УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001354 від 22.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.265 КК України,

ВСТАНОВИВ

23 грудня 2024 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшло вищезазначене клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, яке він обґрунтовує тим, що cлідчим управлінням ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному №0001354 від 22.12.2024 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 265 КК України.

21.12.2024 на ПП "Устилуг-Зосин" в напрямку республіки Польща рухалась гр. ОСОБА_4 , котра при собі мала жіночу сумочку, в якій знаходились грошові купюри, на яких виявлено перевищення рівня іонізуючого випромінювання.

21.12.2024 на пункті пропуску «Устилуг» було виявлено та вилучено речі із перевищеним рівнем іонізуючого випромінювання, а саме: 24 банкноти номіналом 500 грн. серійний номер BY4839966, ГБ3678484 , ЕЗ1201425, ЕН8845255, ГВ 5451145, ЕБ7055933, ХЖ8341840, АЗ 8706717, ЕН 6056097, ГБ 2364168, ВЖ 0667608, ЄЗ 6778252, ЄА 6667112, ЄЕ 0310650, АЕ 8387061, АЛ 8212433, ЄА 0776509, ХЄ 4365261, АН 5896430, АП 8983340, ЄВ 5445130, ЄВ 8555672, ЕЗ 6012352, ХН 2345983; 5 банкнот номіналом 100 грн серії ЗА 6965673, ЗГ 7118630, АЕ 5351057, ЄВ 5629754, АЕ03007046; 2 банкноти номіналом 20 грн. ЕЗ 8564982, АН 4926815; банкнота номіналом 10 грн. серії УД 8076014; банкнота номіналом 5 грн. серії УЕ 8969409; банкнота номіналом 2 грн серії ЄЗ1833578.

Зазначає, що вилучені 21.12.2024 під час огляду місця події банкноти через наявність іонізуючого випромінювання відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу для речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що вилучені під час огляду вищевказані речі відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження є необхідність у накладені арешту на вищевказане майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, просив розглянути клопотання за його відсутності.

Власник майна в судове засідання також не з`явилася, подала суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій просила вирішити клопотання слідчого на розсуд суду.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи те, що учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, у відповідності з ч.4 ст. 107 ЦПК України, не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.131, ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема : правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (чч.1,2 ст.173 КПК України).

Встановлено, що Володимирським РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001354 від 22.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.265 КК України.

Диспозиція ч.1 ст.265 КК України передбачає відповідальність за придбання, носіння, зберігання, використання, передачу, видозмінення, знищення, розпилення або руйнування радіоактивних матеріалів (джерел іонізуючого випромінювання, радіоактивних речовин або ядерних матеріалів, що перебувають у будь-якому фізичному стані в установці або виробі чи в іншому вигляді) без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, предметом вказаного кримінального правопорушення є радіоактивні матеріали.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» радіоактивний матеріал - матеріал, до складу якого входять радіоактивні речовини. До радіоактивних матеріалів належать: радіонуклідні джерела іонізуючого випромінювання, ядерні матеріали та радіоактивні відходи.

Джерело іонізуючого випромінювання є фізичний об`єкт, крім ядерних установок, що містить радіоактивну речовину, або технічний пристрій, який створює або за певних умов може створювати іонізуюче випромінювання.

Згідно витягу з ЄРДР 21.12.2024 на ПП "Устилуг-Зосин" в напрямку республіки Польща рухалась гр. ОСОБА_4 , котра при собі мала жіночу сумочку, в якій знаходились грошові купюри, на яких виявлено перевищення рівня іонізуючого випромінювання.

21.12.2024 на пункті пропуску «Устилуг» було виявлено та вилучено речі із перевищеним рівнем іонізуючого випромінювання, а саме: 24 банкноти номіналом 500 грн. серійний номер BY4839966, ГБ3678484 , ЕЗ1201425, ЕН8845255, ГВ 5451145, ЕБ7055933, ХЖ8341840, АЗ 8706717, ЕН 6056097, ГБ 2364168, ВЖ 0667608, ЄЗ 6778252, ЄА 6667112, ЄЕ 0310650, АЕ 8387061, АЛ 8212433, ЄА 0776509, ХЄ 4365261, АН 5896430, АП 8983340, ЄВ 5445130, ЄВ 8555672, ЕЗ 6012352, ХН 2345983; 5 банкнот номіналом 100 грн серії ЗА 6965673, ЗГ 7118630, АЕ 5351057, ЄВ 5629754, АЕ03007046; 2 банкноти номіналом 20 грн. ЕЗ 8564982, АН 4926815; банкнота номіналом 10 грн. серії УД 8076014; банкнота номіналом 5 грн. серії УЕ 8969409; банкнота номіналом 2 грн серії ЄЗ1833578.

Вказані обставини підтверджуються рапортом від 21.12.2024, протоколом огляду місця події від 21.12.2024, Актом про виявлене порушення під час здійснення радіологічного контролю товарів і транспортних засобів у пунктах пропуску на державному кордоні від 21.12.2024.

Постановою слідчого від 23.12.2024 вилучені грошові кошти визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно, з метою його збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. У цьому контексті слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, а також можливість виявлення на відповідному майні відомостей, що мають істотне значення для розслідування відповідних злочинів. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження не є невиправдано обтяжливими для власника або володільця такого майна.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

Слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на відповідний транспортний засіб не є припиненням права власності на нього або невідворотнім позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001354 від 22.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.265 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 21.12.2024 під час огляду місця події, а саме, на: 24 банкноти номіналом 500 грн. серійний номер BY4839966, ГБ3678484 , ЕЗ1201425, ЕН8845255, ГВ 5451145, ЕБ7055933, ХЖ8341840, АЗ 8706717, ЕН 6056097, ГБ 2364168, ВЖ 0667608, ЄЗ 6778252, ЄА 6667112, ЄЕ 0310650, АЕ 8387061, АЛ 8212433, ЄА 0776509, ХЄ 4365261, АН 5896430, АП 8983340, ЄВ 5445130, ЄВ 8555672, ЕЗ 6012352, ХН 2345983; 5 банкнот номіналом 100 грн серії ЗА 6965673, ЗГ 7118630, АЕ 5351057, ЄВ 5629754, АЕ03007046; 2 банкноти номіналом 20 грн. ЕЗ 8564982, АН 4926815; банкнота номіналом 10 грн. серії УД 8076014; банкнота номіналом 5 грн. серії УЕ 8969409; банкнота номіналом 2 грн серії ЄЗ1833578, які належать ОСОБА_4 , шляхом заборони розпоряджатися та користуватися цим майном.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити власнику майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1