УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання слідчого в ОВС відділу СВ УСБУ у Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000134 від 18.12.2024 р., за підозрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 і ч. 2 ст. 113 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 року слідчий в ОВС відділу СВ УСБУ у Хмельницькій області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке 19.12.2024 р., в ході проведення обшуку приміщення каскаду №4 готельного комплексу «Лелека» (Хмельницька область, Хмельницький район, с/рада. Давидковецька Східний під`їзд до м. Хмельницького, 1+500 км.), було тимчасово вилучено у ОСОБА_3 , а саме на належні, як зазначає слідчий, ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Redmi 13c», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , s/ НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «GALAXYM31S», s/nR58N90YACOR, ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Iphone», моделі «12pro», s/ НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 , ІМЕІ: НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «Iphone», моделі «SE», білого кольору; ключ від автомобіля «VOLSKWAGEN» та брелок до сигналізації; жестяну банка з написом «REVO», з метою збереження речових доказів.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, а також конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає. Так, у поданому клопотанні слідчий не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення мають вилучені речі, на які просить накласти арешт слідчий, як речові докази для встановлення обставин, з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за підозрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 і ч. 2 ст. 113 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України.

Також, у клопотанні слідчого не було зазначено кому саме належать ключ від автомобіля «VOLSKWAGEN» та брелок до сигналізації, які було вилучено під час вищевказаного обшуку, слідчим у клопотанні не зазначено, хоча мав зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Окрім цього до клопотання слідчого було долучено облікову картку № від 03.02.2023 р. з якої вбачається, що власником автомобіля «VOLSKWAGEN» ключ від якого та брелок до сигналізації ймовірно було вилучено у ОСОБА_3 належить ОСОБА_6 , якому в рамках кримінального провадження № 0000134 про підозру не повідомлялось. Отже, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, яке на даний час ймовірно належить третій особі, однак, суб`єктом звернення із таким клопотанням мав би бути прокурор.

Не наведено у клопотанні слідчого й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. У клопотанні йдеться, що є необхідність в арешті майна, з позбавленням права відчуження та розпорядження цим майном, однак, в чому полягає ця необхідність, слідчий у клопотанні не зазначає.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та на чиє майно він просить накласти арешт, з долученням документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС відділу СВ УСБУ у Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000134 від 18.12.2024 р., за підозрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 і ч. 2 ст. 113 КК України, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя