Справа № 159/678/25
Провадження № 1-кп/159/314/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 березня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000541 від 14.04.2024 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковель Волинської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 31.01.2019 Рівненським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України на строк 1 рік 8 місяців позбавлення волі,

у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 308, ч. 3 ст. 308 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ :

У підготовчому судовому засіданні 18.03.2025 прокурор звернувся з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор зазначає, що у зв`язку із закінченням 30.03.2025 строку тримання обвинуваченого під вартою встановленого ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 30.01.2025 та за наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, є доцільним продовжити ОСОБА_6 термін тримання під вартою на строк 60 днів.

Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризику ухилення від з`явлення до суду, незаконного впливу на свідків, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні багатоепізодових злочинів, які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами.

В судовому засідання прокурор клопотання підтримав із зазначених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, покликаючись на незадовільний стан здоров`я підозрюваного і згоду матері на перебування у її помешканні сина на умовах домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження суд встановив таке.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суд Волинської області від 30.01.2025 слідчий суддя продовжив ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів до 30.03.2025 з правом внесення застави у розмірі 242 240,00 грн.

Як передбачено ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення..

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я особи; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 4) наявність постійного місця роботи або навчання; 5) репутацію особи; 6) її майновий стан; 7) наявність судимостей; 8) розмір майнової шкоди; 9) дотримання особою умов раніше застосованих до неї запобіжних заходів; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та інше.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307, ч.3 ст.308 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про 1) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.ст. 197, 199 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений суддею, за умови доведення прокурором окрім загальних підстав для застосування запобіжного заходу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд бере до уваги, що інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, згідно з ст.12 КК України, є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, санкція за які становить до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ткож суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочин у сфері обігу наркотиків, офіційно не працевлаштований, не має утриманців, не одружений, має постійне місце проживання однак не обтяжений іншими обставинами, які б перешкоджали йому змінити місце проживання, його молодий вік.

Суд враховує наявні хвороби обвинуваченого, що зазначені в інформації про стан здоров`я ОСОБА_6 від 07.10.2024 та зазначає, що відповідно до ст. 112 Кримінально-виконавчого кодексу України, пп. 1, п. 4 «Правила поведінки в СІЗО ув`язнених і засуджених», розділу I «Загальні положення», «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року № 1769/5, ув`язнені і засуджені мають право а висновком лікуючого лікаря отримувати від родичів або інших осіб (у фабричній закритій непошкодженій упаковці) лікарські засоби, медичні вироби, технічні та інші засоби реабілітації, а також купувати їх за безготівковим розрахунком.

Отже, родичі обвинуваченого можуть передати йому необхідні ліки для лікування його інфекційного захворювання.

Відомостей, що за станом здоров`я ОСОБА_6 не може утримуватись під вартою суду не надано.

Суд враховує, що в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі викладеного, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, постійного доходу, що збільшує можливість втечі та підтверджує існування ризику, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на переконання суду, існує ризик вчинення нових кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_6 не має постійного джерела доходу, відбував реальне покарання за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, і через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі повторно обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотиків.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про недостатність застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, передачі на поруки, чи домашнього арешту, оскільки такі запобіжні заходи за своєю суттю не забезпечить постійного контролю за поведінкою обвинуваченого та не унеможливлять ризик втечі обвинуваченого, чи вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобігти вказаним ризикам можливо лише утримуючи особу під вартою. Наведені стороною захисту доводи не є достатніми для пом`якшення запобіжного заходу.

На підставі викладеного, суд вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде достатнім для досягнення мети передбаченої у ст. 177 КПК України, та запобігання настанню ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене вище, те, що раніше встановлені ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України продовжують існувати і не зменшилися, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Підстав для зміни раніше визначеного розміру застави суд не вбачає та вважає за доцільне залишити ОСОБА_6 попередній розмір застави у розмірі 242 240,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-183, 314-316, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, з 24 березня 2025 року до 22 травня 2025 року включно, з правом внесення застави в розмірі 242 240,00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

У разі внесення застави у вказаній сумі звільнити ОСОБА_6 з-під варти та покласти на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомити суд про адресу фактичного проживання; не відлучатися з Ковельського району без дозволу суду; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у цьому кримінальному провадженні під умовою звернення внесених коштів у дохід держави у разі невиконання цих обов`язків.

Ці зобов`язання застосовуються до обвинуваченого на строк два місяці з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також обвинуваченим, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

СуддяОСОБА_1