Державний акт на право приватної власності на землю на своє ім`я, на підставі якого зареєструвала право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :06:001:0147, таким чином незаконно заволоділа вказаним майном, чим спричинила Уланівській сільській раді матеріальну шкоду на загальну суму 205 130,00 грн. Після чого, з метою легалізації незаконно отриманого нею майна, уклала договір оренди вказаної земельної ділянки, а в подальшому уклала договір її дарування.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1, ч. 2 ст. 209 КК України.

Оскільки, на адресу СВ Хмільницького РВП надійшла позовна заява від сільського голови Уланівської сільської ради ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та також оскільки санкціями ч.1, ч. 2 ст. 209 КК України, інкримінованих ОСОБА_4 , передбачено конфіскацію майна як покарання, посилаючись на те, що підозрювана відчужила земельну ділянку, якою незаконно заволоділа, відтак з метою уникнення покарання та стягнення шкоди може відчужити належне їй майно, з метою забезпечення відшкодування шкоди та покарання, просила накласти арешт у формі заборони відчуження належних підозрюваній земельних ділянок із кадастровими номерами :01:001:0218, :01:001:0194, :01:001:0158, :01:001:0156, :02:003:0087та житлового будинку.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задоволити. Зазначила, що вартість належних підозрюваній земельних ділянок співмірна із сумою позову, заявленого представником потерпілого, крім того зазначила, що з огляду на санкцію ст. 209, за якою серед іншого підозрюється ОСОБА_4 , передбачено обов`язкове додаткове покарання конфіскація майна, тому наявні підстави, передбачені пп.3,4 ч.2 ст.170 КПК України для задоволення клопотання. Вказала на те, що підозрюваною предмет злочину відчужено, тому наявний ризик відчуження належного їй майна для уникнення покарання.

Клопотання за клопотанням прокурора розглядається без виклику підозрюваної, захисника на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідча суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, дійшла наступних висновків.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Прокурор просить накласти арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:0218, :01:001:0194, :01:001:0158, :01:001:0156, :02:003:0087, житловий будинок АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 .

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається, зокрема з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 8, 11 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

16 грудня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1, ч. 2 ст. 209 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що вона незаконно, шляхом обману, заволоділа земельною ділянкою із кадастровим номером :06:001:0147, площею 3,7541 га на території Петриківської сільської ради, вартістю 205 130,00 грн, незаконно розпорядилась вищевказаною земельною ділянкою шляхом вчинення правочину.

Стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1, ч. 2 ст. 209 КК України, про що свідчить вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, перерахованих також в клопотанні. Зокрема обґрунтованість підозри, крім витягів з ЄРДР, підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , договором дарування земельної ділянки, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , повідомленням про підозру від 16 грудня 2024 року, технічною документацією із землеустрою, виготовленою на замовлення ОСОБА_10 , державним актом на право власності на землю. Крім того обґрунтованість підозри ОСОБА_10 встановлена ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 грудня 2024 року.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

На стадії вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо.

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту обумовлена забезпеченням відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення на загальну суму 205 130,00 грн. та забезпечення конфіскації майна в разі визнання ОСОБА_10 винною у вчинення інкримінованих їй діянь.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_10 має у своїй власності:

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:001:0218 площею 0.2539 га, нормативно грошова оцінка якої становить 8 901,29 грн;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:001:0194 площею 0.6 га, нормативно грошова оцінка якої становить 21 034,95 грн;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:001:0156 площею 0.25 га;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:001:0158 площею 0.114 га,нормативно грошова оцінка якої становить 4 723,30;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :02:003:0087 площею 2.739 га, нормативно грошова оцінка якої становить 117 707,06 грн;

Таким чином сукупна вартість земельних ділянок, належних підозрюваній співмірна заподіяній кримінальними правопорушеннями шкоді, заявленій також представником потерпілого у цивільному позові.

Підозрюваній ОСОБА_4 також належить житловий будинок АДРЕСА_1 , оцінка якого, включаючи земельну ділянку, на якій він розташований, складає 2 062 967 грн. 68 коп.

ОСОБА_4 підозрювана зокрема за ч. 1, 2 ст. 209 КК України, санкціями яких передбачено конфіскацію майна.

Зважаючи не те, що ОСОБА_4 незаконно заволоділа земельною ділянкою, після чого її відчужила, крім того судом при обранні підозрюваній запобіжного заходу встановлено наявність ризиків невиконання нею покладених на неї обов`язків, передбачених п. 1, 5 ст. 177 КПК України, що також підтверджено ухвалою ВАС від 26 грудня 2024 року, слідча суддя вважає ризик відчуження майна підозрюваною доведеним.

Враховуючи викладене, беручи до уваги обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри, за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1, ч. 2 ст. 209 КК України, міру покарання, передбачену за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, доведеність ризику відчуження майна, передбаченого абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, наявність цивільного позову, а також те, що прокурор просить застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна - заборону його відчуження, що мінімізує негативні наслідки застосування заходу забезпечення кримінального провадження для підозрюваної, слідча суддя приходить до висновку, що за наведених обставин обмеження права власності підозрюваної накладенням арешту в формі заборони відчуження належного їй майна розумно співрозмірне завданням кримінального провадження, оскільки незастосування заборони відчуження майна призведе до його передачі, відтак слідча суддя, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, приходить до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України, слідча суддя,

УХВАЛИЛА:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт у формі заборони відчуження на земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:0218, :01:001:0194, :01:001:0158, :01:001:0156, :02:003:0087, житловий будинок АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя: