Справа № 752/6243/25
Провадження № 1-кс/752/2396/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Київської міського прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 16.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю :

прокурора - ОСОБА_4 ,

особи, відносно якого вирішується питання про арешт майна - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Київської міського прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 16.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме на майно вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: Мобільний телефон iPhone 15 pro з сім картою НОМЕР_1 .

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, прокурором у клопотанні зазначено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000041 від 16.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Встановлено, що на території України на протязі тривалого часу діє група осіб з числа посадових осіб територіальних підрозділів Державної служби України з безпеки на транспорті, які попередньо домовившись між собою, налагодили протиправний механізм отримання неправомірної вигоди від нелегальних перевізників, що не мають відповідних ліцензій або перевізників, які порушують вимоги законодавства, що регулює безпеку на транспорті та отримують від останніх неправомірну вимогу за не складання приписів та адміністративно господарських актів про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог закону, а у разі наявності у перевізників всіх дозвільних документів, на останніх здійснюється штучний тиск для отримання неправомірної вигоди.

12.03.2025 року в ході проведення обшуку в порядку статті 233 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone 15 pro з сім картою НОМЕР_1

13.03.2025 слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві вищевказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна прокурор посилається на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна прокурор вказує на п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримуючи клопотання, вказувала на необхідність накладення арешту на все вилучене майно, посилаючись на завдання, які наразі стоять перед органом досудового розслідування, а саме - встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з метою запобігання його приховуванню, знищенню або використанню з метою протиправного впливу на хід досудового розслідування.

В судовому засіданні ОСОБА_5 заперечував проти накладення арешту на майно, вказував, що проти огляду пристрою на місці проведення обшуку на заперечував та пропонував органу досудового розслідування вилучити необхідні для слідства файли без вилучення всього пристрою. При цьому повідомив, що страждає на тяжке захворювання (онкологічну хворобу) та користується телефоном як єдиним засобом зв`язку з лікарями та близькими.

Розглянувши клопотання прокурора, з`ясувавши позицію сторін в судовому засіданні, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000041 від 16.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 17.03.2025 у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone 15 pro з сім картою НОМЕР_1 , що був проведений 12.03.2025 в порядку ст. 40, ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 237 КПК України - відмовлено.

Так, згідно із ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі і документи, які не входять до переліку , щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасово вилученого майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбачених ст.235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених КПК України (ст.13 КПК України).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України (ч.1 ст.16 КПК України).

На підставах та в порядку, передбачених КПК України, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення (ч.2 ст.16 КПК України).

Згідно із ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 ст.233 КПК України.

Так, частиною 3 статті 233 КПК України передбачені виключні випадки, коли проникнення до приміщення може мати місце за відсутності ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук приміщення.

Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися із клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст.234 КПК України, перевіряючи крім іншого чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст.255 КПК України (ч.3 ст.233 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частина 2 ст. 168 КПК України визначає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Положеннями частини 1 статті 169 КПК України встановлено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

З урахуванням встановлених слідчим суддею обставини, а також наведених вище норми законодавства, слід дійти висновку про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно, здобутого органом досудового розслідування внаслідок проведення обшуку, який у судовому порядку визнано таким, що здійснений без належних правових підстав.

Відтак, речові докази, здобуті позапроцесуальним способом, не можуть вважатись речовими доказами та слугавити підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Майно, вилучене в ході обшуку, проведеного без належних правових підстав, відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України підлягає негайному та безумовному поверненню законному володільцю.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилученого в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон iPhone 15 pro з сім картою НОМЕР_1 , залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1