КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
______________________________
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/23890/21

Провадження № 1-кп/947/211/25

14.04.2025 року місто Одеса

1.ВСТУПНА ЧАСТИНА

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, об`єднанні в одне провадження ЄРДР № 0000797 від 18.05.2021 року та ЄРДР № 0000519 від 07.04.2022 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої в силу ст.89 КК України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України

ВСТАНОВИВ:

2.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

2.1 Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Перший епізод від 18.05.2021 року.

На початку травня 2021 року, ОСОБА_5 за невстановлених обставин, незаконно придбала 11 згортків з наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, які почала незаконно зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.

18.05.2021 року приблизно о 11:59 год., за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 42, співробітниками поліції була зупинена ОСОБА_5 , у якої було виявлено та у подальшому під час проведення огляду місця події вилучено полімерний контейнер жовтого кольору, у якому містились 11 згортків з полімерної плівки із наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, загальним кількісним вмістом 1,770 г, що є великими розмірами, які ОСОБА_5 незаконно зберігала при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Другий епізод від 07.04.2024 року.

Крім того, що на початку квітня 2022 року, ОСОБА_5 за невстановлених обставин, діючи повторно, незаконно придбала наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, який почала незаконно зберігати при собі для особистого вживання, без мети зубуту.

07.04.2022 року, о 15:58 год., за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 23, співробітниками поліції зупинено ОСОБА_5 , у якої було виявлено та у подальшому під час проведення огляду місця події вилучено згорток харчової плівки, у якому містились 10 згортків фіолетового кольору із наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, загальним кількісним вмістом 1,194 г, які ОСОБА_5 незаконно зберігала при собі для особистого вживання, без мети збуту.

2.2Стаття (частина статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.309 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу у великих розмірах, без мети збуту (Перший епізод від 18.05.2021 року) та за ч.1 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, без мети збуту (Другий епізод від 07.04.2024 року).

2.3Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачена відображена в обвинувальному акті, з огляду на який прокурор зазначив, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності дають підстави визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, за кваліфікуючими з ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу у великих розмірах (Перший епізод від 18.05.2021 року) та за ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими з ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, вчинене повторно.

2.4Правова позиція сторони захисту.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 визнала свою вину частково. Вона заперечила вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України. Натомість визнала себе винною у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, для власного вживання щиро розкаялася у вчиненому. Зі слів обвинуваченої, усі наркотичні засоби, які були виявлені у неї 18 травня 2021 року та 07 квітня 2022 року, вона придбала особисто виключно для власного споживання, оскільки тривалий час перебувала у стані наркотичної залежності. За її словами, наркотики вона почала вживати з 2015 року, спочатку епізодично, а згодом 23 рази на тиждень або щоденно. Вживала переважно синтетичні речовини, таблетки та інші психоактивні препарати. Через поглиблення залежності тричі проходила курси лікування у приватних наркологічних клініках, але після періодів ремісії зривалась і поверталась до вживання.Пояснила, що придбавала наркотики одразу в кількох дозах, оскільки у «продавців» діють знижки за більшу кількість, і це було виключно з міркувань економії. У зв`язку з цим могла зберігати при собі 10+ згортків, однак усі вони призначалися виключно для особистого споживання. Вона ніколи не займалася збутом, не робила «закладок», не мала контактів із третіми особами з метою розповсюдження наркотичних засобів, грошової вигоди не отримувала.Зокрема, на момент подій 18.05.2021 року та 07.04.2022 року вона перебувала у стані хворобливої залежності. В обох випадках наркотичні речовини були в неї при собі та призначались виключно для власного вживання, жодного наміру на збут не мала, закладок не робила, контактів із наркозалежними особами з метою розповсюдження не підтримувала, грошової вигоди не отримувала, і взагалі ніколи не займалася збутом наркотиків.У зв`язку з викладеним обвинувачена просила суд перекваліфікувати її дії зі ст. 307 на ст. 309 КК України, врахувавши, що наркотичні засоби вона зберігала без мети збуту, виключно для власного вживання, та застосувати більш м`який вид покарання, не пов`язаний з позбавленням волі.

Сторона захисту наполягала на тому, що аналізуючи зміст висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, та матеріали кримінального провадження у сукупності, їх співвідношенні з фактичними обставинами справи, які прокурор вважає доведеними та достатніми для прийняття обвинувального вироку, не погоджується з висунутим обвинуваченням, та вважає, що матеріали даного кримінального провадження не містять в собі достатніх доказів, які б надали змогу переконатись у тому, що ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.307 КК України.

Обвинувачена та її захисник вважають, що обставини на які посилається прокурор, та які викладені в обвинувальному акті не містять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, а отже й вина ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України є не доведеною, та дії останньої слід кваліфікувати за ч.2 та ч.1 ст.309 КК України, відповідно до епізодів обвинувального акту.

2.5 Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

При ухваленні цього вироку суд виходить з того, що відповідно до ст. 62 Конституції України, кожна особа, до моменту ухвалення обвинувального вироку, вважається невинуватою у вчиненні злочину. Це є основоположним принципом правової держави, що забезпечує права людини на захист і справедливе судочинство. Кожен обвинувачений має право на презумпцію невинуватості, що передбачає, що саме обвинувачення має довести вину особи. Важливим є те, що особа не зобов`язана доводити свою невинуватість, адже обов`язок доведення вини лежить на стороні обвинувачення. Тільки тоді, коли винуватість особи буде доведена поза розумним сумнівом, може бути ухвалений обвинувальний вирок, що відповідає вимогам справедливості та законності.

Такий підхід до кримінального судочинства є важливим, оскільки він гарантує кожній людині рівність перед законом та захист від необґрунтованих звинувачень. Суд, у свою чергу, повинен не лише оцінювати докази, але й застосовувати принципи справедливості, розглядаючи кожен доказ з огляду на його належність та допустимість, а також переконливість і взаємозв`язок з іншими доказами.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Важливою складовою процесуального права є те, як суд оцінює надані докази. суд не обмежується лише формальним розглядом окремих доказів, а здійснює їх оцінку в сукупності. Це означає, що жоден доказ не має бути розглянутий ізольовано, і їх зв`язок між собою має допомогти суду сформувати об`єктивну картину подій. Кожен доказ має бути перевірений на предмет його відповідності вимогам закону та його здатності підтвердити певні обставини справи.

Цей підхід дозволяє забезпечити об`єктивність судового розгляду та гарантує, що винність обвинувачених буде доведена у відповідності до вимог законодавства, а їхні права на справедливий судовий процес будуть належно захищені

Суд, вислухавши показання обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження оцінивши доводи обвинувачення та захисту вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими з ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу у великих розмірах (Перший епізод від 18.05.2021 року) та за ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими з ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, вчинене повторно не знайшла свого об`єктивного підтвердження, та дії останньої слід кваліфікувати за ч.2 ст.309 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу у великих розмірах, без мети збуту (Перший епізод від 18.05.2021 року) та за ч.1 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, без мети збуту (Другий епізод від 07.04.2024 року), що підтверджується нижченаведеними належними та допустимими доказами у сукупності, а саме:

-Протоколом огляду місця події від 18.05.2021 року з додатками у вигляді електронного носія інформації та ілюстрованою фото таблицею, відповідно до якого проведено вказану слідчу дію за адресою: м. Одеса вул. Академіка Корольова, 42, в ході якої у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено полімерну капсулу жовтого кольору, в середині якої знаходилось 11 (одинадцять) поліетиленових згортків з порошкоподібною речовиною білого кольору та мобільний телефон марки «SAMSUNG DUOS», мобільний телефон марки «MEIZU».;

-Висновком експерта № СЕ-19/116-21/8979-НЗПРАП від 07.07.2021 року з ілюстрованою фото таблицею за результатами проведення експертного дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів», відповідно до якого кристалічна речовина загальною масою 4,660 г, яка надана в 11 згортках з полімерної плівки в спеціальному пакеті Національної поліції України № SUD1121820, містить наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон., загальний кількісний вміст мета дона становить 1,770г.;

-Протоколом огляду місця події від 07.04.2022 року з додатками у вигляді електронного носія інформації та ілюстрованою фото таблицею, відповідно до якого проведено вказану слідчу дію за адресою: м. Одеса вул. Варненська, 23 в ході якої у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено 10 згортків фіолетового кольору із речовиною не відомого походження та мобільний телефон марки «NEFFOS».;

