Справа № 466/1085/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/238/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційні скарги захисників обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000081 від 16 лютого 2022 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 обвинуваченим за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченому за ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України,

за участі прокурора: ОСОБА_14

обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_8

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2025 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_15 , 16.08.94 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот ) грн., строком на 60 діб, до 05 травня 2025 року включно. У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_16 визначено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням розміру застави в сумі 496 200 ( чотириста дев`яносто шість тисяч двісті ) грн., строком на 60 діб, до 05 травня 2025 року включно. У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 визначено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з визначенням розміру застави в сумі 496 200 ( чотириста дев`яносто шість тисяч двісті ) грн., строком на 60 діб, до 05 травня 2025 року включно. У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 визначено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Продовжити обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 466 020 (чотириста шістдесят шість тисяч двадцять ) грн., строком на 60 діб, до 05 травня 2025 року включно. У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 визначено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Продовжено обвинуваченому за ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в 200 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот ) грн., строком на 60 діб, до 05 травня 2025 року включно. У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 визначено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з визначенням розміру застави в сумі 99 240 ( дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок ) грн., строком на 60 діб, до 05 травня 2025 року включно. У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинувачену ОСОБА_11 визначено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені вважатимуться такими, що до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 та адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зокрема врахував вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення. В якому обвинувачуються ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , відомості про них в їх сукупності із врахуванням сімейного та матеріального стану, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення за пред`явлення обвинуваченням, а також врахував існування обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а продовжують існувати.

Адвокат ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня, з покладенням на неї обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що обвинувачена ОСОБА_11 перебуває під вартою з 26 вересня 2022 року, більше одного двадцяти дев`яти місяців.

Наголошує, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_11 домашнього арешту, а заявлені ризики малоймовірні та недоведені.

Зазначає, що обвинувачена має постійне місце проживання, є матір`ю трьох малолітніх дітей, батьківських прав не позбавлена. Перебуваючи у слідчому ізоляторі, неодноразова заохочувалася адміністрацією установи за сумлінну поведінку та допомогу в організації заходів, підтверджуючі документи подані до суду першої інстанції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , та постановити нову ухвалу якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту. У разі залишення обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити обвинуваченому заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, покликається на те що повний текст оголошено 11 березня 2025 року.

В обґрунтування апеляційних вимог наголошує, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою, суд протягом двох років ігнорує будь-які аргументи сторони захисту та формально продовжує тримання під вартою. Наголошує, що станом на сьогодні, ОСОБА_8 відбув покарання за раніше вчинене кримінальне правопорушення і перебуває у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» на підставі ухвал про продовження дії запобіжного заходу. Перелічені у клопотанні ризики не можуть вказувати на необхідність продовження ОСОБА_8 , запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою. Зазначені ризики цілком можуть бути усунені застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, наприклад домашнім арештом. Це дасть змогу обвинуваченому працювати, здійснювати догляд за своєю мамою, яка є інвалідом 2 групи та в той же час не порушувати покладені обов`язки.

Звертає увагу, що визначений розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого, більше двох років з моменту обрання такий розмір не змінювався, при цьому суд не обґрунтовує можливість зменшення застави. Посилається на практику Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доповідача, виступ захисників та обвинувачених про задоволення поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечив подані апеляційні скарги, вважає оскаржувану ухвалу законною та вмотивованою, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Щодо пропуску строків на оскарження ухвали слід, то колегія суддів, беручи до уваги правову позицію, наведену у висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду (постанова від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18) визнає такі поважними, такими, що доводяться матеріалами справи та приходить до переконання, що такий строк необхідно поновити.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 та ОСОБА_8 врахував положення згаданих норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням тяжкості злочинів, інкримінованих обвинуваченим та даних про їхню особу, не гарантують запобігання ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому обґрунтовано обрав запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду про те, про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів контрольного провадження вбачається, що при обранні такого місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинувачених під вартою.

Аргументи апелянтів про тривале перебування обвинувачених під вартою є неспроможними, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст.178 КПК України не враховується при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтами не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про визначення розміру застави, суд першої інстанції у повній мірі врахував усі обставини вчинення обвинуваченими злочинів, даних про їхню особу, майновий стан, та дійшов вірного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України.

Відтак, дійшовши правильного висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , ОСОБА_8 навів в ухвалі достатні обгрунтування щодо визначеного розміру застави, який на переконання колегії суддів, обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для неї необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ними процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

поновити адвокату ОСОБА_9 строк апеляційного оскарження.

Апеляційні скарги захисників обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000081 від 16 лютого 2022 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 обвинуваченим за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченому за ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4