Провадження 11-кп/824/2208/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0005496 від 06.11.2020 за апеляційною скаргою прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2024 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 30.12.2021 до одного року обмеження волі та звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на один рік,

засуджено за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 30.12.2021, на підставі ч.1 ст.72 КК України переведено 1 рік обмеження волі в 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 4 років та 1 місяця позбавлення волі;

на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки;

на підставі ст.94 КК України застосовано заходи медичного характеру у виді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , 11 червня 2022 року, приблизно о 12 годині 35 хвилин,перебуваючи в приміщенні магазину «Єва», за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 40-А, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торгових полиць товар на суму 543 грн. 03 коп. та 678 грн. 79 коп., помістив його до кишень джинсів та рюкзака, пройшов касову зону та покинув магазин не розрахувавшись за товар, чим спричини ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказані суми.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В обгрунтування доводів скарги звернув увагу на те, що судом першої інстанції як обставини, що пом`якшують покарання враховано щире каяття та психічний стан ОСОБА_9 , однак чіткий перелік пом`якшуючих обставин не передбачає психічний стан як обставину, що пом`якшує покарання. Крім того, судом при призначенні покарання та виконання його загальної мети необхідно враховувати особу обвинуваченого. Вказав, що судом за наявності визначених законом підстав може бути ухвалене рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання зі встановлення іспитового строку, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені обов`язки протягом вказаного іспитового строку. Так, характеризуючі дані ОСОБА_9 , як особи, що вчинила новий тяжкий злочин під час іспитового терміну, не дають підстав вважати, що призначене покарання є достатнім та необхідним для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів. Крім того, судом першої інстанції не враховано особливостей та обставин вчиненого кримінального правопорушення. Так, злочин вчинений ОСОБА_9 з прямим умислом, усвідомленням суспільно небезпечного характеру та суспільно небезпечних наслідків. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднати невідбуту частину покарання, перевівши 1 рік обмеження волі в 6 місяців позбавлення волі та призначити остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 94 КК України застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку, в решті вирок залишити без змін.

До початку апеляційного розгляду заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 подав зміни до апеляційної скарги, в яких просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 за ч.4 ст.185 КК України закрити у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння відповідно до ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу зі змінами прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

захисниці, яка апеляційну скаргу зі зміни до апеляційної скарги просила задовольнити;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Втрата чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння є підставою для закриття кримінального провадження відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

За правилами ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і закриває кримінальне провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 (далі - Закон № 3886 IX) у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст.51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, у 2022 році становила 2481 грн.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме таємному викраденні чужого (крадіжка), майна на загальну суму 543 грн. 03 коп. та 678 грн.79 коп., подія якого мала місце 11 червня 2022 року.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення ОСОБА_9 діяння не перевищувала два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене ним діяння, з огляду на прийнятий Закон № 3886-IX, яким з огляду на положення ст.5 КК України фактично скасована кримінальна протиправність діяння, не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

За правилами ч.1 ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин та зважаючи на положення ст.417 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що вирок щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього за ч.4 ст.185 КК України - закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга зі змінами прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 284, 404, 417, 419, 479-2 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2024 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Кримінальне провадження № 0005496 від 06.11.2020 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити із підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

СУДДІ

____________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4