-Протоколом огляду предмету від 07.04.2022 року з ілюстрованою фото таблицею, відповідно до якого 10 (десять) згортків фіолетового кольору із невідомою речовиною. Вилучених під час проведення огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 23. Розгорнувши згорток, виявлено що у ньому знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору. Вказану речовину за допомогою IDT Methadone Identification Sbstance швидкий тест на метадон перевіряється невелика кількість порошкоподібної речовини. При проведені тесту на першій хвилині смужка чітко проявляється навпроти цифри 1 темно-зеленого кольору, що згідно положень інструкції, тест позитивний та порошкоподібна речовина являється наркотичним засобом метадоном.;

-Висновком експерта № СЕ-19/116-22/4549-НЗПРАП від 15.04.2022 року з ілюстрованою фото таблицею за результатами проведення експертного дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів», відповідно до якого кристалічна речовина загальною масою 4,764 г, яка надана в 10 згортках з полімерної плівки в спеціальному пакеті Національної поліції України НПУ № ВУМ 1000732, містить наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон., загальний кількісний вміст мета дона становить 1,194г.;

Крім цього, в рамках вказаного кримінального провадження наявні свідки сторони обвинувачення, зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Частина 3 статті 23 КПК України зазначає, що сторони кримінального провадження повинні забезпечити можливість допиту свідків обвинувачення перед незалежним і неупередженим судом. Це право передбачає: Обов`язок сторони обвинувачення забезпечити присутність ключових свідків, якщо їхні свідчення є основою обвинувачення. Можливість захисту ставити запитання свідкам для реалізації права на змагальність.

Однак ця норма не зобов`язує прокурора викликати кожного свідка, зазначеного в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Важливість виклику конкретного свідка визначається його значенням для доказової бази обвинувачення.

Частина 1 статті 92 КПК України встановлює обов`язок сторони обвинувачення доводити обставини, передбачені статтею 91 КПК, але дає їй право самостійно обирати засоби доказування. Прокурор не зобов`язаний викликати всіх свідків, якщо наявні докази (включно зі свідченнями інших свідків) є достатніми для доведення вини обвинуваченого.

КПК України передбачає, що захист має право заявляти клопотання про виклик свідків, яких сторона обвинувачення не викликала, якщо їхня участь є суттєвою для спростування доказів обвинувачення. Якщо захист не наполягав на допиті інших свідків, це може свідчити про відсутність потреби у додатковій перевірці їхніх показань.

Таким чином, прокурор має право обґрунтовано не викликати свідків, якщо їхні показання не є ключовими для підтвердження висунутого обвинувачення, а сторона захисту не висловила наполягання на необхідності їхнього допиту. Саме так прокурор і реалізував свої дискреційні повноваження у межах даного кримінального провадження.

Разом з тим, з метою дотримання змагальності сторін кримінального провадження у сукупності з завданнями кримінального провадження відповідно до ч.6 ст.22 КПК України Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В світлі загальної функції судового контролю за дотриманням прав і інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесення судом, за клопотанням сторони захисту було призначено відповідне експертне дослідження, яке на думку захисника спростовуються факти та обставини, викладені в обвинувальному акті, а також висунуте прокурором обвинувачення, а саме:

-Висновок експерта № 540 від 08.11.2022 року, за результатами проведення судово-психіатричного дослідження, відповідно до якого обвинувачена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що відноситься до вчинення кримінальних правопорушень, в яких вона обвинувачується (тобто на 07.04.2022 року та на 18.05.2021 рік) на хронічний психічний розлад, недурманство, інший хворобливий стан психіки не страждала, а виявляла клінічні ознаки: "Розладів психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, з синдромом залежності" (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F11.2 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності не позбавляли її здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час, який відноситься до вчинення кримінальних правопорушень, в яких вона обвинувачується (тобто на 07.04.2022 року та на 18.05.2021 рік), обвинувачена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявляла ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності. Її дії не були обумовлені: маяченням, галюцинаціями, афективними розладами, кількісно порушеною свідомістю. За своїм психічним станом вона була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час обвинувачена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також не страждає на: хронічний психічний розлад, недурманство, інший (у тому числі тимчасовий) хворобливий розлад психічної діяльності. Вона виявляє клінічні ознаки: "Розладів психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, з синдромом залежності, утримання в умовах, що виключають вживання" (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F11.21 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності не позбавляють її здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Обвинувачена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом може приймати участь у судових засіданнях та стати перед судом. Застосування до неї примусових заходів медичного характеру (в тому числі лікування від наркоманії) не потребує.

2.6. Мотиви зміни обвинувачення судом.

Однією з основоположних засад кримінального провадження в Україні є презумпція невинуватості, яка встановлена на конституційному та законодавчому рівні.

