Номер провадження 1-кс/754/324/25
Справа № 754/1570/25
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001303 від 06.03.2024 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 28.01.2025 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання подане слідчим в рамках кримінального провадження №0001303 від 06.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 3, 332 ч. 3 КК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Вивчивши клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.

Так, у провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001303 від 06.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 3, 332 ч. 3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше липня 2023 року у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, яке полягає у отриманні незаконного прибутку від осіб-іноземців для сприяння укладенню ними фіктивних шлюбів із громадянками України, з метою подальшого забезпечення отримання такими іноземцями посвідок на тимчасове проживання на території України, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України.

Так, згідно з ст. 4 ч. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»: «іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України».

Відповідно до ст. 5 ч. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»: «підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування».

Згідно п. 1, 2, 3 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 884 від 20.07.2015, громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Обчислення дозволеного іноземцю, який є громадянином держави з безвізовим порядком в`їзду (далі - іноземець), строку перебування на території України здійснюють посадові особи Державної прикордонної служби України (далі Держприкордонслужби) та Державної міграційної служби України (далі - ДМС) в межах повноважень, визначених законодавством України. Під час в`їзду іноземця на територію України обчислення дозволеного йому строку перебування здійснює посадова особа Держприкордонслужби в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України шляхом відрахування від дня фактичного в`їзду 180 днів назад. Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів. У разі якщо під час здійснення прикордонного контролю було виявлено перевищення іноземцем дозволеного йому строку перебування, приймається рішення про відмову в перетинанні державного кордону України на в`їзд в Україну в порядку, встановленому частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Так, у невстановлені досудовим розслідування час та місці, але не пізніше 18 липня 2023 року у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сприянні його вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, яке полягало в укладенню фіктивного шлюбу з громадянкою України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення подальшого отримання ОСОБА_8 посвідки на тимчасове проживання на території України, яке надає право безперешкодного перетину державного кордону України.

Приблизно на початку 2023 року, у невстановленому на даний час слідством місці та часі, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 підшуковували іноземців, яким необхідно отримати посвідку на постійне проживання на території України, яка надає право на безперешкодний перетин державного кордону України на виїзд та на в`їзд.

При цьому, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , використовуючи свої зв`язки з невстановленими органом досудового розслідування посадовими особами Шевченківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану міста Києва, розробили злочинний план, який полягав в укладенні іноземцем фіктивного шлюбу з громадянкою України для гарантованого отримання посвідки на тимчасове проживання на території України в короткий строк, іноземець повинен укласти фіктивний шлюб з громадянкою України.

У подальшому, на підставі свідоцтва про шлюб, орган Державної міграційної служби видає іноземцю посвідку на тимчасове проживання на території України, на підставі якої останній зможе безперешкодно перетинати кордон України, в будь-якому напрямку.

В свою чергу, ОСОБА_7 домовлялась із невстановленими органом досудового розслідування посадовими особами Шевченківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану міста Києва про час та дату проведення укладання шлюбів між іноземцями та громадянками України, здійснювала їх супроводження до вищевказаного відділу, після чого передавала інформацію про результати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Також ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_11 надавали поради іноземцям підшукати громадянку України, яка б погодилася фіктивно вийти заміж.

Так, виконуючи поради ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , ОСОБА_8 приблизно у липні 2023 року, звернувся до своєї знайомої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій запропонував за грошову винагороду укласти з ним шлюб, на що остання погодилася, оскільки перебувала в скрутному матеріальному становищі.

Отримавши інформацію від ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у невстановленому органом досудового розслідування місці та часі, попередньо домовившись з співробітниками Шевченківського відділу ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва, про укладення фіктивного шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого повідомили ОСОБА_14 , що останньому разом з ОСОБА_9 необхідно 18.07.2023 з`явитися до Шевченківського відділ ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Ромоданова, 17, для оформлення шлюбу.

У подальшому, 18.07.2023 Шевченківським відділом ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва видано свідоцтво серія НОМЕР_1 про шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що ОСОБА_7 за попередньою домовленістю повідомила ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Після завершення вказаних дій, біля приміщення Шевченківського відділу ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва, ОСОБА_8 надав для ОСОБА_9 5000 гривень за укладання фіктивного шлюбу.

Окрім цього, ОСОБА_8 надав ОСОБА_11 невстановлену суму грошових коштів за організацію укладення останнім зазначеного фіктивного шлюбу та забезпечення подальшого отримання посвідки на тимчасове проживання на території України з метою подальшого перетину ОСОБА_8 державного кордону України в напрямках «виїзд» та «в`їзд».

Після чого, ОСОБА_8 , використовуючи вказівки та поради ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , 18.07.2023 подав заяву на отримання посвідки на тимчасове проживання в ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, які в свою чергу 27.07.2023 забезпечили отримання ним посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .

У подальшому, 10.05.2024 о 04:55 год., ОСОБА_8 здійснив виїзд за межі території України в пункті пропуску «Старокозаче» та 20.06.2024 о 23:40 год. здійснив в`їзд на територію України в пункті пропуску «Могилів-Подільский» використовуючи посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .

Так, ОСОБА_8 перебував на території України з 12.06.2022 по 10.05.2024, тобто більше ніж 90 днів протягом 180 денного періоду та 20.06.2024 на підставі посвідки на тимчасове проживання, яка була видана на підставі фіктивного шлюбу між ним та ОСОБА_9 , в пункті пропуску «Старокозаче» знову перетнув державний кордон України в напрямку на «в`їзд».

Так, у випадку відсутності такої посвідки, відповідно до п. 3 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, під час здійснення прикордонного контролю мало би бути прийнято рішення про відмову ОСОБА_8 в перетинанні державного кордону України на в`їзд в Україну в порядку, встановленому частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сприяли наданням вказівок, порад, усуненням перешкод, незаконно перетнути державний кордон України ОСОБА_8 в напрямку на «в`їзд».

Крім того, у невстановлені досудовим розслідування час та місці, але не пізніше квітня 2024 року, у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сприянні його вчиненню вказівками, порадами, усуненням перешкод, яке полягало в укладенню фіктивного шлюбу з громадянкою України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою забезпечення подальшого отримання ОСОБА_15 посвідки на тимчасове проживання на території України, яке надає право безперешкодного перетину державного кордону України.

Так, виконуючи поради ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , ОСОБА_15 приблизно квітні 2024 року, звернувся до своєї знайомої ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій запропонував за грошову винагороду в сумі 2000 гривень укласти з ним шлюб, на що остання погодилася, оскільки перебувала в скрутному матеріальному становищі.

Отримавши інформацію від ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у невстановленому слідством місці та час, попередньо домовившись з працівниками Шевченківського відділу ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва про укладення фіктивного шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , після чого повідомили ОСОБА_15 , що останньому разом з ОСОБА_16 необхідно 30.04.2024 з`явитися до Шевченківського відділ ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Ромоданова, 17, для оформлення шлюбу.

У подальшому, 30.04.2024 Шевченківським відділом ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва видано свідоцтво серія НОМЕР_3 про шлюб ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , про що ОСОБА_7 за попередньою домовленістю повідомила ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Після завершення вказаних дій, ОСОБА_15 перебуваючи біля станції метро «Лівобережна» надав ОСОБА_16 2000 гривень за укладання з ним фіктивного шлюбу.

Окрім цього, ОСОБА_15 надав грошові кошти в невстановленій сумі ОСОБА_11 за організацію укладення останнім зазначеного фіктивного шлюбу та забезпечення подальшого отримання посвідки на тимчасове проживання на території України, з метою перетину ОСОБА_15 державного кордону України в напрямках «виїзд» та «в`їзд».

Після чого, ОСОБА_15 , використовуючи вказівки та поради ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , 30.04.2024 подав заяву на отримання посвідки на тимчасове проживання в ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та 09.05.2024 отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_4 .

У подальшому, 16.07.2024 о 01:05 год., ОСОБА_15 здійснив виїзд за межі території України в пункті пропуску «Могилів-Подільский» та 17.07.2024 о 01:32 год. здійснив в`їзд на територію України в пункті пропуску «Маяки-Удобне» використовуючи посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_4 .

Так, ОСОБА_15 перебував на території України з 12.03.2024 по 16.07.2024, тобто більше ніж 90 днів протягом 180 денного періоду, та в подальшому 17.07.2024, на підставі посвідки на тимчасове проживання, яка була видана на підставі фіктивного шлюбу між ним та ОСОБА_16 , знову перетнув державний кордон України в напрямку на «в`їзд».

У випадку відсутності такої посвідки, відповідно до п. 3 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, під час здійснення прикордонного контролю мало би бути прийнято рішення про відмову ОСОБА_15 в перетинанні державного кордону України на в`їзд в Україну в порядку, встановленому частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сприяли наданням вказівок, порад, усуненням перешкод, незаконно перетнути державний кордон України ОСОБА_15 в напрямку на «в`їзд».

Крім того, у невстановлені досудовим розслідування час та місці, але не пізніше червня 2024 року, у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сприянні його вчиненню вказівками, порадами, усуненням перешкод, яке полягало в укладенню фіктивного шлюбу з громадянкою України ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з метою забезпечення подальшого отримання ОСОБА_19 посвідки на тимчасове проживання на території України, яке надає право безперешкодного перетину державного кордону України.

Так, виконуючи поради ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , ОСОБА_19 приблизно в квітні 2024 року, звернувся до своєї знайомої ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якій запропонував за грошову винагороду в сумі 10000 гривень укласти з ним шлюб, на що остання погодилася, оскільки перебувала в скрутному матеріальному становищі.

Отримавши інформацію від ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у невстановленому слідством місці та час, попередньо домовившись з працівниками Шевченківського відділу ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва, про укладення фіктивного шлюбу між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , після чого повідомили ОСОБА_19 , що останньому разом з ОСОБА_20 необхідно 04.06.2024 з`явитися до Шевченківського відділу ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Ромоданова, 17, для оформлення шлюбу.

