Справа № 738/1629/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/159/25
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

24 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

потерпілого ОСОБА_6

його представника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференції із Менським районним судом, де перебуває прокурор, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого слідчого відділення поліції №1 ( м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 19 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000253 від 17 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя вказав на те, що скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження з надуманих підстав призведе до затягування розслідування кримінального провадження, а проведення повторного слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_6 до зміни ним своїх попередніх показань з метою намагання отримання висновку експерта на свою користь.

В апеляційній скарзі представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 вказує про те, що висновки слідчого судді про відсутність підстав для скасування постанови слідчого, не відповідають фактичним обставинам справи, а як наслідок ухвала є незаконною та підлягає скасуванню, тому за результатами апеляційного розгляду просить постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000253 від 17 липня 2024 року.

Аргументує тим, що після постанови слідчого про закриття кримінального провадження 17 січня 2025 року слідчим в рамках проведення досудового розслідування було розглянуто клопотання про проведення слідчих дій, відмовлено в його задоволенні, після чого повторно прийняте рішення про закриття кримінального провадження, яке за своїм змістом і обґрунтуванням цілком аналогічне раніше скасованому.

Після скасування постанови про закриття кримінального провадження жодних слідчих чи процесуальних дій, спрямованих на з`ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, слідчим здійснено не було.

Переконаний, що ухвала суду про відмову у задоволенні скарги підлягає скасуванню з мотивів невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що для проведення експертного дослідження (висновок експерта №СЕ-19/125-24/15122-ІТ від 14.12.2024) експертом взято не об`єктивні вихідні дані щодо швидкості транспортного засобу, а саме мотоциклу. Експертом під час розрахунку брався параметр швидкості водія мотоциклу 60 км/год, однак, ОСОБА_6 , як під час допиту, так і в ході слідчого експерименту вказував, що вижав щеплення та продовжив рух в положенні 1, і хоча не гальмував, проте рухався накатом до положення 5, а отже, мотоцикл знижував швидкість руху протягом 30,4 м. і далі. Однак, під час слідчого експерименту не перевірялось до якої реальної швидкості вона знизилась, не зважаючи на те, що в положенні 5 вона точно не могла становити 60 км/год. Так само, в ході експертного дослідження реальної швидкості мотоцикла до моменту виникнення небезпеки та зіткнення з автомобілем не проводилось.

Окрім того, експертом не проведено розрахунку безпечного бокового інтервалу під час роз`їзду мотоциклу марки KOVI та автомобіля Volksvagen, а тому неможливо стверджувати, що дії водія мотоцикла перебувають у прямому причинному зв`язку, оскільки у випадку відсутності безпечного бокового інтервалу під час роз`їзду транспортних засобів дії водія автомобіля, який і створив аварійну ситуацію, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи викладене, вважає, що винесена слідчим постанова про закриття кримінального провадження ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим статтями 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування, оскільки вказана постанова не містить аналізу доводів заявника, опису заходів, які вживалися слідчим для їх перевірки, що свідчить про порушення слідчим вимог КПК України щодо всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, що у подальшому призвело до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, заявника та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, вказували на безпідставність закриття кримінального провадження, оскільки під час експертного дослідження були використані не об`єктивні вихідні дані щодо швидкості руху мотоциклу, у зв`язку з чим постанову слідчого просили скасувати, прокурора та слідчого, які не погодилися і з доводами потерпілого та його представника, вказували на те, що експерту були надані вихідні данні, одержані під час слідчого експерименту з потерпілим, який на даний час свої пояснення про швидкість руху мотоцикла змінив, дослідивши матеріали судової справи та закритого кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого, задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим/дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Крім того, постанова слідчого/дізнавача про закриття кримінального провадження, згідно зі ст.110 КПК України, має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи убачається, що 17 липня 2024 року близько 14.10 год ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Чернігівський шлях в м. Мена з центра міста в напрямку м. Чернігова, біля господарства №30, при виконанні маневру повороту ліворуч не надав перевагу в русі мотоциклу моделі «KOVI», марки «300-ST», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, ЗЧМТ, СГМ, відкритий перелом кісток лівого передпліччя, закритий перелом правого передпліччя, забійні рани правого плеча, забійна рана передньої черевної стінки.