Відповідно до частини першої статті 62 Конституції України: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду."

Аналогічне положення закріплено в частині першій статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, де визначено, що: "Особу вважають невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддано кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду."

Більше того, згідно з частиною другою статті 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, а тягар доказування покладається виключно на сторону обвинувачення.

Відповідно до статті 91 КПК України, сторона обвинувачення повинна довести сукупність усіх обставин, зокрема: наявність події кримінального правопорушення; винність особи у його вчиненні; форму вини, мотив і мету; обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, стаття 92 КПК України встановлює, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, покладається на прокурора, який має право самостійно обирати засоби доказування, проте це право не може підміняти собою обов`язок доведення вини поза розумним сумнівом.

У цьому контексті, суд, здійснюючи оцінку доказів відповідно до статті 94 КПК України, повинен враховувати не лише допустимість і належність кожного доказу, а й достовірність, логічність, взаємозв`язок між доказами, їхню переконливість, та обов`язково відсутність сумнівів у винуватості особи. При наявності розумного сумніву, який не може бути усунений, вирок повинен бути виправдувальним.

Так, відповідно до частини третьої статті 94 КПК України: "Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченого."

Ця норма безпосередньо імплементує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 6), практику Європейського суду з прав людини, а також є втіленням міжнародно визнаних стандартів справедливого судового розгляду.

Таким чином, суд не має права визнавати особу винною на підставі припущень, недоведених обставин або неперевірених гіпотез сторони обвинувачення. Вирок має ґрунтуватися лише на достовірних, належних і допустимих доказах, оцінених у сукупності, які формують переконання суду про винуватість обвинуваченої поза межами розумного сумніву.

У зв`язку з наведеним, при вирішенні питання про зміну правової кваліфікації обвинувачення, суд виходив із вимог Конституції України, статей 17, 9194 КПК України, що встановлюють чіткі процесуальні гарантії для особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, а також з положень, які регламентують обов`язок суду захищати особу від безпідставного засудження.

Стороною обвинувачення ОСОБА_5 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу з метою збуту, у великих розмірах (перший епізод від 18.05.2021 року), та у вчиненні аналогічних дій повторно (без великих розмірів) (другий епізод від 07.04.2022 року). Суд, проаналізувавши сукупність доказів, поданих у справі, встановив, що вина обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, не доведена поза розумним сумнівом, з огляду на таке:

Відповідно до положень ч. 1 ст. 17 КПК України та ч. 3 ст. 94 КПК України, будь-який сумнів щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, а доказування умислу, форми вини, мотиву та мети правопорушення, як елементів суб`єктивної сторони складу злочину, є обов`язком сторони обвинувачення (ч. 1 ст. 92 КПК України).

Наявність у особи великої кількості наркотичних засобів, навіть у фасованому вигляді, без наявності інших доказів (оперативних матеріалів, фактів збуту, показань третіх осіб, вилучення грошових коштів тощо), не може бути достатньою підставою для кваліфікації дій за ч.2 ст.307 КК України.

Таким чином, кількість згортків, форма їх упаковки, наявність великої ваги самі по собі не є достатніми доказами умислу на збут. Натомість мають бути встановлені інші ознаки, які б вказували на намір обвинуваченої передати наркотичний засіб іншим особам за будь-яких форм (продаж, обмін, передача, розповсюдження).

Перший епізод 18.05.2021 року:

У ОСОБА_5 було вилучено полімерну капсулу жовтого кольору з 11 згортками метадону, загальною масою 1,770 г. Висновок експерта № СЕ-19/116-21/8979-НЗПРАП підтвердив, що це наркотичний засіб у великому розмірі.

Однак у матеріалах справи відсутні будь-які ознаки наміру на передачу цих речовин іншим особам, не виявлено фактів обміну, продажу, переписки з клієнтами, коштів, отриманих за наркотики, або спостереження за збутом.

Другий епізод 07.04.2022 року:

Було вилучено 10 згортків фіолетового кольору, вміст яких метадон у кількості 1,194 г. Протокол огляду місця події та експертиза № СЕ-19/116-22/4549-НЗПРАП підтвердили наявність наркотичної речовини.

Знову ж таки не зафіксовано ознак підготовки до збуту, зокрема: жодних коштів, способів маскування чи доставки, відсутні інші особи, яким призначався цей засіб.

Стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, що вказував би на фактичні або підготовчі дії до збуту: жодної контрольно-закупної операції, жодної оперативної інформації, жодних показань осіб, які отримували або мали отримати наркотичні засоби від ОСОБА_5 .

Обвинувачена щиро визнала, що зберігала наркотичні засоби для особистого вживання, і надала послідовні пояснення: вона тривалий час страждає від опіоїдної залежності (підтверджено висновком психіатричної експертизи № 540 від 08.11.2022, діагноз F11.2); придбавала наркотики одразу в кількох дозах, оскільки "продавці" давали знижки при покупці об`ємом; не займалась закладками, не мала зв`язків з наркоринком, все зберігала для власного вживання.

Її пояснення підтверджуються загальними життєвими обставинами: тривале перебування в залежності, неодноразові спроби лікування, відсутність кримінальних зв`язків, а також не суперечать іншим доказам, що оцінюються у сукупності.

Показання обвинуваченої ОСОБА_5 були послідовними, логічними, внутрішньо узгодженими і надані добровільно у судовому засіданні. Вона визнала вину в частині незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту (ст.309 КК України) та заперечила обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 КК України, чітко пояснивши, що наркотики зберігала виключно для особистого вживання, оскільки тривалий час страждала на наркотичну залежність. Її пояснення про придбання декількох доз через знижки у продавців є звичними у поведінці осіб із залежністю і не суперечать матеріалам справи.

Об`єктивним підтвердженням наявності у обвинуваченої стійкої наркотичної залежності є висновок комплексної судово-психіатричної експертизи № 540 від 08.11.2022 року, відповідно до якого у період вчинення інкримінованих діянь вона мала синдром залежності від опіоїдів (F11.2 за МКХ-10), але зберігала здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Такий стан не є підставою для неосудності, але водночас свідчить про наявність патологічного потягу до регулярного вживання наркотиків, що підтверджує її пояснення про відсутність наміру на збут.

Оцінивши всі наведені докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом наявність у ОСОБА_5 умислу на збут наркотичних засобів, що є обов`язковим елементом складу злочину, передбаченого ст.307 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.94 КПК України, суд тлумачить будь-які сумніви щодо доведеності вини на користь обвинуваченої, а тому, у зв`язку з відсутністю ознак збуту або підготовки до нього, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст.309 КК України, а не як злочин, передбачений ст.307 КК України.

Суд, дослідивши у повному обсязі докази, надані сторонами, з урахуванням вимог статей 17, 84, 86, 91, 92, 94 Кримінального процесуального кодексу України, а також відповідно до принципу презумпції невинуватості, закріпленого у ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, як у частині незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту у великих розмірах, так і у частині вчинення незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, повторно, не знайшло свого належного, допустимого та переконливого підтвердження у судовому засіданні.

Проаналізовані судом об`єктивні обставини, а саме характер вилучених речовин, їх кількість, спосіб зберігання, відсутність ознак передачі третім особам або отримання вигоди, відсутність оперативних матеріалів чи результатів негласних слідчих (розшукових) дій, а також пояснення обвинуваченої про особисте вживання узгоджуються з висновком судово-психіатричної експертизи № 540 від 08.11.2022 року, яка встановила наявність клінічних ознак синдрому залежності від опіоїдів (F11.2 за МКХ-10). Такий психічний стан сам по собі не звільняє особу від кримінальної відповідальності, однак у поєднанні з поведінкою, логікою дій та відсутністю доказів обігу, є важливою психолого-кримінологічною ознакою, що дозволяє ідентифікувати дії як зберігання для власного споживання, а не з метою збуту.

Суд наголошує, що жоден доказ не може розглядатися ізольовано, і лише взаємопов`язана оцінка доказів у сукупності дозволяє встановити істину у кримінальному провадженні. В даному випадку така оцінка не дозволяє дійти висновку про наявність суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України умислу на збут. Це не лише суперечить принципу справедливості, але й порушувало б вимоги ч.3 ст.94 КПК України, яка зобов`язує суд тлумачити будь-які сумніви на користь обвинуваченої.

Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням цього, суд вважає обґрунтованим: перекваліфікувати дії ОСОБА_5 за першим епізодом від 18.05.2021 року з ч.2 ст.307 КК України на ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, у великих розмірах без мети збуту; перекваліфікувати дії за другим епізодом від 07.04.2022 року з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

У контексті розгляду справи суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, зокрема у рішеннях Барберо проти Італії (2006), Карпюк проти Польщі (2007), Нечипорук і Йонкало проти України (2011), визначено, що кримінальне судочинство має ґрунтуватися на дотриманні принципів належної доказової бази, рівності сторін і переваги аргументів, підтверджених перевіреними доказами, а не припущеннями.

