Провадження № 1-кп/537/145/2025
Справа № 537/1359/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2025 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000083 від 23.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, Полтавської області, громадянин України, українець, освіта середньо спеціальна, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб, депутатом, учасником бойових дій не являється, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 09.10.1998 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. З застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочити виконання вироку на 1 рік, штраф 700 гривень;

- 25.01.2000 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. З застосуванням ст. 43 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі по вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.10.1999. Кінцево засуджений до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнення 14.03.2001 Божковська ВК Полтавської області (№ 16) в зв`язку з відбуттям строку покарання.

- 29.11.2002 Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- 29.05.2003 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно зі ч. 4 ст. 70 КК України - приєднано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням по вироку Київського районного суду м. Полтави від 29.11.2002. Кінцево вважати засудженим до 3 років позбавлення волі. Звільнення 08.06.2005 Кременчуцька ВК Полтавської області (№ 69), в зв`язку з відбуттям покарання;

- 06.12.2006 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 357, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 2 роки. Звільнення 02.07.2007 Комсомольський ВЦ Полтавської області (№ 136) по закінченню строку покарання;

- 09.12.2008 Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком 3 роки;

- 10.02.2009 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано 1 рік обмеження волі по вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.12.2008. Кінцево вважати засудженим до 4 років обмеження волі;

- 24.04.2009 Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано 3 роки обмеження волі по вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.02.2009. Кінцево вважати засудженим до 5 років обмеження волі. Звільнення: 07.05.2010 Комсомольський ВЦ-136 умовно-достроково. Невідбутий строк 2 роки 4 місяці 2 дні;

- 18.02.2011 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі по вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 24.04.2009. Кінцево вважати засудженим до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 29.04.2011 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі по вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 24.04.2009. Кінцево вважати засудженим до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 09.06.2011 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до розбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. На підставі ст. 71 КК України приєднано 3 місця позбавлення волі по вироку Октябрського районного судом м. Полтави від 29.04.2011. Кінцево вважати засудженим до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнення: 31.01.2014 Кременчуцька ВК Полтавської області (№69) в зв`язку з відбуттям покарання;

- 08.05.2014 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 02.009.2014 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано 1 місяць позбавлення волі по вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08.05.2014. Кінцево вважати засудженим до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 05.11.2014 Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 2 роки. На основі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано 1 місяць позбавлення волі по вироку Октябрського районного судом м. Полтави від 02.09.2014. Кінцево вважати засудженим до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнення: 01.07.2016 Кременчуцька ВК Полтавської області (№69) в зв`язку з відбуттям покарання;

- 15.01.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 185, ст. ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 10.07.2020 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 185, ст. 360, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.05.2023 по відбуттю строку покарання;

- 08.05.2024 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25.11.2024 звільнений від покарання за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України та вважати засудженим за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.10.2024 кримінальне провадження закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст.185 ч.4, ст. 357 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин:

Епізод №1

21.02.2025 близько 16 год 56 хв ОСОБА_5 перебуваючи в тамбурі магазину «МаркетОпт», розташованого за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Велика Набережна, буд. 1, на апараті по приготуванню кави помітив залишену шкіряну чоловічу міні-сумку «Congo», чорного кольору. В цей час у ОСОБА_5 виник прямий умисел направлений на таємне викрадення майна, повторно, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що потерпілий відсутній, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав шкіряну чоловічу міні-сумку «Congo», чорного кольору, вартістю 4324 гривні, що належить потерпілому ОСОБА_6 .

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 4324 гривні.

Епізод №2

21.02.2025 близько 17 год 35 хв ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, попередньо вчинивши крадіжку шкіряної чоловічої міні-сумки «Congo», чорного кольору, в приміщенні магазину «МаркетОпт», розташованого за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Велика Набережна, буд. 1, в якій виявив банківську картку АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) із пін-кодом, зазначеним на картці, яка належитьОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на привласнення вище вказаної банківської картки та обернення її на свою користь з метою подальшого викрадення грошових коштів, яка згідно примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, ст .1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи умисно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, привласнив індивідуальну пластикову платіжну картку АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить ОСОБА_6 , та є офіційним документом.

Заволодівши вказаною банківською карткою ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись нею на власний розсуд.

Епізод №3

21.02.2025 о 17 год 51 хв ОСОБА_5 маючи при собі раніше привласнену банківську картку АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить потерпілому ОСОБА_6 , вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з банківського рахунку потерпілого шляхом зняття готівки з банкомату.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на крадіжку грошових коштів, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався, перебуваючи біля банкомату АТ КБ «Приват Банк» розташованого в приміщенні торгового центру «Мега», що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Соборна, буд. 15/42, о 17 год 51 хв шляхом зняття готівкових коштів з банкомату викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 4000 грн. з банківської картки банку АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень.

Епізод№4

22.02.2025 о 08 год 37 хв ОСОБА_5 маючи при собі раніше привласнену банківську картку АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить потерпілому ОСОБА_6 , вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з банківського рахунку потерпілого шляхом зняття готівки з банкомату.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на крадіжку грошових коштів, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався, перебуваючи біля банкомату АТ КБ «Приват Банк» розташованого в приміщенні торгового центру «Мега», що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Соборна, буд. 15/42, о 08 год 37 хв шляхом зняття готівкових коштів з банкомату викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 4000 грн. з банківської картки банку АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчиняв інкриміновані йому злочини.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого , оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує:

- за ст.357 ч.1 КК України/епізод №2/ як привласнення офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів;

- за ст. 185 ч.4 КК України /епізод №1,3,4,/ як таємне викрадення чужого майна/крадіжці/, вчинена повторно, вчиненому в умовах воєнного стану;.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , судом визнано рецидив злочину.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки покарання, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60, ст. 61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що не суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Вислухавши учасників судового провадження , дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного.

Як вбачається із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних йому правопорушеннь, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357КК України доведена в повному обсязі та цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди обвинувачений визнав в повному обсязі, то суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 слід задовольнити в повному обсязі.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим на шлях виправлення не став, а вчинив нові умисні злочини . Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин , особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, тому доцільно обвинуваченому призначити покарання у виді позбавлення волі . Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі вирішити відповідно до ст.100КПК України, DWD диск залишити в матеріалах справи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити на тримання під вартою. Заарештувати в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з 25 березня 2025року.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 12/дванадцять тисяч/324грн. в рахунок відшкодування шкоди.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання:

-за ч.1 ст.357КК України /епізод №2/ у виді обмеження волі строком на один рік;

-за ст. 185 ч.4 КК України/епізод№1,3,4/у виді позбавлення волі строком на п*ять років;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п*ять років.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної змінити на тримання під вартою. Заарештувати в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з 25.03.2025 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 12324/дванадцять тисяч триста двадцять чотири/грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Речові докази по справі вирішити відповідно до ст.100КПК України, а саме DWD диск залишити в матеріалах справи.

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК, а саме банківську картку "Акцепт-Банк" № НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Речові докази по справі відповідно до ст. 100 КПК, а саме: шапку "Moncler" світло-коричневого кольору, сонцезахисні окуляри чорного кольору - залишити ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення

Головуючий суддя: ОСОБА_1