Справа № 136/71/18
провадження №1-кп/136/74/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141 від 07.09.2017 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка, Вінницького району, Вінницької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утримані має двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що наказом №35 від 14.10.2014 призначений на посаду начальника Липовецького районного сектора Головного управління ДСГІС України у Вінницькій області та будучи службовою особою, тобто особою, яка обіймає посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, зобов`язаний діяти відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, згідно яких посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах і повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до порядку проходження служби цивільного захисту, передбаченого ст. 101 Кодексу цивільного захисту України, на осіб - начальницького складу служби цивільного захисту поширюються вимоги та обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_3 , як службовій особі, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Крім того, ОСОБА_3 , як начальник Липовецького районного сектора Головного управління ДСНС України у Вінницькій області зобов`язаний чітко дотримуватись вимог чинного законодавства та діяти у відповідності до положення про Липовецький районний сектор Головного управління ДСНС України у Вінницькій області, яке затверджено наказом Головного управління ДСНС України у Вінницькій області №221 від 27.05.2016 згідно якого Липовецький районний сектор є структурним підрозділом апарату Головного управління ДСНС України у Вінницькій області і в межах наданих повноважень забезпечує реалізацію на рівні відповідної ланки територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту заходів у сфері цивільного захисту, виконує функції державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту.

Відповідно до розділу 3 положення про Липовецький районний сектор Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (завдання сектору) останній здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими підприємствами, установами та організаціями, іншими суб`єктами господарювання незалежно від форм власності, а також громадянами України та при виявленні порушень застосовує адміністративно-господарські санкції.

Згідно розділу 6 даного положення (керівництво сектору) сектор очолює начальник, який здійснює безпосереднє керівництво підрозділу і несе персональну відповідальність за організацією і результати його діяльності, окрім того начальник сектору підписує накази організаційно-розпорядчого характеру з питань, що стосуються виконання функцій державного нагляду (контролю) у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, а також у межах своїх повноважень надає обов`язкові для виконання доручення підлеглим особам начальницького складу служби та працівникам.

Натомість, підполковник служби цивільного захисту ОСОБА_3 , порушуючи обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», вчинив умисний корисливий корупційний злочин, поєднаний з вимаганням та одержанням неправомірної вигоди за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , достовірно усвідомлюючи весь обсяг наданих йому Законом та підзаконними нормативно-правовими актами повноважень, в частині здійснення перевірок суб`єктів господарювання Липовецького району, які могли проводитись, як безпосередньо ним так і за його дорученнями працівниками Липовецького районного сектору Головного управління ДСНС України у Вінницькій області, що прямо йому підпорядковані, з метою отримання неправомірної вигоди від фізичної особи підприємця ОСОБА_6 , жителя м. Вінниці, який здійснює на території АДРЕСА_3 підприємницьку діяльність пов`язану з виготовленням, торгівлею пам`ятниками та іншим інвентарем, що використовується при ритуалах поховання людей, протягом тривалого часу, а саме не менше як від 07.09.2017, вимагав та 22.09.2017 отримав неправомірну вигоду в розмірі 1500 гривень, за невчинення будь-яких дій пов`язаних з перевірками даного підприємця на предмет дотримання вимог пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, а також не притягнення його, за можливі порушення, до встановленої Законом відповідальності у майбутньому.

Так, в кінці серпня на початку вересня 2017 року начальник Липовецького районного сектора Головного управління ДСНС України у Вінницькій області підполковник служби цивільного захисту ОСОБА_3 , враховуючи займану ним посаду, її авторитет та пов`язані із цим можливості, а також наявність повноважень пов`язаних з безперешкодною можливістю здійснення перевірок суб`єктів господарювання, умисно, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час неодноразових телефонних розмов із ОСОБА_7 , які супроводжувались погрозами здійснення перевірок та прямими вимогами надання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_8 , що йому, за не створення перешкод у підприємницькій діяльності і відсутності на виробництві будь-яких перевірок щодо дотримання вимог пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту необхідно передати йому грошові в сумі 1500 гривень, на що ОСОБА_9 , усвідомлюючи реальність виконання погроз ОСОБА_3 вимушений був погодитися.

