Справа № 190/857/23
Провадження № 1-в/191/792/24
У Х В А Л А

іменем України

03 січня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року за ч.3 ст. 185 КК України та приведення у відповідність вироку П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2023 року за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 71 КК України у відповідність до вимог чинного законодавства, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року за ч.3 ст. 185 КК України та приведення у відповідність вироку П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2023 року за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 71 КК України у відповідність до вимог чинного законодавства.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями частини 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми основного Закону України також знайшли своє відображення в частині 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що , якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими відповідно до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливим для обвинувачення.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання обчислювати з момент фактичного затримання ОСОБА_4 в порядку виконання цього вироку.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив:

20.06.2021 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1350 грн.;

кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив:

11.10.2021 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1766 грн.;

11.11.2021 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 2466,67грн.;

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., а 50% від його розміру становить 1135 грн.

Таким чином, за змістом положень Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України, розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190 КК України становив 2270 грн. (1135х2).

Враховуючи, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України та за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом 11.01.2021 року була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2270 грн, суд вважає, за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 185 КК України за епізодом 11.01.2021 року, як такими, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Водночас враховуючи що за іншим епізодом ч.2 ст. 185 КК України сума майна, яким заволодів ОСОБА_4 становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 2270 грн, тому кримінальна караність діянь ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України не усунена.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 року у справі № 567/507/23.

Таким чином, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, без застосування ч.1 ст. 70 КК України.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 310 КК України до 5 місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року у виді 4 років 2 місяців, виходячи із співвідношення, визначеного пунктом «а» частини 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання під арешту, і остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання після набрання вироком законної сили обчислювати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 на виконання вироку. Запобіжний захід не обирався. Вирок набрав законної сили 17.11.2022 року.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує злочинність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що якщо покарання особі призначене за сукупністю злочинів або сукупністю вироків і один із вчинених нею злочинів декриміналізовано - вона звільняється від покарання, призначеного окремо за декриміналізований злочин, після чого суд повинен заново визначити остаточне покарання без урахування того, від якого особу було звільнено.

Також згідно вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2022 року невідбута частина покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року становила 3 роки 11 місяців 23 дні позбавлення волі.

При цьому, враховуючи що у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року ОСОБА_4 вважається засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, без застосування ч.1 ст. 70 КК України, невідбута частина покарання на день ухвалення вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2022 року становить 1 рік 11 місяців 23 дні.

Враховуючи, зазначене, суд вважає за необхідним привести вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2022 року у відповідність до вимог чинного законодавства та вважати ОСОБА_4 засудженим за вказаним вироком за ч.1 ст. 310 КК України до 5 місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року у виді 1 року 9 місяців, виходячи із співвідношення, визначеного пунктом «а» частини 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання під арешту, і остаточно визначити покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Останнім за часом вироком, за яким на теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання є вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2022 року, перевівши за правилами ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у більш суворий вид, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі та остаточно визначено покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 25.05.2023 року.

В дотримання положень ч.2 ст. 74 КК України, враховуючи приведення у відповідність вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року до вимог чинного законодавства, у зв`язку з декриміналізацію, суд вважає за необхідне ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2022 року у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, перевести за правилами ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у більш суворий вид, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі та остаточно визначити покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 25.05.2023 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року за ч.3 ст. 185 КК України та приведення у відповідність вироку П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2023 року за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 71 КК України у відповідність до вимог чинного законодавства, задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК та за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом 11.10.2021 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1766 грн., у зв`язку із усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, без застосування ч.1 ст. 70 КК України.

Привести вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2022 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2022 року за ч.1 ст. 310 КК України до 5 місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за

даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року у виді 1 року 9 місяців, виходячи із співвідношення, визначеного пунктом «а» частини 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання під арешту, і остаточно визначити покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Привести вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2023 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2023 року за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2022 року у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, перевести за правилами ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у більш суворий вид, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі та остаточно визначити покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 25.05.2023 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1