Справа № 444/207/24
Провадження № 1-кп/444/66/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження 101155, внесеного 24.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Червонограда Львівської області, громадянина України, українця, не одруженого, військовослужбовця, в званні старший солдат, проходить військову службу на посаді стрільця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий, адвокатом, нотаріусом чи депутатом не є

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

представник потерпілих ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

потерпіла ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2023 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним по автодорозі «Ковель-Червоноград-Жовква», у напрямку до м. Жовкви Львівського району Львівської області, при проїзді ділянки дороги у районі 152 км, що у с. Туринка (Жовківської територіальної громади) Львівського району Львівської області, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. п. 1.3, 1.5; Розділу 2 п. п. 2.3 б), д), Розділу 18 п. п. 18.1 Правил дорожнього руху, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 яка переходила проїзну частину дороги зліва направо відносно руху транспортного засобу по нерегульованому пішохідному переході.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_9 від отриманих травм померла. Обвинуваченй ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, вказав, що дійсно 24 жовтня 2023 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин керував автомобілем марки «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним по автодорозі «Ковель-Червоноград-Жовква», у напрямку до м. Жовква Львівського району Львівської області вчинив наїзд на пішохода, що переходив дорогу.

Аналізуючи усі докази, надані стороною обвинувачення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні є доведеною повністю.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази, надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення ДТП.

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 .

Злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_3 згідно із ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких. При цьому необережній формі вини у ставленні особи до наслідків вчиненого нею суспільно небезпечного діяння у виді смерті потерпілого, що охоплюється ч. 2 ст. 286 КК України, кореспондує умисел винного на порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. За таких обставин слід виходити з того, що вказаний склад злочину характеризується змішаною формою вини, і хоча особа не бажає настання смерті потерпілого, проте своїми умисними діями, спрямованими на порушення Правил дорожнього руху, спричиняє такі тяжкі наслідки.

Обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину, та враховує особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, те, що він на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, учасник бойових дій..

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Обставини, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття у вчиненому злочині.

Санкцією ст. 286 ч. 2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції статті, за якою він судиться.

З урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд прийшов до переконання, що достатнім покаранням є покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавленням права керувати транспортними засобами оскільки він є дійючим військовим і керування транспортними засобами є частиною виокнння ним службових обовязків.

Однак, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину поністю, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро покаявася у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також з врахуванням позиції обох потеропілих, які просять не позбавляти його волі, а також ті обставини, що ОСОБА_3 є інвалідом другої групи внаслідок отриманих поранень отриманих при захисті України в складі Збройних сил України, на даний час продовжує військову службу, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому відповідний іспитовий термін та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо цивільних позовів.

Потерпілі відмовилися від відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 , оскільки така буде сплачуватися обвинуваченим добровільно відповідно до угоди від 31.03.2025 року між сторонами.

Щодо моральної та метеріальної шкоди, яку потерпілі просять стягнути з НАЗК "Оранта": завдану моральну шкоду оцінюють в 40200 грн та матеріальну шкоду в розмірі 160000 грн.

Відповідно з ОСОБА_3 просять стягнути майнову шкоду в прозмірі 127105 грн.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що усі пред`явлені цивільні позови підлягають до задоволення.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов потерпілих про стягнення моральних та матеріальних збитків підлягає до задоволення відповідно до ст. ст. 127 - 129 КПК України та ст. 1167 ЦК України.

У відповідності до вимог ст. 128 КПК України, особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним та засудити за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 /три/ роки позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами .

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовувальним строком на 1 (один) рік, якщо він упродовж визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обовязки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити.

Cтягнути з НАЗК "Оранта" в користь потерпілоі ОСОБА_10 моральну шкоду в прозмірі 40200 грн.

Cтягнути з НАЗК "Оранта" в користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в прозмірі 40200 грн .

Cтягнути з НАЗК "Оранта" в користь потерпілого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 160000 грн.

Cтягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 127105 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертиз, 42 702 грн., 58 коп., а саме:

- витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта № 4591-Е від 26 грудня 2023 року) у розмірі 6 058 грн 24 коп.;

- витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу (висновок експерта № 4589-Е від 24 листопада 2023 року) у розмірі 5974 грн 50 коп.;

- витрати на проведення автотехнічної експертизи (висновок експерта 4588-Е від 21 грудня 2023 року) у розмірі 13252 грн 40 коп.;

- витрати на проведення судової трасологічної експертизи (висновок експерта № 4590-Е від 18 грудня 2023 року) у розмірі 13 631 грн 04 коп.;

- витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди (висновок експерта № СЕ-19/114-23/25740-ІТ від 09 січня 2024 року) у розмірі 3786 грн 40 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду упродовж 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1