В подальшому 22.09.2017 близько 10 год.30 хв., реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на вимагання та незаконне отримання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди, підполковник служби цивільного захисту ОСОБА_3 , за допомогою телефонного зв`язку зв`язався із ОСОБА_10 та повідомив про необхідність передачі йому в цей день неправомірної вигоди в розмірі 1500 грн., про що ним неодноразово вказувалося у минулому.

В цей же день, близько 12 год.40 хв. ОСОБА_3 попередньо домовившись зустрівся із ОСОБА_10 в м. Липовець Вінницької області біля виробничого приміщення ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , де при вході у дане приміщення отримав від ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди в розмірі 1000 гри., після отримання якої зазначив, що враховуючи сплату ним на його вимогу даних грошових коштів протягом року виробництво ОСОБА_10 ні він, ні інші працівники Липовецького районного сектора Головного управління ДСНС України у Вінницькій області перевіряти не будуть, однак до кінця дня ОСОБА_6 необхідно додатково надати ще 500 гривень, а саме решту вимагаємої ним неправомірної вигоди.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізацію єдиного умислу направленого на вимагання та отримання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди в сумі 1500 грн., 22.09.2017 близько 13 год. 40 хв. ОСОБА_3 , домовившись по телефону про зустріч із ОСОБА_7 , зустрівся із ним в м. Липовець Вінницької області на «Т-подібному» перехресті вулиць 40-річчя Перемоги та В. Липківського, біля пам`ятника танкістам (постамент з розташованим на ньому танком), куди особисто під`їхав на автомобілі ВАЗ 2112 зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та вийшовши з транспортного засобу додатково отримав від ОСОБА_6 решту вимагаємої суми неправомірної вигоди в розмірі 500 гривень, після чого на місці вчинення злочину був затриманий працівниками правоохоронних органів Вінницької області.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди за невчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-яких дій з використанням наданої їй влади та службового становища, що поєднано з вимаганням неправомірної вигоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, суду показав, що в 2017 в кінці серпня, здається 30 серпня до нього зателефонували. Особа представилась ОСОБА_12 , пояснив, що він орендує приміщення та хоче під`їхати, бо турбується за пожежну безпеку та пояснив, що хоче особисто зустрітись. Він спрямував ОСОБА_12 до ОСОБА_13 . Однак ОСОБА_12 наполягав на особистій зустрічі. Оскільки він в цей час був відпустці та заводячи дитину в школу чи зі школи, то зайшов в пожежну частину. ОСОБА_12 особисто приїхав в пожежну частину. Йому було запропонувано пройти в кабінет. Як і всіх відвідувачів, його записали в журнал відвідувачів та він зайшов до його кабінету. ОСОБА_12 став розказувати, що турбується про те, щоб в нього все було гаразд з пожежною безпекою і щоб не було проблем з перевірками. Він, ОСОБА_3 , пояснив, що оскільки ввежено мораторій на перевірки, то на даний час вони не здійснюються. Також він покликав ОСОБА_13 , який розповів про декларацію та необхідні засоби пожежної безпеки.. В ході розмови ОСОБА_12 запропонував благодійну допомогу, пояснюючи це тим, що він працював в Вінниці і знає, як важко пожежникам. Я кажу для чого, ти ж тільки почав працювати, однак ОСОБА_12 запевнив, що в змозі допомогти.. Я гукнув ОСОБА_14 , щоб той дав заяву, рахунок, взяв копію паспорта та документи на підприємця та приміщення.. Ми на 80 % виживаєм за рахунок благодійних внесків. Зі слів ОСОБА_3 - це легко перевірити піднявши відповідні документи, які наявні в пожежній частині. ОСОБА_10 мотивуючи тим, що в нього нема з собою документів, запропонував заїхати в середу чи п`ятницю. Я приїхав, а потім вже і відбулося. Ніяких коштів я в нього не брав і не вимагав. На думку ОСОБА_3 відносно ноього мала місце провокація і фальсифікація.

