Справа № 361/4002/25
Провадження № 1-кс/361/675/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000739 від 11 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

встановив:

15 квітня 2025 року до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області поштовим зв`язком надійшло клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000739 від 11 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Із клопотання вбачається, що СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000739 від 11 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так 11 квітня 2025 року приблизно о 16 год. 33 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому місці та у невстановлений спосіб, незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», розфасований у 1 пластикову ємність, 35 zip-пакетів обмотаних ізострічкою, а саме 17 zip-пакетів обмотаних ізострічкою чорного кольору, 15 синього кольору та 3- зеленого кольору. У подальшому шляхом здійснення закладок прибув за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Героїв Небесної Сотні, 1, проте вчинити всі передбачені своїм умислом дії не здійснив, так як був викритий працівниками поліції.

11 квітня 2025 року ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. В ході затримання ОСОБА_5 в останнього здійснено особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено зазначені вище зіп-пакети, а також мобільний телефон «Redmi» синього кольору, мобільний телефон «Nobia» бежевого кольору у прозорому чохлі.

Постановою слідчого від 11 квітня 2025 року вилучені при особистому обшуку речі визнано речовими доказами.

Враховуючи, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, орган досудового розслідування поштовим зв`язком направив слідчому судді клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в порядку ст. 170 КПК України.

Прокурор, слідчий, власник майна у судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, при цьому в клопотанні слідчий та прокурор просять проводити розгляд без їх участі. Неприбуття прокурора, слідчого, власника майна відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання та зумовлює його розгляд без фіксування за допомогою технічних засобів за правилами ч. 4 ст. 107 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у межах якого було подано клопотання, та, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи, що визнані речовими доказами мобільні телефони мають статус знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, обставини підлягають з`ясуванню в кримінальному провадженні № 0000739 від 11 квітня 2025 року, що зумовлює проведення експертних досліджень, органом досудового розслідування на виконання вимог ч. 3 ст. 170 КПК України достатньо доведено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

За змістом ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, що суттєво позначаються на інтересах інших осіб. З урахуванням всіх обставин, арешт майна в даному випадку має полягати в забороні власнику та будь-якій особі від його імені розпоряджатися ним без обмеження права користування, при цьому транспортний засіб із-за необхідності проведення з ними процесуальної дії має бути переданий власнику після експертного дослідження. Накладення арешту в даному випадку не суперечить статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за змістом якої будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним, з дотриманням справедливого балансу інтересів і положень національного законодавства, відповідності принципові верховенства права.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон «Redmi» синього кольору, який поміщено до с/п з індивідуальним номером НОМЕР_1 , мобільний телефон «Nobia» бежевого кольору у прозорому чохлі, який поміщено до с/п з індивідуальним номером ICR 0125168, які були вилучені під час складання протоколу затримання в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування цим майном, до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні № 0000739 від 11 квітня 2025 року.

Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором. На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляційні скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1