Справа № 645/ 5234 /24
Провадження № 1-кс/644/ 77 /25
У Х В А Л А

іменем України

30 січня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 26.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 369 КК України,

у с т а н о в и в :

27.12.2024 суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 заявила про самовідвід у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 369 КК України, з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 09.01.2025 року заяву про самовідвід від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 369 КК України передано до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова для вирішення питання щодо самовідводу судді ОСОБА_3 .

Заява про самовідвід обґрунтована існуванням обставин, які імовірно можуть викликати сумніви у неупередженості судді, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , на час вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №3 прокуратури Харківської області, та цей час займає посаду прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова, є діючим прокурором та бере участь у судових засіданнях при розгляді кримінальних проваджень.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У п.105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява№ 21722/11). Суд зазначив, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення ЄСПЛ у справі «Kyprianouv. Cyprus», заява №73797/01,п.119).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема у випадку, коли у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в його безсторонності та неупередженості. Наведене свідчить про те, що підставою для відводу/самовідводу не обов`язково має бути беззаперечно доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді. Згідно з цією нормою має бути унеможливлена участь судді в розгляді справи за наявності у сторони лише сумніву в його неупередженості.

Виходячи з наведеного суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 вважає, що достатньою підставою для відводу/самовідводу є обґрунтоване припущення про існування ризику того, що слідчий суддя, суддя в силу впливу певних факторів може бути необ`єктивним.

З метою уникнення будь-яких сумнівів в неупередженості та об`єктивності розгляду кримінального провадження, адже ОСОБА_4 і на теперішній час займає посаду прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова та даний факт може піддати сумніву об`єктивність і неупередженість рішення судді, в тому числі із боку інших учасників процесу, які мають гарантовані сподівання на забезпечення у повному обсязі принципів змагальності та процесуальної рівності усіх учасників кримінального процесу перед законом і судом, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також принципу публічності, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 ЦПК України, суддя вважає за доцільним заявити собі самовідвід.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду заяви про самовідвід повідомлялися у встановленому порядку. Від ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд питання про самовідвід судді без його участі та без участі його захисників. Інших заяв чи клопотань від учасників процесу до суду не надходило.

Відповідно до положень ст.81 КПК України обов`язковість участі сторін у розгляді заяви про відвід (самовідвід) не встановлена, тому суд вважає за доцільне розглянути заяву в їх відсутність.

У зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

З`ясувавши обставини заяви про самовідвід, перевіривши викладені в заяві доводи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 26.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 369 КК України.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а тому рішення Європейського суду є обов`язковими для виконання судами України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінюваності суддів (далі - Висновок), судова незалежність передбачає повну неупередженість з боку суддів. При розгляді справи між будь-якими сторонами судді повинні бути неупередженими, тобто вільними від будь-яких зв`язків, прихильностей, необ`єктивності, які впливають або можуть створювати враження впливу на спроможність суддів здійснювати судочинство незалежно. У цьому розумінні судова незалежність є розвитком основоположного принципу, згідно з яким «жодна особа не може бути суддею у своїй справі». Значущість цього принципу виходить за межі окремої судової справи та її сторін. Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої справи, але й суспільство в цілому.

Таким чином, суддя не просто насправді повинен бути вільним від будь-яких зв`язків, симпатій, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку, довіру до судової влади може бути підірвано.

В пункті 11 Висновку зазначено, що ця незалежність повинна існувати стосовно як суспільства в цілому, так і сторін будь-якої судової справи, в якій судді повинні винести рішення.

Виходячи з зазначеного, в даному випадку достатньою підставою для відводу судді є не доведений факт упередженості чи необ`єктивності судді, а наявність обґрунтованого об`єктивними обставинами припущення, що суддя в силу дії певних чинників не може зберегти безсторонність.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді у результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковим для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За практикою Європейського суду з прав людини визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності.

Найголовніше, як відзначає Європейський суд з прав людини, це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості і передусім, у разі кримінального провадження, в обвинуваченого.

Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі Де ІСуббера, серія А, № 86, с 14, п. 26).

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді («Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) і Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії». Судове рішення від 23.06.1981 p.).

Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст.80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Заява про відвід повинна бути вмотивована, а відтак має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді. Таким чином, з метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання нарікань на необ`єктивність та неупередженість головуючого судді, а також звинувачень у заінтересованості результатів розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість головуючого судді, суд приходить до висновку про задоволення заяви про самовідвід.

Згідно з п. 3 Європейського статуту судді, «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».

Окрім того, відповідно до рішення Європейського Суду з Прав Людини у справі «Лауко проти Словаччини» будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.

Відповідно до ч.2 ст.82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Враховуючи викладене, з метою запобігання виникнення сумнівів в неупередженості, безсторонності та об`єктивності судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 , а також для забезпечення ефективності розгляду даної справи, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд доходить висновку про задоволення заяви судді про самовідвід.

Також у зв`язку з вирішенням зазначеного процесуального питання, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 26.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 369 КК України, підлягає поверненню до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст. ст. 35,75,80-82 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 26.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 369 КК України - задовольнити.

Відвести суддю Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 369 КК України (справа № 645/5234/24).

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 26.10.2021, (справа № 645/5234/24) за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 369 КК України, повернути до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1