Будучи допитаний в якості свідка, оскільки в саме такому статусі він був представлений суду стороною обвинувачення ОСОБА_10 , даючи вільні покази, показав, що бачився з ОСОБА_3 два чи три рази. Події, щодо яких його допитують були декілька років назад, Оскільки це було давно, деталей він не пам`ятає. Але чітко може стверджувати, що ОСОБА_3 вимагав 1500 грн, щоб не було перевірок.

На запитання учасників судового розгляду ОСОБА_10 показав, що в той час він займався виготовленням, продажем та встановленням пам`ятників. Торгова точка знаходилась в Липовці біля танку. ОСОБА_3 до нього позвонив, чи він бачачи пропущений перезвонив і вони домовились про зустріч та зустрілись. Потом він позвонив і каже, що треба 1500 грн. ОСОБА_3 звонив у обурливій для нього формі, що він «обязан» за те, щоб всьо було нормально в плані пожежної служби. Неправомірну вигоду він передавав в два етапи: спочатку дав 1000, а потім 500, бо в нього були фінансові проблеми. Він реально боявся погроз зі сторони ОСОБА_3 , бо в нього могли бути штрафні санкції, закриття магазину. В правоохоронні органи він звертався за порадою друзів в правоохоронний орган, що знаходиться біля моста на вул.. Київській, що в м.Вінниця. Він надав правоохоронцям кошти і вони їх помітили. Він, ОСОБА_10 , не пам`ятає, який це був рік, коли відбувались події з ОСОБА_3 . До цього він діяльністю займався в Вінниці роки 3-4. Пам`ятники продавали і встановлювали. Почав працювати в Липовці літом. Не пам`ятає за чією ініціативою, але з ОСОБА_3 вони зізвонились. Зустріч в пожежній частині чи біля неї - була. Ці всі події з ОСОБА_3 відбувались на протязі тижня -півтора. Він, ОСОБА_15 кожного дня їздив в Липовець. В день, коли він давав 1000 грн. ОСОБА_3 він приїхав в Липовець, відкрив магазин біля 9.00, виставив рекламу, розклав товар. В районі обіда зателефонував ОСОБА_3 і він йому сказав, що є неповна сума- тільки 1000 грн. Пізніше давав йому ще 500,, але здається на другий день. Апаратуру для фіксації злочину надівали йому в Липовці. Гроші прискали здається аерозолем. Йому здається, що гроші вимагав саме обвинувачений ОСОБА_3 . Вимогу про надання неправомірної вигоди йому висунули під час другої розмови біля магазину. Потім він поїхав до УБОЗУ. Гроші передавав в районі тижня. Чого зустрічались біля пожежної частини він, ОСОБА_15 не пам`ятає, але це було після першого дзвінка. В нього погана пам`ять і проблеми зі слухом. З дружиною в Єгипет чи Турцію після одруження не їздив. З ОСОБА_3 в близьких відносинах не був. Він не дуже вживає алкогольні напої. На весіллі випив в міру. На другий день посередньо. Дня два святкували весілля. Жодних заходів пожежної безпеки в мене не було обладнано. Зміст розмов з ОСОБА_3 не пам`ятає. Вимогу передати гроші було висловлено нагло, нарвано, ніби він ОСОБА_15 йому давно винен, але не віддає.

Суд вимушений констатувати, що всі намагання, як сторін обвинувачення, захисту так і суду з`ясувати детальні обставини подій, які мали місце за участю ОСОБА_15 , були безрезультатними, оскільки ОСОБА_15 посилався на те, що їх не пам`ятає.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст..12 КПК України Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст.. 84, 85, 86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Суд повинен ретельно перевіряти доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення і надати розумне. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого.

