Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2245/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000028 від 28 листопада 2023 року, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого, зокрема вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.06.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2023 року близько 16 години 50 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault» моделі «Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Миру в с. Широке, Берегівського району, в напрямку с. Вільхівка, Хустського району, з пасажиром ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, в порушенні вимог п.2.3 (б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість руху, при здійсненні маневру повороту керма ліворуч, який не відповідав вибраній швидкості руху, що призвело до заносу автомобіля і втрати ним керованості, внаслідок чого допустив з`їзд автомобіля в огорожу будинку АДРЕСА_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Renault» моделі «Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичного експерта №179/в від 13.03.2024 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів тім`яної ділянки справа, правої щоки та бокової поверхні шиї справа, які згідно п.2.3.5, 2.3.2. «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я або незначну стійку втрату працездатності, закритого перелому головки правої променевої кістки, які згідно п. 2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості і є в прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, що мала місце 11.11.2023 року.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/1615-ІТ від 08.03.2024 з технічної точки зору, необхідною умовою даної ДТП є факт невідповідності дій водія автомобіля марки «Renault» моделі «Master» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 вимогам пункту 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України.

Невиконання водієм ОСОБА_6 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками ДТП, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Дії ОСОБА_6 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати. Суду дав показання про те, що дійсно ввечері 11 листопада 2023 року він їхав за кермом автомобіля марки «Renault» з разом з пасажиром - потерпілим ОСОБА_8 . Прямували з села Велика Копаня, Берегівського району в напрямку села Заріччя, Хустського району. У селі Широке, Берегівського району заїхав у поворот, який був затяжним. Знизив швидкість руху, але не впорався з керуванням, автомобіль занесло, заїхали в огорожу будинку, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження. Шкодує, що так сталося. Заявлений цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні суду показав, що за викладених в обвинувальному акті обставин він в якості пасажира їхав в одній машині з обвинуваченим по роботі. При цьому він не був пристебнутий ременем безпеки. Йшов дощ, було темно. Коли проїжджали село Широке, Берегівського району обвинувачений заїхав у поворот, але не впорався з керуванням, автомобіль занесло і вони в`їхали в огорожу одного із будинків. Внаслідок ДТП він травмував коліно. Заявлений цивільний позов підтримав повністю та просив суд такий задоволити. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз"яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце.

Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості скоєного кримінального провопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, вчиненим з необережності, дані про особу обвинуваченого: ОСОБА_6 раніше судимий (а.п. 68), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п.71), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.79), наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, досудову доповідь уповноваженого органу пробації від 27.12.2024, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільств, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній; виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Виходячи із встановлених обставин, критичного відношення обвиїхнуваченого до скоєного, який визнав, що порушення ним Правил дорожнього руху України призвело до ДТП, щиро кається у вчиненому, готовий нести покарання за свої дії, дані про його особу, вік та стан здоров`я, належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, позитивну поведінку, що суттєво знижує суспільну небезпеку вчиненого, враховуючи мету покарання, суд дійшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити основне покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, яке на переконання суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо позбавлення права керувати транспортними засобами, то з врахування обставин справи обвинуваченого слід позбавити права керувати транспортними засобами.

Суд також враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, будучи засудженим вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.06.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Разом з цим, згідно положень ч.3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Таким чином, вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.06.2023 року відносно ОСОБА_6 слід виконувати самостійно.

Розглянувши цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 у межах заявлених вимог, суд дійшов до наступного висновку.

Потерпілий ОСОБА_7 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 85000 грн моральної шкоди та процесуальні витрати в сумі 10000 грн оплати правової допомоги.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК України передбачено, що вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході судового розгляду кримінального провадження підтверджено, що злочинними діями ОСОБА_6 потерпілому спричинено моральні та фізичні страждання.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, яку потерпілий оцінив у 85000 грн, суд виходить з того, що за загальним правилом розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦПК України).

Вищенаведені обставини в дотримання вимог ст.23 ЦК України враховуються судом при з`ясуванні питання про обґрунтованість заявленого цивільним позивачем розміру моральної шкоди.

Тому, на підставі вищевказаного, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в 85000 грн є завищеним.

З врахуванням принципів законності та справедливості вимоги цивільного позову в частині моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з ОСОБА_6 слід стягнути 30 000 грн моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 .

Арешт на речовий доказ, накладений ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.02.2024 слід скасувати.

Питання про речові докази по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 94, 370, 374, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.06.2023, згідно якого ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік - виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_7 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 10000 (десять тисяч) гривень процесуальних витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Арешт на речовий доказ - автомобіль марки «Renault» моделі «Master», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 09.02.2024 - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «Renault» моделі «Master», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який 15.12.2023 перереєстровано за громадянином ОСОБА_11 (а.п. 91) - залишити ОСОБА_11 , як законному власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1893,20 гривень витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1