Справа № 482/2059/24
Номер провадження 1-в/482/29/2025
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2025 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора-стажиста ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нова Одеса подання Миколаївського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,про звільнення від покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2024 року по справі № 489/4139/24 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому було призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України із звільненням від призначеного основного покарання з іспитовим строком випробування на 1 (один) рік.

ОСОБА_5 перебуває на обліку Миколаївського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з 16.08.2024 року

02.10.2024 року до Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшло подання Миколаївського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання за діяння, караність якого усунена відповідно до Закону України № 3886 ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

За вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2024 року по справі №489/4139/24 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин:

30.03.2024 року приблизно о 14:10 год., (точний час не встановлено) він перебуваючи в другому корпусі на першому поверсі біля приймального відділення «Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради міська лікарня №3», що розташована за адресою: вул. Космонавтів, 97, м. Миколаїв, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав рожеву сумку належну потерпілій ОСОБА_6 , яка для неї матеріальної цінності не становить, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 1100 гривень.

Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1100 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання із розгляду подання органу пробації не з`явився.

У судовому засіданні представник Миколаївського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях подання підтримала та просила звільнити від призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 , оскільки за діяння вчинене ним караність усунена Законом України № 3886 ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення подання представника Миколаївського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Окрім того в судовому засіданні представник органу з питань пробації та прокурор не заперечували щодо розгляду подання про звільнення засудженого від призначеного покарання за відсутності ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги вимоги ч. 5 ст. 539 КПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності вказаної особи, у зв`язку з тим, що подання поліпшує його становище.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши подання Миколаївського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях та дослідивши матеріали справи відносно засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння - викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 року складає 3028 грн. А отже, сума соціальної пільги у 2024 році становила 1514 грн. (3028 грн. х 50% = 1514 грн).

Тобто два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за цей період (2024 рік) для цілей кваліфікації крадіжки складають суму в розмірі: 1514 х 2 = 3028 грн.

Як вбачається із вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2024 року по справі №489/4139/24, який набрав законної сили 26.07.2024 року ОСОБА_5 30.03.2024 року таємно викрав грошові кошти у сумі 1100 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн.).

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Враховуючи положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України на засудженого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Оскільки ОСОБА_5 засуджений за діяння, караність якого на теперішній час законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання органу пробації підлягає задоволенню, а ОСОБА_5 звільненню від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2024 року по справі №489/4139/24, який набрав законної сили 26.07.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, керуючись п. 13 ч. 1 ст. 537, п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 25.06.2024 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, звільнити від подальшого відбування покарання, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1