Провадження № 1-кс/742/24/25
Єдиний унікальний № 742/55/25
У Х В А Л А

іменем України

06 січня 2025 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м.Прилуки клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів працюючого неофіційно, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України,

УСТАНОВИВ:

Слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 подано до суду клопотання, погоджене прокурором ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що 04.01.2025 близько 15 год., під час проведення заходів з оповіщення громадян призивного віку, перебуваючи на ґрунтовій дорозі між господарствами N? 2 та N?3 по Другому провулку «Ракітний» м. Прилуки, громадянин якого зупинили для перевірки військово - облікових документів, застосував до інструктора відділення рекрутингу та комплектування 1-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , штаб сержанта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фізичне насильство, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді саден обох кінцівок рук та подряпин в області обличчя потерпілого.

Відомості по даному факту слідчим відділом Прилуцького РВП ГУНІ в Чернігівській області 04.01.2025 внесені до ЄРДР за N?0000017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що відповідно до Указу в.о. Президента України N? 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України N? 1126-VII від 17.03.2014, в Україні оголошено часткову мобілізацію, у зв?язку з чим в Україні настав особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України N? 2102-1X від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. з 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався, у тому числі Указом Президента України від 28.10.2024 N? 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України N? 3891-1X від 23.07.2024 - з 05 год 30 хв. 12.08.2024 строком на 90 діб. Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України N? 2105-1X від 03.03.2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 діб, яка неодноразово продовжувалася, у тому числі на підставі Указу Президента України N?741/2024 від 28.10.2024, затвердженим Законом України N? 4025-1X від 29.10.2024 - з 10.11.2024 строком на 90 діб.

Згідно зі ст. 49 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року N?560, у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції від 01.01.2025, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов?язані мати при собі військово-обліковий документ та пред?являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

ОСОБА_7 , штаб сержант ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 включений до складу представників ІНФОРМАЦІЯ_6 та є представником влади - службовою особою, яка наділена спеціальними повноваженнями щодо проведення перевірки військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років та вручення повістки військовозобов?язаним.

Відповідно до наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_6 (про проведення оповіщення) ВІД 04.01.2025, ОСОБА_7 призначений старшим групи оповіщення громадян на території м. Прилуки та Прилуцького району.

04 січня 2025 року, близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом з військовослужбовцем ОСОБА_8 - діловодом відділення обліку мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснив виїзд територією м. Прилуки для проведення заходів щодо оповіщення громадян.

ОСОБА_7 перебував при виконанні службови обов?язків та здійснював функції представника влади.

Близько 15 год. 15 хв., перебуваючи по вул. Ігоря Сікорського, поблизу будинку N?2 у м. Прилуки Чернігівської області, будучи одягненим у військовий однострій Збройних сил України з відповідними шевронами та знаками розрізнення, ОСОБА_7 висловив законну вимогу до ОСОБА_5 , щодо надання військово-облікового документа.

У подальшому, ОСОБА_5 достовірно знаючи, що перед ним знаходиться військовослужбовець, що здійснює функції представника влади та уповноважений на перевірку військово-облікових документів в осіб чоловічої статті віком від 18 до 60 років, усвідомлюючи, що останній перебуває при виконанні службових обов?язків, ігноруючи його законну вимогу пред?явити військово-обліковий документ, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою припинення службової діяльності працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дістав правою рукою з власного рюкзака предмет візуально схожий на кухонний молоток-сокиру, яким в подальшому завдав ОСОБА_7 не менше двох ударів тупою частиною в область верхніх кінцівок, після чого почав втікати у протилежному напрямку однак ОСОБА_7 наздогнав його та повалив на землю. В подальшому, перебуваючи на землі, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, з метою спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, ліктем лівої руки наніс останньому один удар в область носу. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійних гематом і саден голови, обох кистей, перелому кісток носу, закритої черепно - мозкової травми та струсу головного мозку, які відповідно до п. 2.1.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України N?б від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

04.01.2025 за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України було затримано: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

05.01.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

Вина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння підтверджується зібраними доказами, а саме: - заявою потерпілого ОСОБА_7 від 04.01.2025 року про факт нанесення йому тілесних ушкоджень; - протоколом огляду місця події від 04.01.2025 року, в ході якого було зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину та вилучено знарядля яким було нанесено тілесні ушкодження потерпілому; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який розповів про обставини отримання тілесних ушкоджень; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив про обставини, які передували конфлікту між підозрюваним та потерпілим, а також про обставини отримання останнім тілесних ушкоджень; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка розповіла про обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень; - консультативним висновком КНП «Прилуцька ЦМЛ» від 04.01.2025 відповідно до якого було зафіксовано наявні у ОСОБА_7 тілесні ушкодження; - протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого останній безпосередньо на місці події відтворив обставини отримання ним тілесних ушкоджень; - повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; - іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Зібрані фактичні дані в своїй сукупності дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, а саме в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв?язку з її службовою діяльністю, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового слідства і суду, обгрунтовується тим, що ОСОБА_5 усвідомлюючи те, що санкція інкримінованого йому правопорушення передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, тому може без дозволу слідчого та прокурора залишити місце свого проживання та переховуватися від органів досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків та потерпілого) полягає у тому, що оскільки підозрюваному ОСОБА_5 після ознайомлення з додатками до даного клопотання, стало достеменно відоме місце проживання та роботи свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, тому маючи можливість вільно пересуватися він може вступити з ним в зносини та шляхом умовляння, шантажу, чи підкупу може спонукати їх до відмови від дачі показів та участі в інших слідчих діях або спонукати їх дати неправдиві покази.

