Справа № 444/4125/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1221/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Сокальського відділу Шептицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06.11.2024 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Боянець, Жовківського району, Львівської області, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 342 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 грн.

Речовий доказ автомобіль марки Фольксваген Т4, р. н. НОМЕР_1 повернуто ОСОБА_7 .

Згідно з вироком суду, 22 серпня 2024 року на території господарства АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , розмістив у салон автомобіля марки «Volkswagen Т4» чорного кольору, р. н. НОМЕР_1 , рештки тваринного походження (копита, голови, шкіри), які утворилися в результаті проведеного ним розбирання тварин, після чого, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, в порушення ст. 33 Закону України «Про відходи», якою заборонено несанкціоноване скидання і розміщення відходів, ст.25 Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною» щодо відповідальність за порушення законодавства про побічні продукти тваринного походження, ст.46 Закону України «Про охорону земель», яка зобов`язує громадян забезпечувати своєчасне вивезення відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення, ст.16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», яка покладає обов`язок дотримання вимог ветеринарних, санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм під час виробництва, переробки та реалізації продукції тваринництва, ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», яка зобов`язує громадян здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, забрудненню навколишнього середовища, використовуючи зазначений вище транспортний засіб, вивіз вказані рештки тваринного походження в лісовий масив між населеними пунктами Боянець - Великі Мости, а саме хутір «Станислівка» та які скинув у яму, тим самим забруднив земельну ділянку відходами, шкідливими для довкілля, що проявилось у накопиченні в ґрунті токсичних хімічних сполук, хвороботворних бактерій та паразитів, які можуть викликати спільні для людей і тварин захворювання.

Окрім цього встановлено, що 22 серпня 2024 року приблизно о 12 годині 50 хвилини поліцейським офіцерам громади СВГ ВП Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області - капітану поліції ОСОБА_10 та капітану поліції ОСОБА_11 надійшло усне повідомлення про те, що в лісовий масив між населеними пунктами Боянець Великі Мости Червоноградського району Львівської області заїхав автомобіль «Volkswagen Т4» чорного кольору, який ймовірно буде скидати рештки тваринного походження (копита, голови, шкіри).

Під час виконання вищевказаними працівниками поліції службових обов`язків, в ході реагування на вищезазначене повідомлення, вони прибули в лісовий масив між населеними пунктами Боянець - Великі Мости, а саме хутір «Станислівка» де ними було виявлено автомобіль марки «Volkswagen Т4» чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підійшовши до вказаного автомобіля працівником поліції ОСОБА_10 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» було висунуто вимогу ОСОБА_7 пред`явити посвідчення водія та технічний паспорт.

В подальшому, ОСОБА_7 маючи умисел на вчинення протиправних дій, не виконавши законної вимоги працівника поліції, почав рух вищевказаним автомобілем, чим вчинив опір працівнику поліції ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду змінити в частині вирішення питання щодо долі речових доказів та транспортний засіб конфіскувати в дохід держави.

В мотивах апеляційної скарги звернув увагу на те, що відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Зазначив, що транспортний засіб використовувався обвинуваченим як засіб вчинення злочину, оскільки на ньому він перевозив шкідливі для довкілля відходи. Відтак, вважає, що такий підлягає конфіскації.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про відкладення такого у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Обвинувачений ОСОБА_7 на розгляд апеляційної скарги не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце такого, про причини неявки не повідомив.

Участь обвинуваченого під час апеляційного розгляду не є обов`язковою, оскільки у апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення його становища та від нього не надходили відповідні клопотання.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду обвинувачений не утримувався під вартою, не подавав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю і апеляційним судом не приймалось рішення про обов`язкову участь особи в судовому засіданні та належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду, колегія суддів приходить до переконання, що здійснення апеляційного розгляду за його відсутності не суперечить приписам ч. 4 ст. 405 КПК України.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 8 серпня 2024 року у справі №396/419/20.

Відтак, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який заперечив проти такої, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог закону при вирішенні питання щодо долі речових доказів не дотримався.

У відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України судом під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження, має бути вирішено питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів.

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.11.2024 року речовий доказ автомобіль марки Фольксваген Т4, р. н. НОМЕР_1 повернуто ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Санкціями ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 342 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі від однієї до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому колегія суддів приходить до переконання, що у вказаних кримінальних правопорушеннях може застосовуватись спеціальна конфіскація.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Вироком суду встановлено, що транспортний засіб марки Фольксваген Т4, р. н. НОМЕР_1 , використовувався обвинуваченим для перевезення шкідливих для довкілля відходів з метою подальшого його викиду, що призвело до забруднення землі, а тому був засобом вчинення злочину.

Постановою слідчого від 23.08.2024 року, транспортний засіб марки Фольксваген Т4, р. н. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що у кримінальних провадженнях за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 342 КК України може застосовуватись спеціальна конфіскація, а транспортний засіб використовувався обвинуваченим як засіб вчинення злочину, відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КК України, такий підлягає спеціальній конфіскації.

Чинний КПК України не передбачає заборони застосовувати спеціальну конфіскацію до майна, яке належить на праві спільної сумісної власності подружжя, один із яких є обвинуваченим.

Відтак, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання щодо долі речових доказів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Сокальського відділу Шептицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06.11.2024 року змінити.

Речовий доказ транспортний засіб марки Фольксваген Т4, р. н. НОМЕР_1 ,конфіскувати в дохід держави.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4