У цей же день за даним фактом СВ розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Чернігівській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №0000253, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час досудового розслідування, будучи допитаним в якості потерпілого, ОСОБА_6 показав, що 17 липня 2024 року, близько 14 год. 10 хв., керуючи мотоциклом марки KOVI 3000-ST, д.н.з. НОМЕР_2 , він рухався по вул. Чернігівський шлях в м. Мена від заправної станції в напрямку центра міста. На мотоциклі, окрім нього, нікого не було. Був в мотошоломі, мотошолом був защебнутий. Рухався по середині своєї смуги руху. Дорожнє покриття було асфальтобетонне, сухе, чисте, без ям та вибоїн. На вулиці була світла пора доби, сонячна погода. Швидкість руху керованого ним мотоциклу становила 60 км/год. Мотоцикл перебував у технічно справному стані. За кермом в стані сп`яніння не перебував. Коли рухався повз магазин «Поляна», помітив як на зустрічній смузі руху, йому назустріч, рухався автомобіль білого кольору, який зменшив швидкість, увімкнув покажчик лівого повороту, далі розташувався ближче до осьової лінії, призупинився, однак не зупиняючись повністю, почав здійснювати маневр повороту ліворуч. В момент, коли автомобіль почав рух в межах осьової лінії ліворуч, мотоцикліст змістився праворуч, ближче до краю дороги. В подальшому зрозумів, що автомобіль його не пропускає, почав зміщуватись вліво. В цей момент відбулося зіткнення з автомобілем. Зіткнення відбулось на його смузі руху. Перед зіткненням, гальмування не застосовував. Під час руху нічого керувати транспортним засобом (мотоциклом) не заважало. Інших попутних чи зустрічних транспортних засобів не було.

25 вересня 2024 року під час проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_6 , останній розмістив мотоцикл демонстратор у положенні 1 (згідно схеми № 1), так що відстань від осей переднього та заднього коліс мотоциклу до осьової лінії (що позначає центр проїзної частини) становить 1,7 м. Перебуваючи в положенні 1 (згідно схеми № 1) потерпілий ОСОБА_6 побачив, автомобіль білого кольору, який рухався на смузі зустрічного руху положення 2 (згідно схеми), повідомив, що в положенні 1 він витиснув щеплення та продовжив рух. Швидкість руху була не змінною з моменту появи в полі зору автомобіля до моменту ДТП (первинного контакту) та складала 60 км/год. В подальшому він розмістив автомобіль демонстратор в положення 3 (згідно схеми № 1) так, що відстань від лівої сторони передньої та задньої осей до лінії дорожньої розмітки (осьової) відповідно складала 1.7 м та показав, що з даного положення автомобіль почав зміщатись вліво до осьової лінії розмітки по траєкторії S 1=7.5 м до положення 4 (згідно схеми № 1). Відстань з положення 2 (згідно схеми № 1) до положення 3 (згідно схеми № 1) у повздовжньому напрямку склала 14.0 м між лівим переднім габаритом. Відстань з положення 3 (згідно схеми № 1) до положення 4 (згідно схеми № 1) у повздовжньому напрямку склала 7.3 м між лівим переднім габаритом. Вказати з якою швидкістю рухався автомобіль з положення 3 (згідно схеми № 1) до положення 4 (згідно зі схемою № І) потерпілий не може. Далі потерпілий розмістив мотоцикл демонстратор в положення 5 (згідно схеми № 1), так що відстань від лівої сторони переднього та заднього коліс до осьової лінії (що позначає центр проїзної частини) становить 1,7 м. В даному положенні він перебував коли автомобіль почав змінювати напрямок свого руху вліво та виїжджати на смугу зустрічного руху (смугу руху мотоцикла). Відстань між положенням 1 (згідно схеми № 1) та положенням 5 (згідно схеми № 1) в повздовжньому напрямку склала 30.4 м. Далі перемістив мотоцикл демонстратор з положення 5 (згідно схеми № 1) в положення 6 (згідно схеми № І), коли почав змінювати напрямок свого руху вправо, так що відстань у повздовжньому напрямку склала 14.7 м. Далі потерпілий перемістив мотоцикл демонстратор в положення 7 (згідно схеми № 1) так, що відстань від положення 6 (згідно схеми № 1) до положення 7 (згідно схеми № 1) у повздовжньому напрямку склала 3.65 м. Відстань від лівої сторони передньої та задньої осей до лінії дорожньої розмітки (осьової) в положенні 7 (згідно схеми № 1) склала 3.4 м Також потерпілий повідомив, що в даних положеннях він рухався прямолінійно. Далі потерпілий повідомив, що з положення 7 (згідно схеми № 1) він почав змінювати траєкторію свого руху вліво до моменту контакту положення 9 (згідно схеми №1). Відстань від положення 7 (згідно схеми № 1) до положення 9 (згідно схеми № 1) в повздовжньому напрямку склала 17,95 м. Також потерпілий перемістив автомобіль демонстратор з положення 4 (згідно схеми № 1) в положення 8 (згідно схеми № 1) по траєкторії S2=5.5 м. Відстань у поздовжньому напрямку склала від положення 4 (згідно схеми № 1) до положення 8 (згідно схеми № 1) склала 1.4 м. Час за який автомобіль подолав відстань по траєкторії S2 склав: tl=1.5 сек.; t2= 1.93 сек.; t3= 2.4 сек. Автомобіль перед виконанням маневру повороту ліворуч повністю не зупинявся, а весь час рухався.

