Справа № 308/2773/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000102 від 24 січня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000102 від 24 січня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000102 від 24 січня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що 23.01.2025 до СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт від о/у ВМП ГУНП в Закарпатській області про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 на території м. Ужгород, за грошову винагороду здійснює організацію незаконного переправлення осіб призивного віку через державний кордон України.

24.01.2025 по вказаному факту внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, в ході проведення огляду місця події виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області, 45 банкнот номіналом 100 доларів США з маркувальною позначкою «Сувенір», які поміщено до спец. пакету №PSP1470081, мобільний телефон марки «Samsung», який вилучено та упаковано до спец. пакету №RIC2174851, 1 банкноту номіналом 100 доларів США з маркувальною позначкою «Сувенір», 1 банкноту номіналом 100 доларів США серії PI87780191A, які поміщено до спец. пакету №PSP2143781, мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi», який вилучено та упаковано до паперового конверту НПУ, для того щоб довести що саме за допомогою даного автомобіля вчинено кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 та встановленні інших обставин, передбачених ст. 91 КПК України, кримінального правопорушення, яке на даний час розслідується.

13.01.2025, вилучені речі та автомобіль визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

У зв`язку з наведеним, керуючись ст. ст. 36, 131-132, п. 4 ч. 2 ст. 167, 170-171 КПК України, слідчий просить: розглянути клопотання і постановити ухвалу, якою накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення ОМП 12.02.2025, а саме: транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області; мобільний телефон марки «Samsung», який вилучено та упаковано до спец. пакету №RIC2174851; мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi», який вилучено та упаковано до паперового конверту НПУ; 45 банкнот номіналом 100 доларів США з маркувальною позначкою «Сувенір», які поміщено до спец. пакету №PSP1470081; 1 банкноту номіналом 100 доларів США з маркувальною позначкою «Сувенір», 1 банкноту номіналом 100 доларів США серії PI87780191A, які поміщено до спец. пакету №PSP2143781.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 ЦПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, згідно частини 2 статті 171 КПК України, повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Крім цього законодавець встановлює обов`язок для слідчого, прокурора, зазначаючи, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання встановлено, що слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000102 від 24 січня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вказано у клопотанні, зважаючи на неможливість з об`єктивних причин отримання ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду (обшуку), враховуючи невідкладну необхідність увійти до житла чи іншого володіння особи, у зв`язку із невідкладними випадками, пов`язаними із врятування майна у зв`язку з реальною загрозою його знищення чи переховування як доказу вчинення злочину, на підставі ч.3 ст.233, ст. 327 КПК України органом досудового розслідування 12.01.2025 о 20:54 год., проведено огляд до постановлення ухвали слідчого судді в гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_5 та автомобілі марки «ВАЗ» моделі «21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні у гр. ОСОБА_5 .

У ході проведення вказаного огляду виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області, 45 банкнот номіналом 100 доларів США з маркувальною позначкою «Сувенір», які поміщено до спец. пакету №PSP1470081, мобільний телефон марки «Samsung», який вилучено та упаковано до спец. пакету №RIC2174851, 1 банкноту номіналом 100 доларів США з маркувальною позначкою «Сувенір», 1 банкноту номіналом 100 доларів США серії PI87780191A, які поміщено до спец. пакету №PSP2143781, мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi», який вилучено та упаковано до паперового конверту НПУ, для того щоб довести що саме за допомогою даного автомобіля вчинено кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 та встановленні інших обставин, передбачених ст. 91 КПК України, кримінального правопорушення, яке на даний час розслідується.

13.01.2025, вилучені речі та автомобіль визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Разом із тим, як вбачається з постанови слідчого про визнання речовими доказами вилучених речей, копія якої міститься в матеріалах справи, така датована 13.02.2025, натомість відповідної постанови від 13.01.2025, матеріали клопотання не містять.

