Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 641/491/22
Провадження № 1-кп/553/328/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000066 від 14.01.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Водолага, Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

27.01.2022 Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова на розгляд Комінтернівського районного суду м. Харкова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 14.01.2022.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за наступних обставин.

13.12.2021 приблизно о 13 годині ОСОБА_4 перебував в гостях у малознайомого ОСОБА_5 за адресою мешкання останнього: АДРЕСА_3 . Під час перебування за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 зайшов до кухні, де на підвіконні побачив належний ОСОБА_5 відеореєстратор ТМ «70 MAIDASHCAM Pro Plus GPS 1944 PA 500 S». У вказаному місці у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 скориставшись тим, що ОСОБА_5 займається своїми справами та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи на меті незаконне збагачення, взяв з підвіконня належний ОСОБА_5 відеореєстратор ТМ «70 MAIDASHCAM Pro Plus GPS 1944 PA 500 S», вартість якого, згідно висновку судово товарознавчої експертизи складає 2161, 00 грн. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2161,00 грн.

Згідно з ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який в подальшому продовжено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м.Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м.Полтави.

Відповідно до акту приймання-передавання справ від 12.08.2022 до Ленінського районного суду м. Полтави з Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 (ЄУНСП 641/491/22).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2022, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , в порядку ст.35 КПК України, було передано на розгляд судді ОСОБА_6 .

За ухвалою судді ОСОБА_6 від 19.08.2022 у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Згідно з ухвалою суду від 14.06.2023 оголошено розшук обвинуваченого та зупинено судове провадження до здійснення розшуку ОСОБА_4 .

Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.11.2023 №1162/0/15-23 суддю Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6 звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Розпорядженням керівника апарату суду №224 від 07.12.2023 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку із виходом судді ОСОБА_6 у відставку був призначений повторний автоматизований розподіл справи № 641/491/22.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2023, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

За ухвалою судді ОСОБА_1 від 08.12.2023 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 прийнято до розгляду, питання про відновлення судового провадження вирішено здійснити після розшуку обвинуваченого.

Ухвалою суду від 20.11.2024 судове провадження, що здійснюється у кримінальному провадженні №0000066 від 14.01.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України відновлено.

За ухвалою суду від 17.12.2024 на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 призначено судовий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_4 звернувся на адресу суду із письмовим клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із набранням чинності 09.08.2024 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

В судовому засіданні обвинувачений після роз`яснення йому підстав та наслідків закриття провадження заявлене клопотання підтримав повністю та погодився на закриття провадження.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого заперечень не мав, посилаючись на наявність підстав для закриття кримінального провадження в порядку п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, потерпілий ОСОБА_5 до суду не прибув.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, в межах заявленого клопотання, суд зазначає про наступне.

У кримінальному провадженні №0000066 від 14.01.2022, що розглядається судом, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2024 на рівні 3028 грн. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2024, становить 1514,00 грн (3028,00 х 50%).

Так, з 09.08.2024 сума викраденого майна, яка не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою, та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2021 на рівні 2270 грн.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 інкримінується вчинення крадіжки 13.12.2021, розмір викраденого майна складає 2161,00 грн, що станом на день розгляду провадження судом не може бути підставою кримінальної відповідальності.

З огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, враховуючи положення статті 58 Конституції України та статті 5 КК України, суд приймає рішення про закриття кримінального провадження з підстав, встановлених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, оскільки у зв`язку із набранням чинності 09.08.2024 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, дії обвинуваченого ОСОБА_4 не підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати в розмірі 686,48 грн підлягають віднесенню на рахунок держави.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись 284, 350, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 14.01.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: диск з відеозаписом залишити у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1