Допитаний під час досудового розслідування в якості свідка ОСОБА_10 показав, що 17 липня 2024 року, близько 14 год., він на автомобілі марки VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався з центру м. Мена по вул. Чернігівський шлях до себе додому. Рухався по середині своєї смуги руху. Дорожнє покриття було асфальтобетонне, сухе, чисте, без ям та вибоїн. В автомобілі перебував сам, був пристебнутий ременем безпеки, швидкість руху була близько 35-40 км/год. Під`їжджаючи до території свого господарства, увімкнув покажчик повороту вліво, зменшив швидкість, змістився вліво ближче до осьової лінії розмітки, проїхав деяку відстань та почав виконувати маневр повороту вліво, щоб заїхати до свого господарства. В цей момент будь-яких транспортних засобів, які б створювали перешкоду для виконання маневру не було. Коли автомобіль заїхав передніми колесами на узбіччя, проїхав деяку відстань він відчув удар в праву задню частину керованого ним автомобіля.

Під час проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_10 , останній розмістив автомобіль демонстратор в положення 1 (згідно схеми № 1) так, що відстань від лівої сторони передньої та задньої осей до лінії дорожньої розмітки (осьової) склала 1 м. Свідок зазначив, що до положення 1 (згідно схеми № 1) він рухався зі швидкість близько 35-40 км/год. З даного положення швидкість руху зменшувалась. Далі свідок перемістив автомобіль демонстратор з положення 1 (згідно схеми № 1) до положення 2 (згідно схеми № 1) по траєкторії S 1=20.05 м. Відстань від лівого переднього габариту з положення 1 (згідно схеми № 1) до лівого переднього габариту в положення 2 (згідно схеми № 1) в повздовжньому напрямку склала 17.15 м. Свідок розмістив автомобіль в положення 2 (згідно схеми № 1), так що відстань від лівої сторони лівого переднього та заднього осей до лінії дорожньої розмітки склала 0.4 м та 0.75 м відповідно. Далі свідок перемістив автомобіль демонстратор з положення 2 (згідно схеми № 1) в положення 3 (згідно схеми № 1) місце контакту, по траєкторії S2= 6.75 м. Відстань від лівого переднього габариту авто з положення 2 (згідно схеми № 1) до положення 3 (згідно схеми № 1) в повздовжньому напрямку склала 2.4 м. Час, за який свідок подолав відстань по траєкторії S2, склав: 11=3.02 сек.; t2= 2.98 сек.; t3= 3.04 сек. Далі свідок розмістив мотоцикл демонстратор в положення 4 згідно схеми № 1 та повідомив, що в даному положенні мотоцикл перебував на момент ДІП коли автомобіль почав змінювати свій напрямок руху вліво, тобто перетинати осьову лінії розмітки та виїжджати на смугу зустрічного руху, так що відстань від переднього габариту до місця контакту у повздовжньому напрямку склала 59.8 м.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-24/15122-1Т від 14 грудня 2024 року водій мотоциклу марки KOVI 300-ST (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_6 , мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT (номерний знак НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_10 , виконуючи вимоги дорожнього знаку «3.29», тобто рухаючись зі швидкістю не більше 40 км/год і при цьому, не застосовуючи гальмування.

В умовах даної дорожньої ситуації, яка вказана в постанові про призначення експертизи, відповідно до даних, встановлених при проведенні слідчого експерименту за участі водія мотоциклу марки KOVI 300-ST (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_6 , та даних за показаннями водія автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT (номерний знак НОМЕР_1 ), ОСОБА_10 , водій мотоциклу повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.4, 12.9 абзац б) Правил дорожнього руху України і його дії не відповідали вимогам п.12.9 абзац б), тобто швидкості 40 км/год, яка обмежена дорожнім знаком «3.29».

