печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5294/25-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу представництва інтересів держави з питань державної та комунальної власності Управління представництва інтересів держави в суді Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2025 рокуу провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу представництва інтересів держави з питань державної та комунальної власності Управління представництва інтересів держави в суді Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на речі, предмети та документи, що вилучені в ході проведення огляду місця події - пішохідної частини дороги (тротуару) біля будинку за адресою АДРЕСА_1 , саме: мобільний телефон Iphone 15 Pro IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що належить підозрюваному ОСОБА_4 та має пошкодження корпусу.

06 лютого 2024 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання за його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Слідчою групою Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001401 від 20.12.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.10.2024, у старшого водія першої автомобільної групи (забезпечення Адміністраці Дкержприкордонслужби) відділення експлуатації техніки відділу технічного забезпечення ОСОБА_4 , як у особи, що фактично є водієм заступника директора Департаменту охорони державного кордону-начальника Управління організації прикордонного клнтролю Адміністрації Державної прикордонної служби України, та має особисті, ділові, дружні зв`язки з військовими службовими особами Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Міністерства оборони України, виник протиправний умисел щодо організації одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем Збройних сил України та який із серпня 2024 знаходиться на виконанні бойових завдань на лінії зіткнення.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але на пізніше 30.10.2024, ОСОБА_5 під час спілкування з кимось із знайомих (особу на даний час не встановлено), дізналася про ОСОБА_7 який сприяє військовослужбовцям у переведенні з частин, які беруть участь в бойових діях до військових частин, які не задіяні в активних бойових діях на лінії розмежування та отримала номер його мобільного телефону.

В подальшому 30.10.2024, ОСОБА_5 вирішила зв`язатись із ОСОБА_4 та дізнатися з приводу можливого звільнення її цивільного чоловіка ОСОБА_6 зі служби та подальшого виїзду за кордон.

Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел в одержанні неправомірної вигоди безпосередньо від ОСОБА_5 для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Приблизно о 12:00 31.10.2024 годині ОСОБА_5 зустрілася із ОСОБА_4 неподалік вул. Маршала Малиновського у м. Києві. В ході зустрічі, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що є два варіанти шляху: один - це перевести цивільного чоловіка в Київ, а потім його «списати»; інший це отримати рішення МСЕК. При цьому ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, висловив вимогу, що в залежності від обраного ОСОБА_5 варіанту, вартість послуг з переведення та звільнення зі служби її цивільного чоловіка вартуватиме від 9 000 до 17 000 дол. США. Окрім того, ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_5 необхідно надіслати йому скан копію або фото паспорту та військового квитка її чоловіка.

У подальшому, ОСОБА_4 01.11.2024 о 08 год. 05 хв. написав ОСОБА_5 зі свого телефону у месенджер «SIGNAL» повідомлення, що перший варіант коштує 13 000 дол. США другий коштує 17 000 дол. США.

Надалі під час телефонної розмови 08.11.2024 о 16 годині 50 хвилин, що відбувалася в месенджері «SIGNAL» між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , останній повідомив, що варіант що коштував 13 000 дол. США наразі коштує 15 000 дол. США, а варіант за 17 000 дол. США не виріс поки в ціні. При цьому ОСОБА_4 повідомив, що ціни на послуги зростають, з метою створення умов, за яких ОСОБА_5 вимушена пришвидшитись у наданні неправомірної вигоди з метою запобігання шкідливим наслідкам - збільшенням вартості неправомірної вигоди.

Також, з метою створення умов, за яких ОСОБА_5 вимушена пришвидшитись у наданні неправомірної вигоди метою запобігання шкідливим наслідкам 13.11.2024 надіславши ОСОБА_5 повідомлення в месенджері «SIGNAL» о 22 год. 09 хв. та о 22 год. 13 хв., ОСОБА_4 повідомив, що потрібно пришвидшитись, та що необхідно все зробити до кінця неділі, оскільки є «плюс який перекриє всі мінуси».

В подальшому 14.11.2024 о 16 год. 17 хв. під час телефонної розмови, що відбувалася в месенджері «SIGNAL» між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з метою створення умов, за яких ОСОБА_5 вимушена пришвидшитись у наданні неправомірної вигоди метою запобігання шкідливим наслідкам повідомив, що зараз є можливість перевести цивільного чоловіка ОСОБА_5 на службу у військову частину, що дислокується в Київській обл., і що потім такої можливості може небути у зв`язку із чим ОСОБА_5 потрібно швидше вирішувати та запускати процес переведення. Окрім того ОСОБА_4 о 16 год. 22 хв. у месенджері «SIGNAL» надіслав ОСОБА_5 із номером військової частини - НОМЕР_3 та назвою посади - заправник ПММ.

Продовжуючи реалізацію зазначеного вище злочинного умислу ОСОБА_4 у месенджері «SIGNAL» 17.11.2024 о 17 год. 22 хв., 19.11.2024 о 16 год. 02 хв., 21.11.2024 о 19 год. 10 хв., 22.11.2024 о 21 год. 24 хв., 04.12.2024 о 23 год. 13 хв., 05.12.2024 о 13 год. 50 хв., надсилав ОСОБА_5 повідомлення щодо необхідності пришвидшитись у прийнятті рішення про надання останньому неправомірної вигоди для забезпечення переведення її цивільного чоловіка з частини, яка бере участь в бойових діях до військової частини, яка не задіяна в активних бойових діях на території Київської обл. та подальшого звільнення його зі служби.

