Справа № 138/652/24
Провадження №:1-кп/138/125/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000093 від 22.02.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, освіта середня, неодруженого, в силу ст.89 КК України раніше несудимого, паспорт - НОМЕР_1 , ном. тел. НОМЕР_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 21 лютого 2024 року близько 13 год 00 хв, знаходячись по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому та реалізовуючи його, діючи свідомо, розуміючи, що об`єктом посягання є життя та здоров`я особи, будучи агресивно налаштованим стосовно останнього, наніс ОСОБА_5 один удар правою рукою зжатою в кулак у ділянку голови, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №24 від 23.02.2024 у громадянина ОСОБА_5 мали місце такі тілесні ушкодження: садни в потиличній ділянці голови справа, в лобній ділянці голови справа та по задній поверхні правого ліктьового суглобу, які утворились від дії тупого(их) предмета (ів), якими могли бути, як руки так і ноги нападаючого, можливо, 21.02.2024 та всі у сукупності та кожна окремо належать до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, згідно п.2.3.1 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Суд вважає дану кваліфікацію вірною.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав. Суду дав покази, згідно яких у них з ОСОБА_5 давній конфлікт. 21.02.2024 їхав від сина, помітив ОСОБА_5 , що розмовляв з ОСОБА_8 .. Підійшов до ОСОБА_5 , хотів запитати навіщо він кинув пакунок з порохом у комин сину. ОСОБА_5 замахнувся дубинкою на обвинуваченого. ОСОБА_6 з метою захиститися, схопив ОСОБА_5 і перегнув через огорожу, став виривати палицю. Після того, як вирвав дубинку , потягнув ОСОБА_5 за руку та перекинув через відбійник. Вину не визнає. Вважає, що оборонявся. Потерпілий та свідок оговорюють його, а висновок експерта сфальсифікований, оскільки не бачив ніяких тілесних ушкоджень та крові у ОСОБА_5 на голові. Підтвердив, що неприязних відносин зі свідком ОСОБА_8 не було. Цивільний позов не визнає.

Потерпілий ОСОБА_5 суду дав покази, згідно яких обвинуваченого знає, неприязних відносин не було, мав суперечки з сином обвинуваченого. Близько 13:00 год. 21.02.2024 йшов з магазину, ніс хліб, в лівій руці була палиця (ніжка від столу). По дорозі зустрів ОСОБА_8 , стали розмовляти на тротуарі по АДРЕСА_1 . Під час розмови відчув удар по голові, перед цим бачив обвинуваченого, останній переходив дорогу. Від удару впав, коли прийшов до свідомості біля нього був ОСОБА_8 Зателефонував дочці, остання викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_10 - донька потерпілого, суду дала покази, згідно яких 21.02.2024 знаходилась з чоловіком в лікарні. Зателефонував батько, повідомив, що його побив ОСОБА_6 .. Свідок зателефонувала дільничному, виклика поліцію. Коли повернулася додому батько вже був дома. Через тиждень здоров`я батька погіршилось. Зі слів батька знає, що ОСОБА_6 підійшов ззаду, вдарив потерпілого кулаком по голові.

Свідок ОСОБА_8 суду дав покази, згідно яких обвинуваченого знає, проживає по сусідству, перебуває в нормальних відносинах. Потерпілого знає, раніше разом працювали. Точного числа не пам`ятає, розмовляв з ОСОБА_5 на мосту в с. Немія Могилів-Подільського району. Не бачив звідки надійшов ОСОБА_6 .. Обвинувачений взяв потерпілого за шию і утримував, запитав, що останній кинув у комин, наніс один удар кулаком у голову. Після цього, вирвав з рук потерпілого палицю, якою останній відмахувався. Коли розходилися, обвинувачений відштовхнув потерпілого, останній відступився назад, впав через бордюр. В результаті падіння потерпілий розбив голову та руку. Свідок намагався розборонити, крім того, невідома жінка словесно намагалась заспокоїти обвинуваченого та потерпілого.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_11 його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується крім показань потерпілого, свідка, документами в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- витягом з ЄРДР від 22.02.2024, згідно якого, на підставі матеріалів правоохоронних органів, було внесено відомості про кримінальне правопорушення, правова кваліфікація ч.1 ст.125 КК України, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення - 21.02.2024 до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що 21.02.2024 близько 13 год. 05 хв. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 наніс йому удари в область голови та грудей, чим спричинив тілесні ушкодження;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.02.2024, згідно якого ОСОБА_5 просить прийняти міри до ОСОБА_6 , який 21.02.2024 близько 13 год. 05 хв. спричинив йому тілесні ушкодження;