В умовах даної дорожньої ситуації, яка вказана в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_10 повинен діяти відповідно до вимог п. 10.4 і п. 10.1 Правил дорожнього руху України і його дії відповідали вимогам вказаних пунктів.

В умовах даної дорожньої ситуації, яка вказана в постанові про призначення експертизи, дії водія мотоциклу марки KOVI 300-ST (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_6 , що не відповідали вимогам п. 12.9 абзац б), тобто швидкості, яка обмежена дорожнім знаком «3.29», знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

З дослідницької частини висновку експерта вбачається, що для встановлення технічної можливості у водія мотоцикла запобігти зіткненню, експертом порівняно час руху мотоцикла з віддалення до місця зіткнення з урахуванням швидкості руху 60 км/год з часом його руху з урахуванням швидкості 40 км/год, яка обмежена дорожнім знаком «3.29».

Експерт дійшов висновку, що ОСОБА_6 , мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT (номерний знак НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_10 , виконуючи вимоги дорожнього знаку «3.29», тобто рухаючись зі швидкістю не більше 40 км/год і при цьому не застосовуючи гальмування.

З вищевказаного висновку вбачається, що під час проведення експертизи експертом були взяті до уваги та проаналізовані вихідні дані, які містяться в матеріалах наданого кримінального провадження, в тому числі показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , відомості встановлені під час проведення слідчих експериментів за їх участі; висновок експерта №СЕ-19/125-24/8989-ІТ від 18 вересня 2024 року.

Твердження адвоката ОСОБА_7 про те, що під час слідчого експерименту не перевірялось до якої реальної швидкості знизилась швидкість мотоциклу, яким керував ОСОБА_6 , оскільки останній показував, що він вижав щеплення та продовжував рух, хоч і не гальмував, проте рухався накатом, а отже мотоцикл знижував швидкість руху під час подолання відстані з моменту виникнення небезпеки до місця зіткнення, не приймаються до уваги, як безпідставні.

Так, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 в присутності свого захисника повідомив, що після виявлення в межах зору автомобіля, рухаючись повз магазин, (в положенні 1) він витиснув щеплення та продовжив рух. При цьому, швидкість руху була не змінною з моменту появи в полі зору автомобіля до моменту дорожньо-транспортної пригоди (первинного контакту) та складала 60 км/год.

Ні потерпілий, ні його захисник зауважень до протоколу слідчого експерименту не вносили, а також не вказували про те, що швидкість мотоциклу знижувалась в результаті руху накатом. ОСОБА_6 однозначно вказав, що від моменту виявлення перешкоди та до моменту зіткнення швидкість руху його транспортного засобу залишалась незмінною 60 км/год. Отже, саме цей цифровий показник швидкості й був взятий експертом до уваги для проведення розрахунків.

У разі, коли ОСОБА_6 стверджував, що швидкість руху його мотоциклу становила 60 км/год і не змінювалась до моменту первинного контакту з автомобілем, є нелогічною вимога представника потерпілого у необхідності визначити до якої реальної швидкості знизилась швидкість руху ОСОБА_6 після виникнення небезпеки та витискання ним щеплення.

Крім того, експерт однозначно вказав, що з урахуванням руху мотоцикла зі швидкістю 40 км/год, а отже і з будь-якою меншою швидкістю ніж 60 км/год, для водія автомобіля виникне додатковий час, за який автомобіль переміститься вперед від місця зіткнення, тобто подолає певну відстань.

Саме за умови дотримання ОСОБА_6 вимог дорожнього знаку «3.29», тобто у разі коли б він рухався зі швидкістю не більше 40 км/год, він мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем, а отже, у будь-якому іншому випадку його дії не відповідали вимогам п.12.4, п.12.9 абзац б) ПДР України, та знаходяться в причинному зв`язку з виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Виконуючи вимоги дорожнього знаку «3.29», тобто рухаючись зі швидкістю не більше 40 км/год і при цьому не застосовуючи гальмування, водій мотоцикла мав технічну можливість запобігти зіткненню.

При цьому, експертом визначено, що водій автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.4 і п. 10.1 Правил дорожнього руху України і його дії відповідали цим вимогам. Тобто, з боку водія ОСОБА_10 не було вчинено жодних дій, які б стали причиною або умовою для настання дорожньо-транспортної пригоди.

