Справа № 308/2772/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000835 від 01.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт (з додатками) у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000835 від 01.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2025 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього аршту, оскільки обраний раніше слідчим суддею запобіжний захід закінчується. При цьому, на думку прокурора, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого; вчинити інші кримінальні правопорушення.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання. Крім цього, висловив думку про те, що справа може бути призначена до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складені та затверджені у відповідності до вимог кримінального процесуального кодексу України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо продовження запобіжного заходу його підзахисному у виді домашнього арешту. Стверджував про відсутність ризиків на які посилається прокурор. Вказав, що дружина обвинуваченого нещодавно народила дитину, що свідчить про місці соціальні зв`язки, що в свою чергу спростовує ризик втечі. Зазначив, що свідок неодноразово допитувався та перебуває під увагою правоохоронних органів, що у свою чергу нівелює ризик впливу на нього з боку обвинуваченого. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про обрати легший запобіжний захід. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечував. У випадку продовження домашнього арешту просив не застосовувати засіб контролю, оскільки дружина перебуває в лікарні після пологів і він змушений їздити до неї, а вказаний засіб потребує постійної зарядки протягом дня по кілька разів. Наміру ухилитися від суду немає.

Дослідивши клопотання, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Як вбачається з пояснень сторони обвинувачення, на стадії досудового розслідування щодо ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.176КПК України одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

При вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Як зазначено у ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно зі ст.194КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан, наявність; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого; вчинити інші кримінальні правопорушення. А стороною захисту належним чином не спростовано наявність ризиків, які на переконання суду не зменшилися, а більш м`який запобіжний захід не може запобігти їм.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 за ступенем тяжкості відносяться до нетяжких злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, останній може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, враховуючи що докази по кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано, вважає, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ним показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання потерпілого до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілого слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від потерпілих та свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В частині продовження існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1ст. 177 КПК України), суд бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, його специфіку, враховує, що ОСОБА_4 не відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, у зв`язку з чим існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд наголошує, що наразі саме запобіжний захід - домашній арешт, відповідає особистості обвинуваченого та встановленим обставинам - наявності ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством, та буде достатнім для забезпечення необхідної поведінки обвинуваченого.

Щодо обов`язку носити електронний засіб контролю, то він є важливим елементом механізму забезпечення контролю за виконанням обов`язків, передбачених відповідним запобіжним заходом.

Не допускається застосування електронних засобів контролю, які суттєво порушують нормальний уклад життя особи, спричиняють значні незручності у їх носінні або можуть становити небезпеку для життя та здоров`я особи, яка їх використовує (ч. 4 ст. 195 КПК).

Застосовуючи наведений підхід до обставин цієї справи, суд враховує наступні фактичні обставини, відповідно до яких: до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; покладені судом обов`язки обвинувачений ОСОБА_4 виконує, порушень обов`язків правоохоронними органами не встановлено, фактори які підвищують ризики передбачені ч. 5 ст. 177 КПК України не спостерігаються; доводів на підтвердження того, що ОСОБА_4 заслуговує на продовження дії такого обов`язку як носіння електронного засобу контролю, прокурор не навів.

Таким чином, суд вважає, що застосоваий до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на даному етапі кримінального провадження є достатнім разом із іншими покладеними обов`язками для забезпечення його належної процесуальної поведінки, у зв`язку з чим продовження дії додаткового обов`язку - носити електронний засіб контролю суд визнає недоцільним.

Щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України та затверджений процесуальним прокурором.

Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами1-4ч.3ст.314КПК України, не встановлено. Угоди про визнання винуватості не укладались.

Кримінальне провадження підсудне Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області. Обвинувачений отримав обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що підтверджується розписками наявними в матеріалах справи.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

З метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 314-1 КПК України, суд вважає за необхідне доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо особи обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 314, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тячів Закарпатської області, громадянина України, одруженого, старшого оперповноваженого 2 сектору першого відділу ГВЗНД УСБУ у Закарпатській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, строком до 09 травня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не спілкуватися із потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та доданих до нього документів у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000835 від 01.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у відкритому судовому засіданні на 21 березня 2025 року на 09 год. 20 хв. в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: м. Ужгород, вул. Загорська, 53.

Доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тячів Закарпатської області, громадянина України, одруженого, старшого оперповноваженого 2 сектору першого відділу ГВЗНД УСБУ у Закарпатській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та подати її до суду у строк до дня проведення першого судового засідання у справі.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

На ухвалу в частині продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13.03.2025 року о 10 год. 00 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1