У подальшому, 04.06.2024 Шевченківським відділом ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва було видано свідоцтво серія НОМЕР_5 про шлюб ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , про що ОСОБА_7 за попередньою домовленістю повідомила ОСОБА_22 та ОСОБА_13 .

Після завершення вказаних дій, ОСОБА_19 біля приміщення Шевченківського відділу ДРАЦС ЦМУ МЮ м. Києва надав 10000 гривень ОСОБА_20 за укладення з ним фіктивного шлюбу.

Окрім цього, ОСОБА_19 надав грошові кошти в невстановленій сумі ОСОБА_11 за організацію укладення останнім зазначеного фіктивного шлюбу та забезпечення подальшого отримання посвідки на тимчасове проживання на території України, з метою перетину ОСОБА_15 державного кордону України в напрямках «виїзд» та «в`їзд».

Після чого, ОСОБА_19 , використовуючи вказівки та поради ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , 05.06.2024 подав заяву на отримання посвідки на тимчасове проживання в ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та 14.06.2024 отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_6 .

У подальшому, 16.08.2024 о 05:33 год., ОСОБА_19 здійснив виїзд за межі території України в пункті пропуску «Могилів-Подільский» та 23.08.2024 о 21:31 год. здійснив в`їзд на територію України в пункті пропуску «Могилів-Подільский» використовуючи посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_6 .

Так, ОСОБА_19 перебував на території України з 12.06.2022 по 10.05.2024, тобто більше ніж 90 днів протягом 180 денного періоду та 20.06.2024, на підставі посвідки на тимчасове проживання, яка була видана на підставі укладення фіктивного шлюбу між ним та ОСОБА_20 знову перетнув державний кордон України в напрямку на «в`їзд».

У випадку відсутності такої посвідки, відповідно до п. 3 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, під час здійснення прикордонного контролю мало би бути прийнято рішення про відмову ОСОБА_19 у перетинанні державного кордону України на в`їзд в Україну в порядку, встановленому частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сприяли наданням вказівок, порад, усуненням перешкод, незаконно перетнути державний кордон України ОСОБА_19 в напрямку на «в`їзд».

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню вказівками, порадами, усуненням перешкод, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 332 ч. 3 КК України.

В подальшому, ОСОБА_5 , 17.01.2025 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню вказівками, порадами, усуненням перешкод, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 332 ч. 3 КК України.

Санкція ст. 332 ч. 3 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. У разі визнання особи винною, передбачена конфіскація майна як додатковий вид покарання. Це створює необхідність забезпечення реального виконання вироку в частині конфіскації.

Існують обґрунтовані підстави вважати, що особа може вжити заходів для приховування, продажу, передачі чи іншого відчуження свого майна з метою уникнення конфіскації. Це може створити перешкоди для виконання вироку та завдати шкоди інтересам правосуддя.

Відповідно до положень КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний вжити заходів для забезпечення конфіскації майна як виду покарання, що передбачено санкцією статті. Невжиття таких заходів може поставити під загрозу ефективність судового розгляду.

Відповідно до ст. 170 ч. 1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 170 ч. 2 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 173 ч. 2 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 170 ч. 5 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження за наявності підстав вважати, що суд у випадках передбачених ККУ може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 170 ч. 10 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого суді визначено необхідність арешту майна.

При цьому, санкцією ст. 332 ч. 3 КК України, передбачено, що за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, які вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів, передбачає позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що з метою забезпечення конфіскації майна та неможливості його відчуження, просить накласти арешт на наступне майно:

- земельна ділянка, площею 0,25 га, кадастровий номер :01:012:0053, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242;

- земельна ділянка, площею 0,0687 га, кадастровий номер :01:004:0242, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106;

- житловий будинок площею 64,5 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42;

- житловий будинок площею 82,2 кв. м, з господарськими будівлями: сарай, гараж, вбиральня, колонка, огорожа, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 ч. 2 КПК України, подане ним в строк, передбачений ст. 171 ч. 5 КПК України.

Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене майно, є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення конфіскації майна та неможливості його відчуження.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування заходу забезпечення кримінального провадження №0001303 від 06.03.2024 у виді накладення арешту на майно, з метою забезпечення конфіскації майна, що належить ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт, з метою забезпечення конфіскації майна та неможливості його відчуження, в кримінальному провадженні №0001303 від 06.03.2024, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , із забороною розпорядження та відчуження, а саме:

- земельна ділянка, площею 0,25 га, кадастровий номер :01:012:0053, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242;

- земельна ділянка, площею 0,0687 га, кадастровий номер :01:004:0242, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106;

- житловий будинок площею 64,5 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42;

- житловий будинок площею 82,2 кв. м., з господарськими будівлями: сарай, гараж, вбиральня, колонка, огорожа, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1