Варто зазначити, що порушуючи перед слідчим суддею питання про накладення арешту на транспортний засіб, слідчим не вказано у клопотанні власника авто, документи на підтвердження права власності на засіб марки «ВАЗ» моделі «21099» д.н.з. НОМЕР_1 до матеріалів клопотання не додано.

Окрім того, слідчий жодним чином не конкретизує необхідність накладення арешту на вказане майно. Так слідчий при обґрунтуванні клопотання покликається на ст. 98, 167 та ст. 170 КПК України. При цьому зазначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проте, слідчий суддя вважає, що належним чином слідчим у клопотання не обґрунтовано та не вказано мету застосування такого заходу кримінального провадження, як арешт такого майна, не зазначено яким критеріям ст. 98 КПК України, відповідає майно на яке він просить накласти арешт.

Слідчий суддя вважає, що слідчий у клопотанні вказує на загальні підстави накладення арешту, формально, покликаючись на норми КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 172 клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Варто зауважити, що відповідно до п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч.7 ст. 173 КПК України, копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали: фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів;

…У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Тобто, власник майна, має бути належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, з метою забезпечення дотримання його прав.

Разом із тим, як вказано вище, клопотання не містить відомостей про власника/володільця автомобіля та вилученого майна, чи належало таке будь-яким особам також у клопотанні не зазначено.

Матеріали не містять документів, витягу із відповідних баз даних про власника транспортного засобу.

Відсутність відомостей про власника речей позбавляє слідчого суддю можливості повідомлення такого належним чином про дату та час розгляду клопотання про арешт майна.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Крім того, слідчий просить накласти арешт на вилучені: мобільний телефон марки «Samsung», який вилучено та упаковано до спец. пакету №RIC2174851 та мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi», які вилучено та упаковано до паперового конверту НПУ.

При цьому відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2,3,4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту…

Разом із тим прокурором в клопотанні не доведено наявність вказаних в абз. 2 ч.3 ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Окрім того, клопотання не містить відомостей щодо призначення в рамках вказаного кримінального провадження судових експертиз, для забезпечення проведення яких є необхідність у застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт вилученого майна, зокрема електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що за відсутності обмеження доступу системами логічного захисту такого майна, можливо скопіювати всю необхідну інформацію, або за наявності підстав та необхідності провести експертизи (саме такі дії щодо забезпечення електронних доказів передбачені абз. 3, 4 ч.2 ст.168 КПК України) та повернути майно.

Відомостей щодо наявності паролів на вилучених мобільних телефонах, клопотання не містить.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що за відсутності обмеження доступу системами логічного захисту такого майна, можливо скопіювати всю необхідну інформацію, або за наявності підстав та необхідності провести експертизи (саме такі дії щодо забезпечення електронних доказів передбачені абз. 3, 4 ч.2 ст.168 КПК України) та повернути майно.

Слідчий суддя вважає, що належного обґрунтування та конкретизації мети та підстав накладення арешту на майно, в клопотанні не наведено.

Разом із тим, згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У вказаному кримінальному провадженні, згідно долученого витягу з ЄРДР, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.

При цьому, згідно клопотання про арешт майна до слідчого судді звернувся саме слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Вивченням матеріалів клопотання встановлено, слідчий не виконав вимоги, передбачені ч. 2 ст. 171 КПК України, та належним чином не мотивував своє клопотання, зокрема, в частині мети накладення арешту на вищевказане майно, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Клопотання слідчого не містить посилань на наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, та їх відповідне обґрунтування.

Клопотання слідчого містить лише формальне посилання на загальні норми КПК України, які передбачає можливість арешту тимчасового вилученого майна, накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Окрім того, із вказаним клопотанням у даному кримінальному провадженні, може звертатися прокурор, а звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.

Матеріли клопотання не містять відомостей про повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України жодній особі, станом на день звернення із зазначеним клопотанням до слідчого судді. З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000102 від 24 січня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1