Показання свідків, висновки експертів, мають важливе значення для цього кримінального провадження, проте в умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо, а також використовуючи зв?язки із іншими особами, впливати на вказаних осіб у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, може бути вираженим у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, оскільки даний злочин було вчинено за відсутності будь-яких свідків та очевидців.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що обставини інкримінованого злочину свідчать про запальний характер підозрюваного, а також те, що вказаний злочин було вчинено під час звичайної перевірки документів, тому перебуваючи на волі, у разі виникнення подібних обставин ОСОБА_5 може вчинити новий аналогічний злочин, або при зустрічі з потерпілим продовжити його вчинення.

Таким чином, оцінивши сукупність всіх обставин по провадженню, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним нетяжкого злочину та наявність передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, враховуючи зазначені обставини, застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти даним ризикам, тому слідчий і звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому доводи та просили його задовольнити. Крім того, прокурор в судовому засіданні просила визначити підозрюваному заставу в розмірі 1 000 000 грн., мотивуючи обставинами вчинення злочину та резонансом даної справи в період оголошеного в Україні воєнного стану та проведення мобілізаційних дій.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав на відсутність ризиків на які посилається слідчий, які жодними доказами не підтверджені. Просив застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт, або ж визнати розмір застави у відповідності до вимог ст.182 КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив обставини висунутої підозри та вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України. Вказав, що жодних тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав. При цьому підтвердив, що був зупинений працівниками ТЦК, проте вони не представились і не надали йому документи, які б підтверджували їх особу. З приводу належності йому кухонного молотка-сокири, не заперечував. Підтвердив, що тікав від працівників ТЦК. Вказав, що під час його затримання йому були завдані тілесні ушкодження.

З приводу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав позицію свого захисника, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказав, що оголошеної прокурором суми застави не має можливості сплатити.

Прокурор та слідчий категорично заперечили з приводу застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Вказали, що даний запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного зважаючи на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора та слідчого в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, вивчивши зміст клопотання та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Порядок застосування запобіжних заходів визначений ст.194 КПК України. Клопотання та матеріали, якими обґрунтовується органом досудового слідства необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погоджене з прокурором та у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України надані підозрюваному та його захиснику.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч.5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Європейської Конвенції про захист прав людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom, § 34).

Згідно повідомлення про підозру від 05 січня 2025 року ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_5 необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і в ході судового розгляду.

Більше того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" /див. п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р./.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що сукупність наданих слідчим та прокурором доказів, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 можливо скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.350 КК України, та на даному етапі досудового слідства є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

В поданому клопотанні слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя констатує, що в конкретній ситуації існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними, обставинами вчинення злочину та початковою стадією досудового розслідування, є достатньо високими.

Враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, відомості про особу підозрюваного, наявність зареєстрованого та фактичного місця проживання, не визнання вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, обставини вчиненого кримінального правопорушення, та резонанс справи в період оголошеного в Україні воєнного стану та проведення мобілізаційних дій, а також складність провадження та початкову стадію досудового слідства, вагомість доказів, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено недостатність застосування до підозрюваного на початковому етапі інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вище вказаних ризиків.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового слідства застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ані вище вказаним ризикам, ані забезпечити охорону загальносуспільних інтересів.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Слідчий суддя враховує, що у відповідності до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського Суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Ми живемо в правовій державі, громадяни якої мають не тільки права, але й обов`язки, яких повинні неухильно дотримуватись.

В період воєнного стану, під час військової агресії ворога, усвідомлюючи особливу важливість проведення в Україні мобілізаційних дій, підозрюваний, як і кожний свідомий громадянин України, зобов`язані носити при собі військово -облікові документи та пред`являти їх на вимогу уповноважених осіб.

Захист Вітчизни - конституційний обов`язок кожного громадянина.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не позбавляє права підозрюваного або ж його захисника порушувати питання про зміну обраного їй запобіжного заходу за умови надання відповідних аргументів чи доказів, які не були враховані судом при прийнятті рішення.

Крім того, заявляючи вимогу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту стороною захисту не вказано за якою адресою має бути обраний такий вид запобіжного заходу, кому належать помешкання, де підозрюваний має намір проживати на строк дії обраного запобіжного заходу, не надано заяв власника житла про те, що він не заперечує проти проживання підозрюваного в належних йому помешканнях, тощо.

Твердження сторони захисту про неможливість перебування його під вартою через стан здоров`я, оскільки має завдані при затриманні тілесні ушкодження, не є підставою для обрання обвинуваченому більш м`якого виду запобіжного заходу та не підтверджені жодними доказами.

Крім того, у разі погіршення стану здоров`я та за відсутності можливості проведення лікування в умовах медичної частини слідчого ізолятора підозрюваний може бути направлений до лікувальних закладів міста Чернігова.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує, що у відповідності до положень п.1 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З огляду на характер кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень ст.12 КК України є нетяжким злочином, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та враховуючи вимоги ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у кримінальному провадженні у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків, у разі її внесення, згідно ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176 - 178, 181, 183, 184, 193-196, 205, 209, 369-372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб.

Строк взяття під варту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, тобто з 15 год. 17 хв. 04 січня 2025 року.

Призначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60 560 (шістдесяти тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з під варти під заставу.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, прокурора, суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) заборонити спілкуватися із свідками, потерпілим, спілкуватися з ними з дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) здати на зберігання слідчому, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності).».

Зобов`язати слідчого, який вніс клопотання повідомити родичам затриманого про взяття його під варту.

Зобов`язати прокурора вжити заходів щодо перевірки обставин нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час затримання 04 січня 2025 року.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, направити до Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області для виконання, слідчому та прокурору - для відома.

Строк дії ухвали визначити до 15 год. 17 год 04 березня 2025 року.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1