справа № 208/1901/25
провадження № 1-кс/208/861/25
УХВАЛА

20 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінальному провадженні № 0000611 за підозрою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарудниці, Ружинського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , військове звання «старший солдат», одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України, розглянувши клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшло зазначене клопотання, відповідно до якого в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 0000611 від 08 жовтня 2024 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Відповідно до оголошеної Огороднічуку підозри, Законом України «Про гуманітарну допомогу» встановлено, що гуманітарна допомога це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

На підставі Указу Президента України ОСОБА_7 від 24.02.2022 №64/2022 введено воєнний стан на всій території України.

Огороднічук маючи на меті мету особистого збагачення, із корисливих мотивів налагодив продаж товарів гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, а саме легкових автомобілів, ввезених на територію України для потреб ЗС України.

Для здійснення зазначених дій підозрюваний залучив до здійснення своїх злочинних дій невстановлену слідством особу.

Реалізуючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на отримання прибутку від продажу товарів гуманітарної допомоги, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_8 з метою маскування своєї незаконної діяльності під видом благодійної допомоги, отримав від невстановленої особи звернення від благодійних організацій для ввезення на території України, в якості гуманітарної допомоги визначених транспортних засобів.

У період часу з квітня 2024 року по 18 лютого 2025 року, в зоні діяльності Львівської митниці Держмитслужби України невстановлена особа ввезла на митну територію України як гуманітарну допомогу транспортні засоби, серед яких:

- автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG 2005 р.в VIN: НОМЕР_2 перебуває на реєстрації респ. Литва, номерний знак НОМЕР_3 завезений на територію України 20.05.2024р Згідно з висновком експерта від 30.01.2025 №СЕ-19/113-25/102-АВ за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи середня ринкова ціна даного авто, ввезеного як гуманітарна допомога, на станом на 12.12.2024 становить 214 619 грн.

- автомобіль BMW X 5 2006 р.в VIN: НОМЕР_4 перебуває на реєстрації республіки Литва, номерний знак НОМЕР_5 , був завезений на територію України 02.02.2025р через митний пункт пропуску «Рава Руська-Хребенне», який придбаний за 240 000 гривень

- автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG 2005 р.в. VIN: НОМЕР_6 . Автомобіль перебуває на реєстрації республіки Литва. Номер при перетині кордону GGB 128, був завезений на територію України 12.04.2024р через митний пункт пропуску «Шегіні», який придбаний за 240 000 гривень.

Огороднічук, усвідомлюючи, що зазначені автомобілі ввезені в Україну як гуманітарна допомога, діючи в порушення вимог Закону України «Про гуманітарну допомогу», з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом одержання грошових коштів за продаж гуманітарної допомоги, використовуючи Інтернет платформу для продажу автомобілів «olx.ua», а також поширюючи інформацію про продаж автомобілів серед знайомих, здійснював пошук потенційних покупців, проводили переговори телефонним зв`язком та за допомогою месенджерів «Telegram», «Viber», «WhatsApp», обумовлював вартість та ставив умови продажу потенційним покупцям, а саме підписання документів про безоплатну передачу військовослужбовцям ЗС України обраного транспортного засобу.

12 грудня 2024 року, ОСОБА_9 діючи в умовах воєнного стану, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом одержання грошових коштів за продаж гуманітарної допомоги, знаходячись на території м. Слов`янськ, Донецької області біля будинку № 29 по вул. Університетської, здійснив продаж гуманітарної допомоги - транспортного засобу автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2005 р.в VIN: НОМЕР_2 , громадянину ОСОБА_10 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів. За продаж вказаного транспортного засобу отримав прибуток у сумі 214 619 грн.

Далі, 18 лютого 2025 року, ОСОБА_8 діючи в умовах воєнного стану, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом одержання грошових коштів за продаж гуманітарної допомоги, знаходячись на території м. Слов`янськ, Донецької області біля будинку 75А по вул. Академіка Богомольця здійснив продаж гуманітарної допомоги - транспортного засобу автомобілів BMW X 5 2006 р.в VIN: НОМЕР_4 , та VOLKSWAGEN TOUAREG 2005 р.в. VIN: НОМЕР_6 . За продаж вказаних транспортних засобів отримав прибуток у сумі 480 000 грн.

