Справа №701/1078/21
Провадження №1-кп/701/27/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року Маньківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представники потерпілого - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000096 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебуває дане кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України по шести епізодах

По епізоду від 03.06.2019 року ОСОБА_7 обвинувачується, у тому, що будучи обраним сільським головою Чорнокам`янської сільської ради Маньківського району Черкаської області (), відповідно до рішення №1-1/VII від 11.11.2015 року про обрання голови сільської ради та маючи, відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження на здійснення функції представника місцевого самоврядування, а саме сільський, селищний, міський голова: 1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; 3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету; 4) вносить на розгляд ради пропозицію щодо кандидатури на посаду секретаря ради; 5) вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради; 6) вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України; 7) здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; 8) скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; 9) забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально - економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання; 10) призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру"; 11) скликає загальні збори громадян за місцем проживання; 11-1) вносить на розгляд ради пропозиції про утворення спеціалізованої установи з надання безоплатної первинної правової допомоги; 11-2) вносить на розгляд ради пропозиції щодо кандидатури на посаду керівника установи з надання безоплатної первинної правової допомоги; 12) забезпечує виконання рішень місцевого референдуму, відповідної ради, її виконавчого комітету; 13) є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; 14) представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства; 15) звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; 16) укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради; 17) веде особистий прийом громадян; 18) забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань; 18-1) бере участь у здійсненні державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності в межах та у спосіб, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності"; 19) здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; 20) видає розпорядження у межах своїх повноважень, тобто будучи службовою особою, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливий мотив, в червні місяці 2019 року, повторно, невстановлених досудовим розслідуванням точної дати, часу та місця, отримавши від фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) акустичну систему SVEN MS-1820 black, відповідно до договору купівлі - продажу та видаткової накладної №Но21-02661 від 03.06.2019 року, вартістю 1500 гривень, яка була придбана за кошти Чорнокам`янської сільської ради Маньківського району Черкаської області для потреб вказаної сільської ради, діючи всупереч інтересу органу місцевого самоврядування, представником якої являвся, отримавши вказану акустичну систему, не передав її в користування для потреб вищевказаної сільської ради, таким чином привласнив, після чого розпорядився на власний розсуд, що було виявлено під час проведення прийому - передачі майна комісією з реорганізації, яка була утворена у зв`язку з децентралізацією та приєднанням до Іваньківської ОТГ Чорнокам`янської сільської ради на підставі рішення сесії Іваньківської сільської ради від 18.12.2020 року №1-15/VIII «Про початок реорганізації Чорнокам`янської сільської ради шляхом приєднання до Іваньківської сільської ради», чим спричинив вказаній юридичній особі матеріальну шкоду на суму 1500 гривень. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 191 КК України - привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

В судовому засіданні суд на обговорення поставив питання щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 по епізоду від 03.06.2019 року на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ним діяння, в зв"язку з тим, що відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, де зазначено, що вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.Вартість майна по даному епізоду становить понад два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом червень 2019 року, а саме на момент вчинення кримінального правопорушення складає 1921 грн., прте вартість майна по епізоду від 03.06.2019 р. в привласненні якого обвинувачується ОСОБА_7 складає лише 1500 грн., тому в зв"язку з вищевикладеним та положеннями ч.3 ст. 479-2 КПК України суд запитує згоду обвинуваченого ОСОБА_7 на закриття провадження по даному епізоду на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні надав згоду на закриття провадження по даному епізоду на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України та не заперечував проти закриття.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти даного закриття.

Прокурор в сдуовому засіданні не заперечував проти закриття провадження по даному епізоду на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Представники потерпілої особи в судовому засіданні не заперечував проти закриття провадження по даному епізоду на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що кримінального провадження відносно обвинуваченого по епізоду 03.06.2019 р. слід закрити у зв`язку з декриміналізацією, оскільки набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Так, відповідно до обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яке вчинене ним червні 2019 року.

Сума 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на червень 2019 року становила 1921грн.

Тобто, діяння, в якому ОСОБА_9 по епізоду від 03.06.2019 р. , відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караним і підлягає декриміналізації із звільненням ОСОБА_7 від кримінального покарання по даному епізоду.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом, як правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діянь визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналогічні вимоги обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння, містяться у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) яка є частиною національного законодавства України та в практиці Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд).

Так, у рішенні у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) Європейський суд поклав в основу правової позиції щодо тлумачення частини першої статті 7 Конвенції те, що в європейському та міжнародному масштабі склався консенсус стосовно обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння.

На підтвердження вказаного висновку Європейський суд посилався на частину 1 статті 49 Хартії основних прав Європейського Союзу 2000 року (далі - Хартія), яка містить імперативну вимогу щодо зворотної дії в часі закону, який передбачає більш м`яке покарання, а також - на тлумачення цього положення Судом Європейського Союзу в рішенні у справі Silvio Berluskoni and Others (2005), де зазначено, що в цій справі до заявників не був застосований не просто закон, який пом`якшує покарання, а закон, що насправді скасовував караність діяння.

Таким чином, Європейський суд визначив, що попри свій буквальний зміст частина перша статті 49 Хартії передбачає й обов`язковість зворотного застосування закону, який скасовує злочинність діяння. Висновок Європейського суду у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) про те, що частина перша статті 7 Конвенції включає також і позитивну гарантію ретроактивного застосування до особи закону, що скасовує злочинність діяння, зобов`язує застосовувати практику Європейського суду, якою забезпечується дотримання принципу верховенства права і законності, згідно зі статтями 8, 9 КПК України.

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до обвинувального акту органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, вартість якого не перевищила суми 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка на червень 2019 року становила 1921 грн.

Тому діяння по даному епізоду, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караним, а кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з його декриміналізацією.

Положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, підлягають застосуванню відносно обвинуваченого, оскільки у відповідності до ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України цей закон має зворотну дію у часі, скасовує караність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження по даному епізоду на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією.

На підставі викладеного, керуючись п.4-1 ч. 1 ст. 284, 371, 372, 479-2 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК за ч.3 ст.191 КК України за епізодом, що мав місце 03.06.2019 р. стосовно акустичної системи SVEN MS-1820 black, вартістю 1500 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1