Також ЄСПЛ наполягає на тому, що необхідно чітко розрізняти між фактами, що вказують на особисте споживання, та фактами, що свідчать про намір поширення наркотиків (див. рішення у справі Хаджиянкі проти Болгарії, 2012).

Таким чином, суд визнає, що правова кваліфікація, яка найбільш точно відповідає фактичним обставинам, є кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч 2 та ч.1 ст.309 КК України, із відповідними правовими наслідками.

2.7 Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Відповідно до ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 судом не встановлено.

2.8 Мотиви призначення покарання.

Визначаючи вид і міру покарання, суд керується положеннями статей 50, 65, 66, 67, 72 Кримінального кодексу України, а також роз`ясненнями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом державного примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду і має на меті не лише кару, а й виправлення особи та попередження нових злочинів. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен ураховувати: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також вплив призначеного покарання на виправлення особи та запобігання вчиненню нових злочинів.

Обвинувачена визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, що, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, оскільки передбачене санкцією у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Під час визначення індивідуальної міри покарання, суд ураховує, що: обвинувачена характеризується, не перебуває на обліках, на час розгляду справи не порушувала режиму тримання. Вона визнала вину в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, щиро розкаялась, сприяла встановленню обставин справи.

Метою зберігання наркотичного засобу, як встановлено судом, було виключно особисте вживання, що зумовлено станом наркотичної залежності, підтвердженим висновком судово-психіатричної експертизи № 540, який засвідчив наявність у неї розладу психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів (F11.2).

Вчинення злочину не було пов`язане з прибутковими мотивами, не супроводжувалося насильством, не спричинило тяжких наслідків чи шкоди здоров`ю інших осіб.

У період з 30.07.2021 року по 14.09.2021 року та з 07.04.2022 року по 01.07.2024 року, обвинувачена перебувала під вартою, загальний строк попереднього ув`язнення склав 2 роки 4 місяці 9 днів, що відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зараховується до строку основного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Оцінюючи сукупність викладених обставин, з урахуванням мети покарання, характеру злочину, особи винної, обсягу вже фактично відбутого терміну, суд дійшов висновку, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі є справедливим, законним і достатнім для досягнення мети кримінального покарання. При цьому суд не вбачає за доцільне застосовувати до обвинуваченої пробаційні заходи або звільнення від покарання з випробуванням.

Як було встановлено в ході судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_5 також вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, яке полягає в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, за фактичними обставинами, викладеними у другому епізоді (від 07.04.2022 року). Вказане правопорушення відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Водночас, на час ухвалення вироку з дня вчинення цього діяння минуло понад три роки, вона не ухилялась від органів досудового розслідування та суду, тобто відсутні підстави для зупинення чи переривання строку давності, а тому згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа підлягає звільненню від покарання.

2.9 Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження суд вирішує в порядку ст.ст.100, 124 та 174 КПК України

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 174, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

3.РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та на п.2 ч.1 ст.49 Кримінального кодексу України, звільнити ОСОБА_5 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці.

На підставі ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України до строку призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30.07.2021 року по 14.09.2021 року та з 07.04.2022 року по 01.07.2024 року, що становить 2 роки 4 місяці 9 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_5 вважати такою, що відбувала покарання у вигляді позбавлення волі у межах строку попереднього ув`язнення.

Стягунти з ОСОБА_7 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів на загальну суму 6521, 56 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2021 року по справі № 947/15242/21, провадження № 1-кс/947/6639/21 на мобільний телефон марки «SAMSUNG DUOS» та мобільний телефон марки «MEIZU».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2022 року по справі № 947/7690/22, провадження № 1-кс/947/3190/22 на мобільний телефон марки «NEFFOS».

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-Електронні носії інформації, на яких зафіксовано проведення слідчих дій зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-11 згортків з полімерної плівки із наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, загальним кількісним вмістом 1,770 г, 10 згортків фіолетового кольору із наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, загальним кількісним вмістом 1,194 г, знищити.

-Мобільний телефон марки «SAMSUNG DUOS», мобільний телефон марки «MEIZU» та телефон марки «NEFFOS» повернути за належністю ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1