Внаслідок вчинення у вказаний спосіб продовжуваного кримінального правопорушення під час воєнного стану, ОСОБА_8 здійснив продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів у кількості трьох автомобілів загальною вартістю 705 000 грн.

О 12.14 годині 18 лютого 2025 року, ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, і в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 у кримінальному проваджується протоколами огляду, протоколами допиту свідків, ОСОБА_10 від 12.12.2024; вилученням транспортних засобів, протоколами обшуків, реєстраційними документами автомобілів та деклараціями про перелік товарів, які визнаються гуманітарною допомогою.

Окремо, обґрунтованість підозри підтверджується протоколами про результати проведення негласний слідчих дій візуальне спостереження за особою, про результати аудіо-відео контролю особи від 12.12.2024, про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину, протоколом про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж.

ОСОБА_11 злочин за ч. 3 ст. 201-2 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків за фактичним місцем мешкання, та усвідомлюючи тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, та у разі доведення його вини в суді, можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін - може переховуватись від органу досудового розслідування, суду.

Огороднічук може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Після набуття статусу підозрюваного, підозрюваний має право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у тому числі до анкетних даних свідків та їх місце мешкання, у зв`язку з чим з метою уникнути покарання за скоєні злочини, підозрюваний може шляхом вмовлянь або погроз впливати на них.

Огороднічук може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Зважаючи на те, що під час досудового розслідування задокументовано проведення двох оперативних закупок, що підтверджує його намір і в подальшому продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Сторона обвинувачення вважає, що лише застава у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здатна у повній мірі нівелювати можливість втілення у життя ризиків та забезпечити належну поведінку обвинуваченого і виконання ним покладених обов`язків у разі внесення цієї застави.

В судовому засіданні прокурор аргументуючи свою позицію наведеними у клопотанні даними, просили його задовольнити. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, просив визначити розмір застави саме в розмірі зазначеному у клопотанні.

Підозрюваний зазначив, що він визначає себе частково винним у оголошеній підозрі. Продаж автомобіля БМВ не вчиняв. При обранні запобіжного заходу не заперечував проти застосування його у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти, з встановленням помірного розміру застави, до 1 000 000 гривень.

Адвокат підтримав думку підзахисного щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але просив визначити застави у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розглянувши клопотання, вивчивши додані матеріали та вислухавши учасників судового засідання, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно зі ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять, надані сторонами кримінального провадження, докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод)

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. Слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням Суду у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 на теперішній час обґрунтовано, а саме в достатній мірі для розгляду клопотання слідчого, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами, оглянутими слідчим суддею в судовому засіданні. Не заперечує його вчинення і сам підозрюваний.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , суд вважає за існуючий ризик переховування підозрюваного від слідства та суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення як особою, та і виходячи з суті інкримінованого йому злочину.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у справі.

При встановленні наявності цього ризику, враховується встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, згідно якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення іншими показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, і за таких обставин, ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом таких показань та дослідження їх судом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прокурором та слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що перешкоджають органам досудового розслідування уникнути їх без взяття підозрюваного під варту.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Обираючи запобіжний захід, слідчий суддя враховує вік підозрюваного, його майновий та сімейний стан, а також інші характеризуючи дані, які підтверджені наявними у справі доказами.

Беручи до уваги вищенаведене, сукупність вказаних фактів, слідчий суддя доходить переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, та згідно з практикою ЄСПЛ, повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Тримання на гауптвахтах узятих під варту військовослужбовців здійснюється відповідно до чинного законодавства , в тому числі Закону України «Про попереднє ув`язнення» Узяті під варту військовослужбовці розміщуються на гауптвахті на підставі ухвали суду, яка набрала законної сили.

Враховуючи інкримінований ОСОБА_8 злочин, відповідно до ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, суд враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Суд вважає, що з врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, розмір застави який достатньою мірою забезпечить належне виконання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків повинен становити 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти, строком до 17.04.2025 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання - з 12.14 години 18.02.2025 року.

У разі внесення на рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 гривень, вважати, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави та в цьому випадку покласти на нього наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками по справі поза межами судового засідання.

В задоволенні клопотання слідчого та прокурора, щодо застосування застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відмовити.

В задоволенні клопотання адвоката, щодо застосування застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відмовити.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий,суддя ОСОБА_1