Справа № 464/4725/23
пр.№ 1-кп/464/125/25
15 січня 2025 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/4725/23 стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -
де сторонами виступають з боку:
обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;
захисту обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 , -
з участю його сторін, -
у с т а н о в и в :
згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 21 червня 2023 року о 16.40 год на вул.Кавалерідзе,8 в м.Львові кримінального проступоку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
У судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ч.4 ст.309 КК України, оскільки обвинувачений, який винуватість свою у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю інкримінованих йому дій, добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування від наркоманії, а наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі.
Прокурор після виступу сторони захисту, допиту свідка лікаря ОСОБА_6 та дослідження письмових доказів у підтвердження заявленого, зокрема медичної карти № 6451, яку останній забезпечив під час свого допиту, таке клопотання підтримав, зазначивши про добровільне звернення обвинуваченого до лікувального закладу і проходження ним лікування від наркоманії, у зв`язку з чим вважає наявні всі підстави для його задоволення без жодних перешкод.
Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження з допитом свідка ОСОБА_6 в межах вирішення заявленого стороною захисту клопотання, дійшов наступного.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 4 ст.286 КПК України передбачено невідкладний розгляд клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло з обвинувальним актом, сторона кримінального звернеться до суду з таким.
Згідно з ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У порядку ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У контексті ч.4 ст.309 КК України добровільним слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію в такої особи може бути встановлено вперше. Норма ч.4 ст.309 КК України за своїм характером є заохочувальною. Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим, якщо порівняти, наприклад, із захворюванням на алкоголізм. Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма. Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу. Крім того, законодавець не обмежив застосування ч.4 ст.309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини. Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії, можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування. Причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку. Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію (ст.16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»). Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним, а відтак суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.
Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» наркоманія психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія». Разом з тим у відповідних Стандартах, затверджених МОЗ України, діагноз «наркоманія» не використовується через відсутність такого захворювання у Міжнародній класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ-10). При цьому згідно із шифром МКХ-10 Клас V Розлади психіки та поведінки (НО Н9) передбачено «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин».
Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду С від 20 липня 2022 року у справі № 621/3334/20 при розгляді касаційної скарги прокурора на ухвали районного та апеляційного судів.
Так судом з наданих медичних документів: довідок КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» №№ 750, 751 від 29.08.2023 та виписки-епікризу з медичної карти № 6451; показань свідка ОСОБА_6 , який є лікарем наркологом, психіатром, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, і надав медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_3 № 6451, одержаних під час допиту останнього за клопотанням сторони обвинувачення, установлено, що ОСОБА_3 з 26 липня по 09 серпня 2023 року перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні № 1 КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів та алкоголю. Гостра інтоксикація, синдром залежності.». 26 липня 2023 року такий був доставлений бригадою ШМД з ознаками передозування психоактивними речовинами гостра інтоксикація в реанімаційне відділення невідкладної наркології та детоксикації. Після виведення з такого стану 27 липня 2023 року ОСОБА_3 добровільно підписав Інформовану згоду на проведення діагностики та лікування…, що затверджена МОЗ України та продовжив добровільне лікування. Як показав свідок ОСОБА_6 , обвинувачений, незважаючи на підписання Інформованої згоди 27.07.2023, міг безперешкодно в любий час залишити їхній медичному закладі, який у примусовому порядку не в праві утримувати осіб, натомість повністю пройшов курс лікування з позитивною динамікою та був виписаний 09 серпня 2023 року.
Підсумовуючи викладене, обвинувачений 27 липня 2023 року добровільно звернувся до лікувального закладу та добровільно розпочав лікування саме від наркоманії.
Крім того згідно з довідками від 29.08.2023. та 22.10.2024, виданими за підписом керівника психо-соціального центру «STARMED» ГО «Всеукраїнська спілка допомоги узалежненим», ОСОБА_3 в період з 09 серпня 2023 року по 09 серпня 2024 року пройшов повний курс психо-соціальної реабілітації стаціонарного типу в ГО «Всеукраїнська спілка допомоги узалежненим» з динамікою позитивної реабілітації і на даний час перебуває у реабілітаційному центрі в якості волонтера, виконує обов`язки консультанта з хімічної залежності.
З 22 жовтня 2024 року ОСОБА_3 працевлаштований на посаду менеджера (управителя) з адміністративної діяльності згідно з наказом № 79 від 21.10.2024 у «ФОП ОСОБА_7 », що підтверджується довідкою № 116 від 22 жовтня 2024 року за підписом директора, завіреним печаткою.
Відповідно до вимоги УІТ № 2007 від 14.11.2004, наданої прокурором у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 після скерування вказаного обвинувального акта до Сихівського районного суду м.Львова до кримінальної відповідальності не притягувався та відомості про порушення кримінальних проваджень, затримання чи направлення стосовно останнього новий обвинувальних актів до суду відсутні.
За наведених вище обставин суд вважає за можливе задоволити заяву сторони захисту, звільнивши ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження закрити.
Процесуальні витрати в розмірі 1434 грн підлягають стягненню з ОСОБА_3 , оскільки закриття кримінального провадження щодо нього на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє останнього від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз такий правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 17.06.20. (справа № 598/1781/17), 02.12.21. (справа № 449/1689/19), 29.09.21. (справа № 342/1560/20). Заходи забезпечення провадження не застосовувались.
Долю речових докази відповідно до постанови ст.дізнавача СД ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській обл. від 21.06.23. слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Такі заходи забезпечення кримінального провадження як арешт майна чи запобіжний захід у кримінальному провадженні не застосовувалися.
Керуючись ст.ст.372, 532 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Задоволити клопотання сторони захисту.
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати в розмірі 1434 грн.
Знищити речові докази сцецпакет з двома блістерами із маркуванням «Субітекс», що містять 13 таблеток та паперовий згорток з таблетками білого кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області (постанова ст.дізнавача СД ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській обл. від 21.06.23.).
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 17 січня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_8