З метою забезпечення справедливості судового розгляду, суд насамперед повинен надати відповідь на твердження обвинуваченого щодо вчинення відносно нього провокації чи фальсифікації.

Для відмежування провокації суд буде використовувати, як змістовний критерій, зокрема з`ясовувати наявність чи відсутність суттєвих змістовних ознак притаманних провокації правоохоронних органів, та процесуальний критерій, зокрема наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням змагальності та рівності сторін.

Зокрема важливим питанням є те, ким була ініційована зустріч між обвинуваченим та особою в якої, як стверджує сторона обвинувачення вимагали неправомірну вигоду, а саме ОСОБА_10 .

Будучи допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_10 не зміг чітко підтвердити, що саме ОСОБА_3 до нього телефонував з вимогою зустрітися.

В той же час обвинувачений ОСОБА_3 стверджував, що дзвінок до нього з ініціативою особистої зустрічі був саме від ОСОБА_10 .

Жодних доказів, які б могли спростувати твердження ОСОБА_3 суду не надано, в зв`язку з чим, виходячи з принципу затвердженого в ч. 3 ст. 62 Конституції України, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає встановленим, що ініціатива первісного телефонний дзвінок та ініціатива зустрічі виходила від ОСОБА_10 .

Суд приймає, як вільні та надані без стороннього впливу саме ці покази ОСОБА_16 , який був допитаний в якості свідка і відкидає, як недостовірні його подальші покази, які він давав, будучи допитаний, як потерпілий за ініціативою прокурора ОСОБА_17 за перебігом тривалого часу, оскільки очевидно, що відомості, які він повідомляв стали йому відомі, чи він їх згадав за допомогою впливу сторонніх осіб.

Аналізуючи надані ОСОБА_10 показання, враховуючи їх характер та повноту, а також інші обставини справи та судового розгляду, суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 є штатним чи позаштатним співробітником правоохоронних органів. Зокрема вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що суд неодноразово викликав ОСОБА_10 направляючи судові повістки засобами поштового зв`язку по його місцю проживання, надавав прокурору їх для вручення ОСОБА_10 . Однак ні засобами поштового зв`язку, ні внаслідок зусиль прокурора ці повістки не були вручені. Лише неодноразове спрямування прокурором відповідних листів на адресу УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України, щодо вручення судової повістки чи іншого оповіщення ОСОБА_10 про необхідність явки до суду- забезпечило його присутність.

Як вказав у своїх показаннях ОСОБА_10 після висунутої йому вимоги про надання неправомірної вигоди, він за порадою друзів звернувся в правоохоронний орган з заявою в м. Вінниця по місцю розташуванню в минулому УБОЗ. Загальновідомим фактом є те, що в даному приміщенні на той час розташовувалось УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України, яке в подальшому здійснювало, як гласні так і негласні слідчі дії в даному кримінальному провадженні.

В той же час заява про вчинення кримінального правопорушення, яка датована 07.09.2017, від імені ОСОБА_10 подавалась керівнику Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_18 , де і була зареєстрована 07.09.2017, про що свідчить вхідний штамп з відповідними написами т.1. а.с.п. 128.

Відмінність населених пунктів, де знаходяться правоохоронний орган, куди звернувся ОСОБА_10 , зокрема : м. Вінниця та м. Немирів, як і назва правоохоронного органу, згідно матеріалів справи породжує небезпідставні сумніви, щодо правдивості інших показів ОСОБА_10 та в свою чергу також вказує на те, що він є штатним чи позаштатним співробітником правоохоронних органів.

