№ провадження 1-кп/208/497/25
ВИРОК

Іменем України

13 березня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні, згідно угоди про визнання винуватості розглянувши справу кримінального провадження № 0001564 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта базова загальна середня, офіційно непрацюючий, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2024 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у зазначеному кримінальному провадженні з одного боку, обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_7 , за письмовою згодою потерпілої сторони, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Кам`янської окружної прокуратури, за адресою: м. Кам`янське, вул. І. Ясюковича 2, укладено угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов.

ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в період часу 13.05.2024 - 11.11.2024 року, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживав однією сім`єю зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , умисно та систематично вчиняв відносно неї домашнє насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік та призвело до психологічних страждань останньої.

За вчинення домашнього насильство відносно свої співмешканки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності.

Так, 13.05.2024 року ОСОБА_10 перебуваючи за місцем свого спільного проживання з потерпілою ОСОБА_9 , ображав її нецензурною лайкою, виказував погрози фізичним насильством, за що постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.08.2024 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

13.08.2024 року, ОСОБА_10 перебуваючи за місцем свого спільного проживання з потерпілою ОСОБА_9 , ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, за що постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.10.2024 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого. 1 ст. 173-2 КУпАП.

11.09.2024 року, ОСОБА_10 перебуваючи за місцем свого спільного проживання з потерпілою ОСОБА_9 , ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, за що постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.11.2024 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 12.09.2024 року відносно ОСОБА_10 винесено терміновий заборонний припис залишити місце перебування постраждалої особи та забороні у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_9 строком на 10 діб.

Не зважаючи на діючий терміновий заборонний припис, нехтуючи законними вимогами уповноважених працівників Національної поліції України, ОСОБА_10 його порушив, і 12.09.2024 року перебував за місцем свого спільного проживання потерпілою ОСОБА_9 , за що постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.11.2024 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст .173-2 КУпАП.

Будучи особою, яка починаючи з 13.05.2024 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 належних висновків для себе не зробив, та виявляючи систематичність у своїх діях, проживаючи однією сім`єю з потерпілою, яка є особою похилого віку, продовжив вчиняти відносно неї домашнє насильство.

Приблизно о 13.50 годині 11.11.2024 року, ОСОБА_10 перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт.

ОСОБА_10 почав кричати на потерпілу, висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, тобто вчинив відносно останньої домашнє насильство психологічного характеру. Протиправні дії ОСОБА_10 припинені уповноваженими працівниками Національної поліції України, за результатами чого, оцінивши ризики вчинення домашнього насильства, відносно останнього винесено терміновий заборонний припис із покладенням обов`язку у вигляді заборони у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Таким чином, у період 13.05.2024 - 11.11.2024 року, ОСОБА_10 діючи систематично й наполегливо, з мотивів явної неповаги до інституту сім`ї, норм моралі та здоров`я близьких, вчиняв домашнє насильство, а саме неодноразово та безпричинно провокував вдома конфлікти, в ході яких висловлював словесні образи і погрози на адресу своєї співмешканки ОСОБА_9 , тобто вчинив щодо неї психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Внаслідок систематичного застосування ОСОБА_10 психологічного насильства відносно ОСОБА_9 , у останньої наявні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які проявляються: у високій особистісній тривожності; у потребі захисту і заступництва; перебуванні у важкій ситуації, яка сприймається постійною. Актуальний стан ОСОБА_9 характеризується наявністю виражених ознак виснаженості, психічної напруги, перебуванням під впливом довготривалої психотравмуючої події, зосередженістю на емотивне значимих проблемах особистих та в цілому, і зазначене викликає інтенсивні переживання тривоги.

Ситуація має психотравмувальний та психологічно деструктивний характер для особистості. Виявлені психологічні (моральні) страждання знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з подіями.

Умисні дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство - умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Обвинувачений, під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях.

Між обвинуваченим та прокурором укладена угода про визнання винуватості у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Зі змісту угоди вбачається, що при її укладанні обвинуваченому роз`яснені і є зрозумілими наслідки укладання та затвердження угоди для сторін, відповідно до ст. 473 КПК України, а саме:

- обмеження права на оскарження вироку, підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в ст. 424 КПК України;

- відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, а він має право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі підозри під час судового розгляду, сприяти в забезпеченні виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду обвинувального акту в суді.

Ця угода, суть якої обвинуваченому зрозуміла, укладена ним добровільно і усвідомлено, і у нього було достатньо часу, щоб ознайомитись зі змістом угоди про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення викладеного в обвинуваченні, та пояснив наступне.

Потерпіла у справі ОСОБА_9 його співмешканка. Разом мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Дійсно, протягом 2024 року у них виникали непорозуміння і він словесно ображав потерпілу, погрожував, висловлювався в її бік нецензурною лайкою. Свою вину визнає повністю та щиро розкаюється у скоєному. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена ним добровільно, без якогось примусу.

З пояснень обвинуваченого наданих суду вбачається, що визнання вини у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи, є добровільним, зрозумілим щодо обмежень оскарження в апеляційному та касаційному порядку, що передбачене ст. 394, 424 ч.3 п.1 КПК України, відмови від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Юридичним змістом кримінального провадження на підставі угод є сукупність прав і обов`язків, реалізовуючи які, сторони кримінального провадження можуть досягати правового компромісу.

Угода є процесуальним засобом, застосовуючи який, сторони з урахуванням рівноваги публічних та приватних інтересів у кримінальному провадженні, задовольняють їх в кримінальному процесі.

В провадженні на підставі угод, нормами КПК України вимагається від сторін і суду прийняття узгодженого рішення, і саме рішення суду про винуватість особи, ґрунтується на умовах укладеної сторонами угоди.

Перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим суд дійшов до наступного висновку:

- ОСОБА_10 дійсно вчинено кримінальне правопорушення передбачене ст. 126-1 КК України, та він у ньому винен;

- угода про визнання винуватості, яка укладена 28.11.2024 року між прокурором Тургелею та обвинуваченим ОСОБА_10 , відповідає встановленим кримінальним процесуальним вимогам, є правомірною, відповідає інтересам суспільства та держави.

Потерпіла надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Цивільний позов нею не заявляється.

Порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом не встановлено.

Суд підтверджує, що узгоджена сторонами угоди міра покарання обвинуваченому, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 28.11.2024 року на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та притягнутим в якості обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_4 , затвердити.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через суд, який його ухвалив, протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Суддя ОСОБА_1