Справа № 127/5116/25
Провадження № 1-кп/127/179/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2024 за №0001907,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим за статтею 46 КК України, повідомив, що повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій та примирився з нею, злочин вчинено вперше, під час ДТП був тверезий.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала заявлене обвинуваченим клопотання, повідомила суду, що дійсно примирилась з обвинуваченим ОСОБА_4 , він відшкодував їй моральну, матеріальну шкоду та збитки спричинені ДТП, про що вона написала відповідну розписку, та не має до останнього жодних претензій матеріального або морального характеру.

Прокурор щодо заявленого обвинуваченим клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим не заперечував. Разом з тим, надав до матеріалів справи відомості щодо речових доказів, накладених у кримінальному провадженні арештів, а також щодо вартості проведених під час досудового розслідування кримінального провадження експертиз.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов наступних висновків.

З частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Частиною 4 статті 286 КПК України регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту ст. 46 КК випливає, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , 27 листопада 2024 року близько 20 години 30 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «KIA Ceed» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вулиці Театральна, по вул. І. Богуна в м. Вінниці, доїхавши до нерегульованого перехрестя вул. 1. Богуна та пров. Пестеля, виконуючи маневр лівого повороту на пров. Пестеля, не був особливо уважним та обережним, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити з моменту об`єктивної появи в полі його зору пішохода - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по тротуару вздовж вул. Пестеля в попутньому напрямку, та перетинала проїзну частину пров. Пестеля, зліва-направо по ходу його руху, та, не надавши переваги у русі останній, з необережності, допустив наїзд на вищевказаного пішохода.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритий перелом тригранної кістки лівої кисті без зміщення, закритий перелом ДМЕ лівої променевої кістки без зміщення», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являються небезпечними для життя в момент заподіяння, та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

В ситуації, яка склалася, водій автомобіля «KIA Ceed», державний номерний знак НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України.

В діях водія ОСОБА_4 вбачається порушення п. 16.2 Прави дорожнього руху України, при цьому невідповідність його дій вимогам п. 16.2 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 16.2 Прави дорожнього руху України, згідно з якими: «Проїзд перехресть: На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку».

Порушення вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 1 статті 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. ОСОБА_4 проти такої кваліфікації його дій не заперечував.

Отже в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив необережний нетяжкий злочин. З наданих суду матеріалів випливає, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення вперше, з потерпілою примирився, та остання претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. З обвинувального акту та наданих суду матеріалів не вбачається керування ОСОБА_4 під час вчинення ДТП транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження передбачені ст. 46 КК України обставини для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а правові підстави, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження, визначені ч. 8 ст. 284 КПК, в судовому засіданні встановлені не були, а отже клопотання необхідно задовольнити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з наданою стороною обвинувачення копією ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2024, справа № 127/39189/24: на речові докази, а саме на автомобіль марки «KIA Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 у кримінальному провадженні накладено арешт, який згідно з приписами ч. 4 ст. 174 КПК слід скасувати.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду про застосування норми права, викладений в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з яким: КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

А тому, суд дійшов до переконання, що згідно з ч. 2 ст. 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинуваченого.

Керуючись статтями 284, 314, 371 КПК України, ст. 46 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, на підставі статті 46 Кримінального кодексу України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2024 за №0001907- закрити.

Арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2024 справа № 127/39189/24, а саме на: автомобіль «KIA Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль «KIA Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик ГУ НП у Вінницькій області для тимчасового затримання транспортних засобів, що по вул. Г.Арабея, 17, м. Вінниця - безоплатно повернути власнику ОСОБА_4 ;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 5571 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривню 30 (тридцять) копійок витрат на залучення експертів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: