26.02.2025
Справа № 331/1060/25
Провадження № 1-кс/331/395/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000689, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024 року за підозрою ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2, ч. 5 ст. 111-1 України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий 1-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000689, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024 року за підозрою ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2, ч. 5 ст. 111-1 України.

В обґрунтування клопотання зазначено, 28.07.2023 громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Мелітополь Запорізької області, яке з 25.02.2022 знаходиться під окупацією збройних сил російської федерації (далі за текстом зс рф), усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, будучи благочинним Мелітопольського міського Церковного міського округу та настоятелем Мелітопольського храму на честь Великомученика Георгія Побідоносця, діючи умисно, перебуваючи в Мелітопольському храмі на честь Великомученика Георгія Побідоносця, звернувся до місцевого населення м. Мелітополь Запорізької області з проросійськими промовами, під час яких виправдовував окупацію частину території України, здійснював глорифікацію представників збройних формувань російської федерації, а також підтримував збройні формування держави агресора. В подальшому відеоматеріали з його виступами публікувались на проросійський інформаційних ресурсах у Всесвітній мережі Інтернет, зокрема і в системі для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram».

Так, в період з 15.03.2024 до 17.03.2024, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру та перебуваючи на території м. Мелітополь Запорізької області, яке з 25.02.2022 знаходиться під окупацією зс рф, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, будучи настоятелем Мелітопольського храму на честь Великомученика Георгія Побідоносця, діючи умисно, виступив з промовами до місцевого населення м. Мелітополь Запорізької області, у яких повторно виправдовував, визнавав правомірною та заперечував окупацію частини території України.

Окрім цього, у період з 15.03.2024 до 17.03.2024, ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, маючи прямий злочинний умисел на підтримку держави-агресора рф та її окупаційної політики, будучи настоятелем Мелітопольського храму на честь Великомученика Георгія Побідоносця та перебуваючи на його території, під час проведення обрядів Богослужіння для прихожан вищевказаного храму із числа місцевих мешканців тимчасово окупованих територій м. Мелітополь, публічно закликав до проведення незаконних виборів на тимчасово окупованій території, а саме незаконних виборів президента російської федерації.

Органом досудового розслідування встановлено наявність достатніх доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у виправдовуванні тимчасової окупації частини території України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України; у виправдовуванні, визнанні правомірною та запереченні окупації частини території України, вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України; у публічних закликах до проведення незаконних виборів на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

31.01.2025 слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області за погодженням із прокурором складено письмове повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України. Вказане повідомлення про підозру вручено захиснику підозрюваного адвокату ОСОБА_6 , яка діє за дорученням Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

31.01.2025 року на сайті Офісу генерального прокурора України опубліковано повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_5 до СВ УСБУ в Запорізькій області на 05.02.2025 року, 06.02.2025 року, 07.02.2025 року, також повідомлення про підозру та аналогічні повістки про виклик ОСОБА_5 опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр» № 24 від 31.01.2025 року.

Проте, дотепер ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`явився за викликом та жодним чином не повідомив про причини неявки, на даний час підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій збройними силами РФ території в с. Степанівка Перша Мелітопольського району Запорізької області.

Під час досудового розслідування встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності наявне наступне майно:

- об`єкт нерухомого майна: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,21 кв. м, житлова площа 49,19 кв. м, частка 1/1.

З метою забезпечення виконання покарання в частині можливої конфіскації майна, яке передбачено ч. 5 ст. 111-1 КК України, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене вище майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 із забороною його відчуження та розпорядження, у зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд вказаного клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Оскільки, зазначене слідчим майно не є тимчасово вилученим в розумінні положень ч. 7 ст. 236 КПК України, то слідчим суддею проводиться розгляд вказаного клопотання за відсутності власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши доводи клопотання, долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.

Матеріалами провадження встановлено, що в провадженні слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000689, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024 року за підозрою ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2, ч. 5 ст. 111-1 України.

Частиною 1 статті 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України,може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Санкція ч. 5 ст. 111-1 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, які інкриміновані ОСОБА_5 , передбачає застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, тому накладення арешту на майно підозрюваного є необхідним для забезпечення можливої конфіскації майна останнього.

Так, матеріалами провадження встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,21 кв. м, житлова площа 49,19 кв. м, частка 1/1.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з доведеністю мети такого арешту, закріпленого п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000689, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024 року за підозрою ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2, ч. 5 ст. 111-1 України задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- об`єкт нерухомого майна: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загально площею 62,21 кв.м, житлова площа 49,19 кв. м., частка 1/1.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1