Неможливість отримати від ОСОБА_10 будь-яких детальних показань позбавляє можливості суд використати процесуальний критерій з дотриманням змагальності та рівності сторін, щодо спростування твердження обвинуваченого, що відносно нього мало місце провокація та фальсифікація справи. Натомість надані ним показання, взагалі позбавляють можливості сприймати їх як достовірні. Зокрема ОСОБА_10 вказував, що бачив ОСОБА_19 лише 2-3 рази, в той час, якщо слідувати логіці його показань це мало місце щонайменше 4 рази (1 - біля пожежної частини, 2. - біля магазину, коли ОСОБА_3 вимагав в нього неправомірну вигоду, хоча в тому, що це був ОСОБА_3 він не повністю впевнений і 3 та 4 - під час передання частинами неправомірної вигоди).

Подальші дії вчинені правоохоронними органами взагалі свідчать про наявність грубих порушень закону.

Згідно ч. 7 ст.214 КПК України, якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Лише 10.10.2017, тобто по збігу більш, як місяця, згідно Постанови про визначення підслідності т.1. а.с.п. 134 прокурором Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_20 було визначено підслідність за слідчим відділом прокуратури Вінницької області, а кримінальне провадження направлено заступнику прокурора Вінницької області для організації досудового розслідування та визначення слідчого та прокурора, який здійснюватиме нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва.

Підслідність за слідчим відділом прокуратури Вінницької області була визначена з тих мотивів, що займана посада ОСОБА_3 , а саме начальника Липовецького РС ГУ ДСНС України у Вінницькій області надає йому статус працівника правоохоронного органу, що в свою чергу, згідно ст.. 216 КПК України та Перехідних положень до нього відносить підслідність кримінального правопорушення вчиненого працівником правоохоронного органу до компетенції органів прокуратури.

В той же час посада, яку займав на той час обвинувачений ОСОБА_3 , була чітко вказана заявником ОСОБА_10 в його заяві т.1. а.с.п. 128, а відтак прокурор, який вносив відомості до ЄРДР і яким вочевидь мав би бути керівник Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_18 , якому адресована заява, мав би не пізніше 08.09.2017 року визначити підслідність внесеного до ЄРДР кримінального провадження за заявою ОСОБА_10 . В той же час, за відсутності будь-якого доручення зі сторони керівника Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_18 , щодо внесення відповідних відомостей до ЄРДР, вони були внесені, як вбачається з витягу з кримінального провадження № 0000141 прокурором прокуратури ОСОБА_20 .

Невизначення підслідністі за слідчим відділом прокуратури Вінницької області та не спрямування відповідного кримінального провадження Прокурору Вінницької області чи його заступнику відповідно до розподілу повноважень в Прокуратурі Вінницької області фактично поставило поза законом всі слідчі дії та процесуальні рішення, які приймались ними, чи доручення на проведення яких давались ними, оскільки виключно до повноважень керівника Прокуратури Вінницької області, згідно ст..37 КПК України входили повноваження визначати прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, або групу прокурорів в разі необхідності після початку досудового розслідування.

Враховуючи, що всі процесуальні дії, процесуальні рішення, доручення на проведення процесуальних дій, звернення з відповідними клопотаннями та отримання судових дозволів здійснювалось прокурорами Немирівської місцевої прокуратури, повноваження яких не були визначені відповідною постановою Керівника Прокуратури Вінницької області, враховуючи підслідність даної справи - всі докази зібрані за їх результатами та похідні від них є недопустимими, оскільки зібрані неповноважними особами, або за дорученням неповноважних осіб.

Фактично прокурори Немирівської місцевої прокуратура за споглядацької позиції керівника даної прокуратури передбрали на себе невластиві їм повноваження органу досудового розслідування, що не передбачено діючим КПК, який хоч і надає право прокурорам приймати відповідні процесуальні рішення чи проводити процесуальні дії в ході досудового розслідування, однак повноважень здійснювати їм досудове розслідування в цілому не надає. Вказаний розподіл повноважень, визначений КПК і є гарантією незалежного та неупередженого досудового розслідування.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що всі докази надані стороною обвинувачення були отримані органами прокуратури, зокрема прокурорами Немирівської місцевої прокуратури, шляхом реалізації ними невластивих їм повноважень органу досудового розслідування, що не передбачено КПК України, або є похідними від них - вони є недопустимими.

