Справа № 642/1867/23
№ провадження 1-кп/646/156/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження №0001228 від 13.12.2022р. відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.111-2 КК України,-

встановив:

Червонозаводський районний суд м. Харкова здійснює судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, який застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також ризиків переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. Так, на думку прокурора, про існування ризику втечі свідчить тяжкість обвинувачення у сукупністю з обставинами інкримінованого ОСОБА_7 обвинувачення, зокрема, тим, що після окупації російськими військами м. Куп`янська він не залишив місто, а добровільно співпрацював з окупаційною владою. На переконання прокурора, наслідки втечі можуть бути розцінені обвинуваченим як менш обтяжливі, ніж правові наслідки можливого покарання, яке за вчиненні інкримінованих йому дій, що кваліфіковані за ч. 2 ст. 111 КК України, передбачене законом у виді позбавлення волі на строк 15 років або у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім того, прокурор посилається на обізнаність обвинуваченого про місця проживання співробітників правоохоронних органів, ветеранів АТО/ООС, які він міг повідомляти представникам окупаційних військ. Прокурор вважає, що з огляду на наявність вищевказаних ризиків та тяжкість можливого покарання обрання іншого запобіжного заходу не є можливим. Також прокурор посилається на положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 111 та ст. 111-2 КК України, може бути застосований лише такий запобіжний захід як тримання під вартою.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на відсутність обгрунтованої підозри та недоведеність інкримінованого йому обвинувачення та ризиків, про які зазначає прокурор, а також наполягав на тому, що достатньою гарантією його належної процесуальної поведінки буде домашній арешт за місцем проживання його сім`ї у м.Харкові.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора та підтримав доводи обвинуваченого, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено обставин, які б свідчили про наявність ризиків, заявлених прокурором.

Дослідивши доводи клопотання, вислухавши сторони, суд приходить до наступного.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-2 КК України, які за правилами ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів.

Так, за злочин, передбачений ч.2 ст.111 КК України, встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

За злочин, передбачений ч. 1 ст. 111-2 КК України, закон встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

З огляду на наявність інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчините інкриміновані йому злочини, існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

На цій стадії кримінального провадження суд не оцінює доведеність обвинувачення. Це відноситься виключно до стадії прийняття рішення у нарадчій кімнаті за результатами судового розгляду, коли суд оцінює усі надані докази як кожний окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку.

Тому доводи ОСОБА_7 про недоведеність обвинувачення є передчасними.

Окрім обгрунтованої підозри існує ризик переховування обвинуваченого від суду.

Так, 25.10.2022 ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

26.10.2022 відносно ОСОБА_7 слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави, який в подальшому неодноразово продовжувався.

ОСОБА_7 є уродженцем м. Куп`янськ Харківської області, громадянином України, одружений, має малолітню дитину, має зареєстроване місце проживання у м. Куп`янськ Харківської області, раніше не судимий, займав посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці.

До обставин інкримінованих ОСОБА_7 злочинів входить, зокрема, зайняття ним на тимчасово окупованій території м. Куп`янська посади «и.о. ведущего специалиста отдела сертификации и лицензирования Управления промышленности и торговли ВГА Харьковской области», яка була створена представниками окупаційної влади держави-агресора, та виконування наступних функціональних обов`язків: здійснення прийому документації та кореспонденції у незаконному органі влади; організація роботи із прийому документів для отримання виплат від РФ місцевому населенню; здійснення збору інформації та заяв від мешканців м. Куп`янська Харківської області з приводу вирішення питань організаційного та гуманітарного характеру; участь у проведенні незаконних перевірок торгівельних підприємств тощо.

Також обвинуваченому інкримінується, що він, користуючись зв`язками серед чинних та колишніх працівників Державної митної служби України, які також перебували на тимчасово окупованій території, вчиняв дії зі схиляння інших громадян України до співпраці з окупаційною владою держави-агресора, їх працевлаштування до незаконно створюваної окупаційною владою митниці, залучення інших громадян України для зайняття посад у вказаному незаконному органі окупаційної влади.

Крім того, ОСОБА_7 працював на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці, тобто у прикордонному з Російською Федерацією районі, та проживав з народження у м. Куп`янск, який розташований у 40 км до державного кордону України з Російською Федерацією.

Ці обставини дають достатні підстави вважати, що у обвинуваченого існують соціальні зв`язки з представниками окупаційної влади держави-агресора, а отже на території Російської Федерації та суміжних з Куп`янським районом тимчасово окупованих територіях України.

При цьому Куп`янський район є прикордонним з Російською Федерацією, декілька місяців перебував під окупацією державою-агресором. На цей час частина цього району окупована російськими військами, а частина відноситься до територій, де ведуться бойові дії. На цій території органи державної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону України з Російською Федерацією та умовної лінії між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою територією України.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні державної зради та пособництва державі-агресору, які відносяться до особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України.

В умовах військової агресії рф проти України, коли ця сфера та, відповідно, інтереси суспільства та держави є особливо вразливими, це кримінальне провадження має значний суспільний інтерес.

Отже, вищевказані обставини у сукупності з серйозністю обвинувачення свідчать про наявність ризику втечі.

І хоча з часом цей ризик зменшився, він і на теперішній час залишається актуальним, враховуючи вищевказані обставини та можливі правові наслідки кримінального переслідування обвинуваченого державою.

З огляду на ці обставини наявність у обвинуваченого дружини та малолітньої дитини не може бути однозначним запобіжником ризику переховування його від суду.

При цьому у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що він на цей час втратив зв`язок з дружиною, а у м.Харкові зараз проживають його батьки.

Отже, у обвинуваченого немає настільки міцних соціальних зв`язків у м.Харкові, які б достатньою мірою гарантували належну процесуальну поведінку обвинуваченого та убезпечували від ризику його втечі.

Що стосується інших ризиків, то прокурором вони не доведені, про що вже зазначалося у попередніх ухвалах суду, а нових доводів щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суду не надано.

В той же час, наявність ризику втечі у сукупності з обґрунтованою підозрою є підставою для продовження строку дії запобіжного заходу, який застосовано до обвинуваченого.

При цьому суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення державної зради в умовах воєнного стану, який введений у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України, тобто в ситуації, коли інтереси суспільства та держави є особливо вразливими, це кримінальне провадження має значний суспільний інтерес, а особлива тяжкість інкримінованого злочину викликає гостру негативу реакцію суспільства.

Тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, що цілком відповідає легітимній меті у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на усі вищевказані обставини суд не визначає розмір застави, який є альтернативним запобіжним заходом та який не зможе гарантувати реалізацію цілей кримінального судочинства з огляду на тяжкість обвинувачення, вразливість суспільного інтересу у справі та об`єкту інкримінованого посягання під час воєнного стану, наявність ризику переховування від суду, наслідки якого можуть сприйматися обвинуваченим не такими обтяжливими як можливі правові наслідки кримінального переслідування державою.

Суд вважає неможливим зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, у тому числі, домашній арешт, враховуючи всі вищевказані обставини, з огляду на вразливість суспільного інтересу у справі та об`єкту інкримінованого посягання під час воєнного стану, є неможливим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, оскільки він не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

З урахуванням підстав та обставин, які наведені у мотивувальній частині цієї ухвали, суд не визначає розмір застави обвинуваченому за правилами абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 177, 178, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10.02.2025р. включно.

Строк дії ухвали до 10.02.2025р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3