Надалі 30.01.2025 о 13 год. 48 хв. під час телефонної розмови що відбувалася в месенджері «SIGNAL» між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , останній повідомив ОСОБА_5 , що є ще можливість перевести та звільнити її цивільного чоловіка, але ціна на 2 000 дол. США стала дорожче.

В подальшому під час зустрічі 31.01.2025 о 21 год. 22 хв. за адресою: м. Київ, вул.Радунська, 40 (поблизу магазину «ЕКО Маркет»), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи реалізацію зазначеного вище злочинного умислу ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що умови по переведенню та списанню її цивільного чоловіка такі самі, але їх вартість складає 20 000 дол. США. При цьому ОСОБА_4 повідомив, що за цю неправомірну вигоду, буде здійснено вплив на військових службових осіб в тому числі на командира військової частини, де служить цивільний чоловік ОСОБА_5 , а саме на військову частину прийде наказ з Міністерства оборони України про переведення цивільного чоловіка ОСОБА_5 і в такому випадку командир військової частини змушений буде його відпустити. Також, ОСОБА_4 повідомив, що після переведедення, цивільного чоловіка ОСОБА_5 , буде здійснено вплив на членів військово-лікарської комісії для забезпечення звільнення його зі служби за станом здоров`я. Водночас ОСОБА_4 повідомив, про місце та спосіб надання неправомірної вигоди, а саме що передача грошових коштів має відбуватися або в квартирі, або під під`їздом, або в під`їзді. Також, ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_5 повинна йому скинути фото чи скан копію військового квитка, паспорту, ідентифікаційного коду її цивільного чоловіка. Для демонстрації свого авторитету наявності дружніх, особистих стосунків інших зв`язків із військовими службовими особами, а також для демонстрації можливості здійснити вплив на таких осіб для прийняття ними рішень, ОСОБА_4 розповів ОСОБА_5 про те як йому вдалося «допомогти» перевестися та звільнитися зі служби іншим військовослужбовцям.

В подальшому 31.01.2025 о 23 год. 07 хв. ОСОБА_5 на вимогу ОСОБА_4 у месенджері «SIGNAL» надіслала фото військового квитка та паспорту її цивільного чоловіка ОСОБА_6 .

В наступному, 04.02.2025 о 15 год. 47 хв. під час телефонної розмови, що відбувалася в месенджері «SIGNAL» між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , останній попросив надіслати адресу де перебуває ОСОБА_5 для зустрічі та передачі йому грошових коштів. На що ОСОБА_5 о 15 год. 48 хв. надіслала ОСОБА_4 в месенджері «SIGNAL» повідомлення із зазначенням адреси: АДРЕСА_1 , 1 під`їзд.

Так, о 17 год. 07 хв. 04.02.2025 ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 що вже знаходиться біля під`їзду будинку. Після чого ОСОБА_4 зайшов в під`їзд будинку де його зустріла ОСОБА_5 та вони разом піднялися на дев`ятий поверх.

Надалі ОСОБА_4 , перебуваючи в загальному коридорі на дев`ятому поверсі першого під`їзду будинку за адресою АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_5 для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, умисно, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 20 000 дол. США за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме: за прийняття рішення щодо переведення військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_6 з частини, яка бере участь в бойових діях до військової частини, яка не задіяна в активних бойових діях на лінії розмежування та подальшого звільнення його зі служби, таким чином довівши свій злорчинний умисел докінця, після чого був відразу затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Таким чином ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

ОСОБА_4 04.02.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 369-2 КК України. В ході затримання останнього у випав на землю його особистий мобільний телефон.

Так, 04.02.2025 в період з 18 год. 21 хв. по 19 год. 00 хв. проведено огляд місця події, а саме пішохідної частини дороги (тротуару) біля будинку за адресою м. Київ, проспект Червоної Калини, 14 а. В ході огляду місця події встановлено, що біля будинку за адресою: м. Київ, пр-т. Червоної Калини, 14 а, поруч із підозрюваним ОСОБА_4 виявлено та вилучено його особистий мобільний телефон, а саме: мобільний телефон Iphone 15 Pro IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що має пошкодження корпусу.

Прокурор вказує, що вказані речі та документи відповідно до постанови слідчого визнані речовими доказами так як відповідно статті 98 КПК України є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В ході проведення обшуку здійснено, пошук, виявлення та фіксацію комп`ютерних даних, що міститься на мобільному телефоні та встановлено, що вони мають значення для кримінального провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим суддею встановлено, що 05.02.2025 постановою слідчого мобільний телефон визнано речовим доказом.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу представництва інтересів держави з питань державної та комунальної власності Управління представництва інтересів держави в суді Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0001401 від 20.12.2024 арешт на речі, предмети та документи, що вилучені в ході проведення огляду місця події - пішохідної частини дороги (тротуару) біля будинку за адресою м. Київ, проспект Червоної Калини, 14 а, саме: мобільний телефон Iphone 15 Pro IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що належить підозрюваному ОСОБА_4 та має пошкодження корпусу.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1