УХВАЛА

про відмову у затвердженні угоди

13 лютого 2025 рокуСправа № 495/10080/24
Номер провадження 1-кп/495/1002/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Білгороді-Дністровському Одеської області обвинувальний акт та угоду у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2024 за № 0001532 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гольма Балтського району Одеської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, непрацевлаштованого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей 2018 року народження та 2023року народження, не депутата, раніше судимого:

28.10.2020 Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.1, ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 27.05.2024 року за відбуттям покарання;

17.09.2024 Суворовським районним судом м. Одеси за ст.263 ч.2 КК України до пробаційного нагляду строком на два роки із покладенням обов`язків, передбачених ст.59-1 ч.2 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ :

06.11.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 31.10.2024, укладеною між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про які внесено 23.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001532.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим та ухвалити вирок, яким визначити узгоджене сторонами покарання. Вказав, що обвинувачений свою у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, за місцем проживання характеризується посередньо, активно сприяв досудовому розслідування.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок, яким визначити узгоджене сторонами покарання. Крім того, зазначив, що вказана угода укладена добровільно, він розуміє всі правові наслідки укладення угоди про визнання винуватості та згоден виконати всі покладені на нього угодою зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 просила затвердити вищевказану угоду та призначити узгоджене сторонами покарання.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.

Зі змісту ч. 1 ст. 472 КПК України вбачається, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Частиною 7 статті 474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2)умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3)умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4)існують обґрунтовані підстави вважати,що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5)очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Отже, в силу положень ст. 472 КПК України одним із обов`язкових пунктів угоди про визнання винуватості є узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Згідно пункту 3 угоди ОСОБА_4 роз`яснено санкцію та можливі види покарання, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, а саме покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років. Сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості злочинів передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином, приймаючи до уваги особу винного, а також обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину у вигляді щирого каяття, беззастережного визнання своєї винуватості, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового розгляду, та інше, прийшли до згоди, з урахуванням всіх обставин справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч. 1 ч. 2 ст. 190 КК України та визначити узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі положення ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Із запропонованим видом та мірою покарання згодні, заперечень не мають.

Таким чином, з угоди випливає, що ОСОБА_4 визнає себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України.

Разом з тим силу дії ч. 1 ст. 70 КПК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Із угоди не вбачається, що сторонами узгоджене покарання окремо за ч. 1 ст. 190 КК України та окремо за ч. 2 ст. 190 КК України, а визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, що належить до повноважень суду

Отже, в силу положень ст. ст. 472, п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України відсутність в угоді про визнання винуватості узгодженого покарання по кожному із кримінальних правопорушень свідчить про те, що така суперечить вимогам цього кодексу щодо її змісту, що, в свою чергу, є підставою для відмови в затвердженні такої угоди.

Наведене в своїй сукупності свідчить про невідповідність умов угоди вимогам КПК України, а отже наявність підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови в її затвердженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-372, 468-474 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 31.10.2025 між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2024 за № 0001532 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 та продовжити підготовчий судовий розгляд кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2024 за № 0001532 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_10