Справа № 299/924/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/121/25, за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду від 14 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 14 лютого 2025 року, частково задоволено клопотання слідчого та обрано щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, на строк 60 днів, починаючи із 14.02.2025 по 14.04.2025 включно.

Датою закінчення запобіжного заходу є 15.04.2025.

На підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: не залишати місце постійного проживання у період доби із 22-00 год. вечора по 06-00 год. ранку АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до суду, слідчого та прокурора на їх виклик за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзді в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Зі змісту ухвали слідує, що слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області звернувся до Виноградівського районного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий мотивує клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб тобто до 09 травня 2025 року), у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, здійснив сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, щодо кількох осіб, за попередньо домовленістю з невстановленими досудовим розслідування особами, з корисливих мотивів за таких обставин.

У період часу з 11 по 13 січня 2025 року, точної дати встановити не вдалося, ОСОБА_6 погодився сприяти в незаконному переправленні через державний кордон України поза пунктом пропуску за грошову винагороду у невстановленому досудовим розслідуванням розмірі громадянам України призовного віку, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_6 на виконання злочинного задуму, поєднаного спільним умислом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, близько 17 години 00 хвилин 13 лютого 2025 року прибув за кермом автомобіля марки «Ауді А7», державний номерний знак НОМЕР_1 в с.Камянське, Берегівського району та зупинився поблизу готелю «Нічна Фея» за адресою с. Камянське, вул. Мукачівська, 18, Берегівського району, де за попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою, зустрів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_2 , та відвіз в с. Дротинці, де наказав їм йти пішки в напрямку русла річки Тиса, де на них очікувала невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа, за допомогою якої з метою безперешкодного обходу контрольних прикордонних постів, перетнули річку Тиса з с. Дротинці до с. Чепа, Берегівського району, на надувному човні. Після чого, на мобільний телефон ОСОБА_8 невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа скинула геолокацію, до якої їм необхідно дійти пішки, однак вони були затримані військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, надання засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

14 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконного переправленню осіб через державний кордон України, наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. Відомості про кримінальне правопорушення, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 14.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З огляду на встановлене, слідчий зазначив про те, що мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може вчинити спробу покинути територію України поза пунктом пропуску з метою ухилення від органу досудового розслідування та суду, переховуватись на території України, усвідомлюючи реальність покарання та його суворість. Крім того, ОСОБА_6 може вчинити незаконний вплив на свідків кримінального правопорушення, підшукати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. ОСОБА_6 офіційно не працює, не навчається, не має міцних соціальних зв`язків. Тому м`якший запобіжний захід не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

В ухвалі зазначається про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі доведеності вини підозрюваного, до нього може бути застосовано реальну міру покарання у виді позбавлення волі. На думку слідчого судді, ці обставини доводять наявність ризику, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може вирішити переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на осіб, що можуть мати відношення до події кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім цього, слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, а саме: ризик того, що ОСОБА_6 може вчинити спробу покинути територію України у незаконний спосіб поза пунктами пропуску, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так ОСОБА_6 не працевлаштований офіційно і ніде не навчається. Разом із цим, слідчий суддя зазначив, що сторона обвинувачення не надала достатніх доказів на обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, що мають місце.

Не погоджуючись з цією ухвалою прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що підставою застосування обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчиняти нові кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також існування ризику його протиправної поведінки, у зв?язку з чим більш м`які запобіжні заходи, не будуть такими ефективними, як тримання під вартою. У випадку засудження ОСОБА_6 за вчинення інкримінованого йому злочину, до нього може бути застосовано реальна міра покарання. Апелянт констатує, що ОСОБА_6 є працездатним, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено. Просить скасувати ухвалу та винести нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Судове провадження розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності сторін кримінального провадження береться до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, водночас враховується клопотання адвоката ОСОБА_9 , яка просить відкласти розгляд справи. Відхиляючи це клопотання, апеляційний суд констатує, що розгляд кримінального провадження неодноразово відкладався. Строк дії оскаржуваної ухвали встановлений до 14.04.2025 року включно і така втратила чинність у часі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист. Разом з цим, у розгляді клопотання брали участь прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_10 .

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Указаний висновок підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може вирішити переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на осіб, що можуть мати відношення до події кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього, суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, ризик, що ОСОБА_6 може вчинити спробу покинути територію України у незаконний спосіб поза пунктами пропуску, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів на обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, що мають місце.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав обґрунтовану оцінку відомостям про особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не будуть такими ефективними, як тримання під вартою, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і під час розгляду апеляційної скарги.

Разом з цим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт у нічний час доби, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За цих обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про часткове задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність застосування нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатньо ефективними для запобігання ризикам порівняно із триманням під вартою, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Строк дії запобіжного заходу встановлено відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: не залишати місце постійного проживання у період доби із 22-00 год. вечора по 06-00 год. ранку АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до суду, слідчого та прокурора на їх виклик за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзді в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали на момент розгляду апеляційної скарги сплив, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , відхилити.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду від 14 лютого 2025 року, частково задоволено клопотання слідчого та обрано щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, на строк 60 днів, починаючи із 14.02.2025 по 14.04.2025 включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: