УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року

м. Київ

справа № 761/25577/24

провадження № 51-903 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року про повернення апеляційної скарги,

установив:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаної ухвали, якою, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційний суд повернув захиснику в інтересах ОСОБА_5 апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року щодо засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Цим вироком, як убачається із змісту касаційної скарги, місцевий суд затвердив угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та засудженими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та призначив узгоджене сторонами покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Не погодившись із ухвалою суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, в якій порушив питання про її скасування.

На обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що хоча суд у тексті вироку не послався на прізвище, ім`я та по-батькові особи скаржника ( ОСОБА_5 ), проте у рішенні є посилання на директора ТОВ «Автосервіс-Т» - Особа 6, а також зазначено, що, зокрема, ця службова особа, була залучена до вчинення злочину, що, на думку захисника, ідентифікує його підзахисного, стосується прав, свобод та інтересів останнього, у зв`язку з чим вирок на підставі угоди підлягає оскарженню.

Вважає, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, не врахував правової позиції Касаційного кримінального суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а тому дійшов необґрунтованого висновку про те, що він не має права подавати апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_5 .

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження, з наведених у скарзі мотивів не вбачається, з огляду на таке.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України, апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, зазначеного у постанові від 3 березня 2016 року, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження; і при цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК України.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду та касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 подав в інтересах ОСОБА_5 апеляційну скаргу на вирок на підставі угоди ухвалений щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Суддя-доповідач Київського апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу захисника на вказаний вирок суду першої інстанції встановив, що судове рішення не містить даних, які прямо вказують на ОСОБА_5 , посилання у вироку на певні дії службових осіб ТОВ «Автосервіс-Т» не дає підстав вважати, що до кола осіб віднесена ця особа, у тексті вироку не зазначено даних, які прямо вказують на ОСОБА_5 або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють ідентифікувати його як Особу 6, зокрема відсутня інформація, яка б стосувалася його прав, свобод та інтересів. Врахувавши наведене дійшов висновку, що підстав для визнання ОСОБА_5 -іншою особою, яка має право апеляційного оскарження вироку на підставі угоди відсутні, тому, керуючись вимогами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, повернув захиснику ОСОБА_4 апеляційну скаргу на вказане судове рішення.

Крім того, мотивуючи своє рішення апеляційний суд врахував правовий висновок наведений у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19, відповідно до якого, суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції та вважає, що суддя апеляційного суду обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність вимог захисника ОСОБА_4 щодо можливості в інтересах ОСОБА_8 оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року.

Ухвала Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року про повернення апеляційної скарги постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тому підстав для відкриття касаційного провадження колегія суддів Касаційного кримінального суду не вбачає.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 лютого 2016 року у справі «Навальний і Офіцеров проти Росії» (Navalnyy and Ofitserov v Russia, заяви № 46632/13 і № 28671/14) підкреслив, що обставини, встановлені у провадженні, в якому не беруть участь інші обвинувачені, не повинні мати преюдиціальне значення для їх справ. Статус доказів, використаних в одній справі, повинен залишатися суто відносним, а їх сила обмежуватися даними конкретного провадження. Особливо це стосується вироків, ухвалених на підставі угоди.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Підстав для відкриття касаційного провадження, з наведених у касаційній скарзі мотивів не вбачається, тому захиснику ОСОБА_4 належить відмовити у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою поданою в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3