Проаналізувавши отримані під час досудового розслідування відомості, висновки експертів, в сукупності з іншими здобутими доказами, 19 лютого 2025 року слідчий у кримінальному провадженні т.в.о. старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 виніс постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000253 від 17 липня 2024 року, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя керувався тим, що досудове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участі мотоцикла KOVI під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля Volksvagen під керуванням ОСОБА_10 було проведено достатньо повно й об`єктивно, слідчим проведений необхідний та достатній обсяг роботи щодо збирання та перевірки доказів у даному кримінальному провадженні, в оскаржуваній постанові дана вмотивована оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, з посиланням на конкретні матеріали провадження та положення кримінального процесуального законодавства, проаналізовано комплекс проведених необхідних слідчих дій, за результатами яких не було здобуто доказів, які б давали підстави вважати про наявність в діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, відповідно до положень частини 1 статті 286 КК України, кримінально карним є порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, передбачає настання відповідальності особою, яка керує транспортним засобом, лише за умови наявності суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень щонайменше середнього ступеню тяжкості.

Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримав водій мотоцикла KOVI (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_6 , і саме в його діях вбачаються порушення Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, то в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Вказуючи про невідповідність постанови слідчого про закриття кримінального провадження вимогам кримінального процесуального законодавства, представник потерпілого не вказує яким саме вимогам не відповідає оскаржуване процесуальне рішення.

Наголошуючи на тому, що після скасування попередньої постанови слідчого про закриття кримінального провадження слідчим у період часу з 17 січня 2025 року по 19 лютого 2025 року не було проведено жодних слідчих чи процесуальних дій спрямованих на з`ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, представник потерпілого проігнорував підстави, з яких Менським районним судом 17 січня 2025 року було скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 23 грудня 2024 року.

Так, постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 23 грудня 2024 року була скасована через порушення норм процесуального законодавства, які полягали у тому, що потерпілий не був ознайомлений з висновком експерта №СЕ-19/125-24/15122ІТ від 14 грудня 2024 року, що призвело до порушення його права подати заперечення та клопотання.

Під час відновлення досудового розслідування слідчим на виконання ухвали слідчого судді від 17 січня 2025 року ознайомлено потерпілого та його представника з матеріалами кримінального провадження, розглянуто клопотання про проведення повторного слідчого експерименту за участі потерпілого та призначення судової автотехнічної експертизи за результатами проведення повторного слідчого експерименту, в задоволенні якого слідчим було обґрунтовано відмовлено.

Тобто, слідчим виконані всі процесуальні дії, які призвели до скасування постанови про закриття кримінального провадження. При цьому, ні потерпілим, ні його представником не наведено обґрунтованих доводів того, у чому ж полягає неповнота досудового розслідування. Незгода сторони у кримінальному провадженні з результатами досудового розслідування автоматично не свідчить про неповноту такого розслідування, за умови, що органом досудового розслідування проведено об`єктивне та детальне досудове розслідування.

Перевіривши матеріали закритого кримінального провадження колегія суддів приходить до однозначного висновку про те, що слідчим цілком об`єктивно досліджені всі можливі відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, допитані учасники цих подій, проведені експертизи та беззаперечно встановлено, що учасниками ДТП були два водії ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , при цьому, дії водія ОСОБА_10 повністю відповідали вимогам Правил дорожнього руху, в той час, як дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам цих Правил, швидкість руху, яка була обмежена дорожнім знаком 3.29 ним була порушена, що в сукупності перебуває в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, зміст апеляційної скарги представника потерпілого свідчить про те, що окрім повторного викладу обставин, які були предметом перевірки під час проведення досудового розслідування, вона не містить доводів, які б спростовували викладені у постанові слідчого про закриття кримінального провадження та ухвалі слідчого судді факти.

Слідчим вжито всіх необхідних заходів для встановлення істини по справі, допитані саме ті особи, які мають безпосереднє відношення до обставин дорожньо-транспортної пригоди 17 липня 2024 року, проаналізовані саме ті докази, які підтверджують наявність порушення Правил дорожнього руху та вказують ким із водіїв вони були порушені та чи перебувають ці порушення у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, окрім своєї незгоди з оцінкою отриманих доказів, інших фактичних даних, які могли б свідчити про умисні порушення вимог кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування та розгляді справи судом з боку слідчого, прокурора та суду, потерпілим та його представником не наведено ні в скарзі на постанову про закриття кримінального провадження, ні в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13