Справа № 545/119/25
Провадження № 1-в/545/42/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві подання начальника Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, проживаючий: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий:

15.04.2021 р. Бориспільським міськрайонним судом Київської обл. за ст. 185 ч. 1 КК України до 80 годин громадських робіт;

засуджений:

21.10.2021 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 2, 71 (за вироком від 15.04.2021 р.) КК України до 2 років 10 днів позбавлення волі;

24.11.2021 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 2, 70 (за вироком від 21.10.2021 р.) КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

26.12.2022 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області зі змінами внесеними ухвалою Київського апеляційного суду від 17.04.2024 р. за ст. 185 ч. 2, 15 ч. 3, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 (за вироком від 24.11.2021 р.) КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

23.11.2023 року Бориспільським міськрайонним судом Київської обл. за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 (за вироком від 26.12.2022 р.) КК України до 4 років позбавлення волі;

25.01.2024 року Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2, 15 ч. 2, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 (за вироком від 23.11,2023 р.) КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

про звільнення від покарання і пом`якшення покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання начальника Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» відносно засудженого ОСОБА_4 , в обґрунтування якого посилаються на те, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Представник адміністрації виправної колонії та засуджений надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Частина перша статті 5 КК України встановлює правило за яким закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Зміна максимального розміру дрібного викрадення чужого майна із 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки в тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст. 51 КУпАП.

Судом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ст. ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_4 23.03.2021 року таємно викрав чуже майно, чим наніс матеріальну шкоду у розмірі 2519,78 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.01.2021р. по 30.06.2021р. складав 1135,00 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2270,00 грн. Таким чином, зазначений у вироку розмір нанесеної матеріальної шкоди перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів, то відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання або пом`якшення покарання в цій частині немає.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.10.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2021 року, що становить 80 годин громадських робіт, перевівши на підставі ч. 1ст. 72 КК України 80 годин громадських робіт у 10 днів позбавлення волі, та остаточно до відбуття призначено покарання у виді 2 (двох) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_4 04.08.2021 року таємно викрав чуже майно, чим наніс матеріальну шкоду у розмірі 3716,96 грн., 12.08.2021р.- на суму 3823,29 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.07.2021р. по 30.11.2021р. складав 1189,50 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2379,00 грн. Таким чином, зазначений у вироку розмір нанесеної матеріальної шкоди перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів, то відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання або пом`якшення покарання в цій частині немає.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24.11.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. В силу ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, та у строк покарання, призначеного за цим вироком, зараховано частково відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.10.2021 та призначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді трьох років і трьох місяців позбавлення волі, строк відбування покарання обчислювати з 08 вересня 2021 року за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.10.2021.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_4 30.08.2021 року таємно викрав чуже майно, чим наніс матеріальну шкоду у розмірі 9113,08 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.07.2021р. по 30.11.2021р. складав 1189,50 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2379,00 грн. Таким чином, зазначений у вироку розмір нанесеної матеріальної шкоди перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів, то відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання або пом`якшення покарання в цій частині немає.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначене йому покарання: за ч. 2ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 4 (чотири) місяці; за ч. 3 ст. 15, ч.2ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 3 (три) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24.11.2021 року, і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна: 16.04.2021 р. на суму 1438,80 грн.,16.04.2021р. на суму 2014,53 грн., 25.03.2021р. на суму 2256,00 грн., 22.03.2021р. на суму 478,86 грн., 06.04.2021р. на суму 519,80 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.01.2021р. по 30.06.2021р. складав 1135,00 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2270,00 грн. Таким чином, станом на день розгляду подання відповідальність за вищевказані дії ОСОБА_4 передбачена ст. 51 КУпАП, а тому, у зв`язку з частковою декриміналізацією, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити останнього від відбування покарання.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2022 року, більш суворим, яке призначено цим вироком, визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_4 08.06.2021 року таємно викрав чуже майно, чим наніс матеріальну шкоду у розмірі 799,00 грн., 18.06.2021р.- на суму 8248,95 грн., 22.06.2021р.- на суму 4775,00 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.06.2021р. по 30.06.2021р. складав 1135,00 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2270,00 грн. Таким чином, зазначений у вироку розмір нанесеної матеріальної шкоди по епізодам від 18.06.2021р. та від 22.06.2021р. перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів, то відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання або пом`якшення покарання в цій частині немає. Проте, станом на день розгляду подання відповідальність ОСОБА_4 по епізоду від 08.06.2021р. передбачена ст. 51 КУпАП, а тому, у зв`язку з частковою декриміналізацією, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити останнього від відбування покарання.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2023 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і один місяць.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_4 01.05.2021 року таємно викрав чуже майно, чим наніс матеріальну шкоду у розмірі 2383,33 грн., 24.05.2021р. скоїв закінчений замах та таємне викрадення чужого майна на суму 1945,83 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.01.2021р. по 30.06.2021р. складав 1135,00 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2270,00 грн. Таким чином, зазначений у вироку розмір нанесеної матеріальної шкоди по епізоду від 01.05.2021 року перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів, то відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання або пом`якшення покарання в цій частині немає. Проте, станом на день розгляду подання відповідальність ОСОБА_4 по епізоду від 24.05.2021р. передбачена ст. 51 КУпАП, а тому, у зв`язку з частковою декриміналізацією, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити останнього від відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання,- у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджений за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи суму викраденого майна, за яку було засуджено ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що на останню розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024р., який набрав чинності 09.08.2024р., яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21(провадження№51-2555кмо24), де вказав, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, подання підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за вироком суду за діяння, кримінальна караність якого усунута.

При цьому, суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджений, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Крім того, суд зазначає, що декриміналізація окремого епізоду не може вплинути на кваліфікацію дій засудженого та міру призначеного їй покарання.

Керуючись ст.ст 369, 376, 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст.74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання і пом`якшення покарання- задовольнити.

У зв`язку з усуненням караності діяння звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання:

-за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2022 року зі змінами, внесеними ухвалою Київського апеляційного суду від 17.04.2024 року, за ст. 185 ч. 2, 15 ч. 3, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України;

-за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду від 08.06.2021 року;

-за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду від 24.05.2021 року.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2024 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2023 року вважати остаточно засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і один місяць.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

СуддяОСОБА_6