- висновком експерта №24 від 22.02.2024, згідно якого у ОСОБА_5 мали місце такі тілесні ушкодження: садни в потиличній ділянці голови справа, в лобній ділянці голови справа та по задній поверхні правого ліктьового суглобу, які утворились від дії тупого(их) предмета (ів), якими могли бути, як руки так і ноги нападаючого, можливо, 21.02.2024 та всі у сукупності та кожна окремо належать до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, згідно п.2.3.1 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2024 та диском із відеозаписом, в ході якогопотерпілий ОСОБА_5 відтворив обставини, спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2024 та диском із відеозаписом, в ході якогосвідок ОСОБА_8 відтворив обставини, спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..

Невизнаючи свою вину у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому, обвинувачений підтвердив, що між ними є неприязні відносини і 21.02.2024 останній не наносив тілесних ушкоджень, а оборонявся.

Суд вважає покази обвинуваченого надуманими, такими, що не відповідають дійсності та спростовуються показами потерпілого, свідка (у якого відсутній мотив оговорити обвинуваченого, оскільки неприязних відносин немає), висновком судово-медичної експертизи, які вцілому узгоджуються між собою.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України -заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 125 КК України є проступком.

Обвинувачений ОСОБА_6 в силу ст.89 КК України, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, пенсіонер.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Вирішуючи цивільний позов заявлений потерпілим на суму 5000 грн. моральної шкоди та 4856 грн. матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

При цьому ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 1ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В ході судового розгляду суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у спричиненні ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасний розлад здоров`я, а саме: садни в потиличній ділянці голови справа, в лобній ділянці голови справа та по задній поверхні правого ліктьового суглобу.

На підтвердження позову в частині стягнення майнової шкоди, потерпілим надано: виписку ДСП із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого; квитанції на придбання ліків. Згідно виписки, ОСОБА_12 перебував на лікуванні з 26.02.2024 по 06.03.2024, з діагнозом: ІХС; атеросклеротичний міокардіосклероз СМ-І; міжреберна невралгія справа.

Суд вважає, що в цій частині позов недоведений, оскільки суду не надано доказів того, що зазначені в виписці захворювання (або їх загострення), знаходяться в причинному зв`язку з неправомірними діями обвинуваченого та отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з положень статей 23, 1168 ч. 1 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого, свідків, висновок судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 зазнав фізичного болю, що привело до позбавлення звичайного циклу його життя, пристосування до негативних умов існування. З огляду на характер та глибину моральних страждань, керуючись принципом розумності та справедливості, компенсація моральної шкоди в розмірі 5000 гривень є, на думку суду, достатньою для відшкодування.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, понесених ОСОБА_5 на оплату допомоги представника, суд виходить з того, що між потерпілим та адвокатом ОСОБА_4 05.06.2024 року було укладено договір про надання правової допомоги. Згідно розрахунку часу, витраченого на надання правової допомоги та акту № 1 «приймання передачі наданих послуг» від 09.12.2024 клієнтом сплачено адвокату гонорар в розмірі 3000 грн. 00 коп.. Керуючись принципами справедливості та верховенством права й виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, суд приходить до висновку, що витрати на суму 3000 грн. 00 коп. слід вважати розумним та справедливим розміром понесених потерпілим витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 128, 368-370, 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати виним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України, обрати йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 (паспорт серії НОМЕР_3 адреса проживання: АДРЕСА_1 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Відмовити в задоволенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 (паспорт серії НОМЕР_3 адреса проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в сумі 3000 (трьох тисяч) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, представнику потерпілого, потерпілому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1