Стороною захисту наводились і інші доводи, щодо недопустимості тих чи інших доказів, однак суд не вбачає потреби їм давати оцінку за наявної очевидної недопустимості доказів з підстав, які викладені вище.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні належні та допустимі докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути» повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням викладеного раніше, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий сторонами обвинувачення та захисту з точки зору належності» допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки допустимих доказів на доведення наявності в його діях складу даного кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне його, виправдати .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Судом встановлено, що до обвинуваченого ОСОБА_3 24.09.2017 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29.09.2017 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 63 992 грн. Застава внесена ОСОБА_21 02.10.2017. Ухвалою суду від 17.04.2018 ОСОБА_3 змінено запобіжний захід на особисте зобов`язання, строк дії обов`язків в межах якого закінчився.

Також судом встановлено, що було вжиті заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно питання про яке суд вирішує відповідно до 4 ст.174 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 368 КК України, ст.ст. 349,370,371,373,374-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати невинуватим та виправдати за ч. 3 ст. 368 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Скасувати запобіжний захід ОСОБА_3 - особисте зобов`язання.

Скасувати арешт накладений на:

- грошові кошти у сумі 1500 гривень купюрами номіналом: 100 грн. серії СЕ № 7823756, 200 грн. серії КК № 5750288, 200 грн. серії ЕД № 2553775; 200 грн. серії ЄФ № 4322664, 200 грн. серії УЛ № 5636077, 200 грн. серії КЗ № 4639790, 200 грн. серії КЖ № 2302666, 200 грн. серії ХГ № 1533733;

- грошові кошти у сумі 153 гривні купюра номіналом: 100 грн. серії КС № 9207383; 20 грн. серії ТК № 2075979; 20 грн. серії ТЖ № 8037522; 5 грн. серії УЄ № 7591036; 2 грн. серії СВ № 5530344; 2 грн. серії РД № 2728710; 2 грн. серії ПЕ № 4888509; 2 грн. серії ТВ № 6056312;

- службове посвідчення на ім`я ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 , видане 05.10.2015;

- банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 ;

- 100 (сто) доларів США серія та номер ЬВ88118824М;

- мобільний телефон марки "Nокіа", ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» номер телефону НОМЕР_6 та сім-карткою мобільного оператора «Лайф» із невстановленим номером телефону;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 № НОМЕР_7 , виданого Вінницьким МРЕВ 20.10.2005;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки ВАЗ 2111, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_22 ;

- автомобіль марки ВАЗ 2111, 2000 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_8 , виданого 14.10.2002 Ямпільським МРЕВ УДАІ ДАІ ГУ МВС у Вінницькій області, належить ОСОБА_22 , жителю с. Довжок, Ямпільського району Вінницької області;

- грошові кошти, добровільно видані ОСОБА_23 в сумі 300 грн., з яких купюри номіналом 200 грн. серія КЖ № 8241475, та 2 купюри номіналом по 50 грн. серіями: К31315393, УП7452939;

- мобільний телефон марки Samsung GT-Ei2001, ІМЕІ НОМЕР_9 , оболонки пластикові від сім карток № НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_12 , блакитний конверт «Київстар» з написом НОМЕР_14, заяву до банку «Русский стандарт» № 99464904;

- штани та куртку форменого одягу ГУ ДСНС України, у якій ОСОБА_3 був одягнений 22.09.2017 у момент затримання на підставі ст. 208 КПК України;

- банківські рахунки ПАТ КБ «ПриватБанк», відкриті на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_13 ;

- банківські рахунки ПАТ «Ощадбанк», відкриті на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_13 .

Речові докази, а саме майно, щодо якого скасовано арешт - повернути законним володільцям.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення, а учаснику провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_24