Справа 368/1067/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/633/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатки ОСОБА_9 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 31 березня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 31 березня 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимостей, засуджено:

за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки;

за ч. 1 ст. 361 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

за ч. 2 ст. 361 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки;

на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_8 призначене у виді позбавлення волі строком на 5 років;

цивільний позов ОСОБА_10 задоволено та стягнуто із ОСОБА_8 на його користь 55 359 грн 11 коп. у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 5 000 грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_11 , 16 липня 2022 року, у період часу з 01 годині 07 хвилин до 14 години 31 хвилини, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , маючи доступ до облікового запису автоматизованої системи Інтернет-Банк «Приват 24», який належить ОСОБА_10 , з метою незаконного втручання в роботу автоматизованих систем, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі витоку інформації та бажаючи їх настання, без дозволу власника, отримав доступ до персональних даних ОСОБА_10 , наявних в АТ КБ «ПриватБанк», що призвело до витоку вищевказаної інформації, у результаті чого здійснив 19 епізодів несанкціонованого втручання в автоматизовану систему Інтернет-Банк «Приват 24» та здійснив онлайн перерахування кредитних коштів із банківської картки ОСОБА_12 на загальну суму у розмірі 65 359 грн 11 коп.

Крім цього, ОСОБА_8 , 16 липня 2022 року, у період часу з 01 години 07 хвилин до 14 години 31 хвилини, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, за допомогою облікового запису автоматизованої системи Інтернет-Банк «Приват 24», який належить ОСОБА_10 , шляхом переказу грошових коштів із банківської картки, яка належить останньому, здійснив 19 епізодів викрадення коштів з рахунку потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 65 359 грн 11 коп., чим завдав останньому майнової шкоди у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. В обґрунтування доводів скарги захисник указала на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання не було враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: факт визнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні, щире каяття та активне сприяння у ході розкриття злочину; часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілому. Крім того, апелянт звернула увагу на те, що обставини, що обтяжують покарання, під час досудового розслідування та під час судового розгляду встановлено не було. Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та має на утриманні малолітню дитину та дружину. Вищевказане вказує на можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України. Просила вирок змінити в частині покарання. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_9 , підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав необґрунтованими, просив залишити скаргу без задоволення, а вирок без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вирок в частині доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого учасниками судового провадження не оскаржувався, а тому колегією суддів, у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України, не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України колегією суддів не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині незаконності призначеного покарання, то на думку колегії суддів вони грунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Законом допускається звільнення особи як від покарання, так і від відбування покарання.

Цих вимог закону суд першої інстанції при вирішенні питання про покарання обвинуваченого у повній мірі не дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував: тяжкість вчинення кримінальних правопорушень, які відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, а також те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місце реєстрації та проживання. У якості обставини, яка з огляду на положення ст. 66 КК України пом`якшувала покарання обвинуваченого судом визнанечасткове добровільне відшкодування завданого збитку. При цьому, обставин що обтяжували його покарання судом не встановленою.

Сукупність указаних обставин привела суд першої інстанції до переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі за сукупністю кримінальних правопорушень строком на 5 років із реальним відбуванням призначеного покарання. Висновок про необхідність реального відбування обвинуваченим призначеного покарання, що за своїм змістом фактично є висновком про відсутність підстав, для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України, суд першої інстанції мотивував виключно тим, що матеріали кримінального провадження не містять декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів обвинуваченим, щоб дало можливість суду призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання.

Водночас, на переконання колегії суддів, висновки суду в частині фактичної відмови у застосуванні положень ст. 75 КК України зроблені без врахування фактичних обставин справи, у тому числі і даних які характеризують особу обвинуваченого, всупереч положенням ст. 75 КК України та без наведення належних мотивів даного рішення.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України, умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, про особу винного та на інших обставинах справи.

Як вбачається із вироку, обвинуваченому призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, що відповідає одній із умов, передбачених ч.1 ст. 75 КК України. Щодо другої умови, яка надає можливість звільнення особи від відбування покарання із випробуванням, то колегією суддів враховується сукупність усіх даних про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до вчиненого, його процесуальна поведінка у ході досудового слідства та судового розгляду.

Колегією суддів, окрім обставин врахованих судом при призначенні покарання ОСОБА_8 враховується те, що обвинувачений обіймає посаду робітника благоустрою у комунальному підприємстві Кагарлицької міської ради «Міськрембудсервіс» з 22.04.2024, має ряд позитивних характеристик за місцем проживання, проживає з дружиною та двома дочками, 2020 та 2023 року народження, що свідчить про його соціальну адаптацію у суспільстві.

Колегією суддів при вирішенні питання про покарання обвинуваченого враховуються обставини, які виникли після ухвалення вироку та істотно впливають на вирішення питання про покарання.

Колегією суддів враховується те, що після ухвалення вироку у обвинуваченого народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 друга донька ОСОБА_13 .

Обвинувачений повінстю відшкодував завдану потерпілому шкоду. Потерпілий звернувся до апеляційного суду із заявою у якій просив не позбавляти обвинуваченого свободи.

Колегією суддів звертається увага на те, що обвинувачений усвідомив сутність вчинених ним кримінальних правопорушень, розкаявся у їх вчиненні.

Аналіз указаних даних у їх сукупності дає підстави стверджувати те, що каяття обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень дійсно є щирим і дійсно відображає його внутрішнє ставлення до вчинених кримінальних правопорушень та їх наслідків.

Сукупність наведених вище факторів та обставин приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, встановити йому іспитовий строк тривалістю в три роки, що на думку колегії суддів є достатнім для подальших висновків про звільнення обвинуваченого від покарання чи направлення його для реального відбування покарання, та покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п. 1 і 2 ч.1 ст. 76 КК України. На думку колегії суддів, покарання у видіпозбавлення волі строком на 5 років із звільненням від відбування цього покарання із випробування є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку із викладеним, вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 31 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 підлягає зміні в зазначеній вище частині.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 31 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

До покарання, призначеного ОСОБА_8 вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 31 березня 2023 року у виді позбавлення волі строком на п`ять років застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування зазначеного покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в три роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

В решті вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 31 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту її проголошення.

СУДДІ

_____________________ ОСОБА_2 _____________________ ОСОБА_3 _____________________ ОСОБА_4