Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2024 року м. Рівне

Справа № 570/5058/24

Провадження № 11-кп/4815/626/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2024 року у справі за клопотанням захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді пробаційного нагляду відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. с. Шевченкове, Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст.89 КК України,

засудженого 17 травня 2022 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.297 КК України на 4 роки обмеження волі,

06 жовтня 2022 року Долинським районним судом Івано-Франківської області направлений до місця відбування покарання, призначеного вироком суду, у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну, згідно ст. 82 КК України, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.05.2022 р. за ч. 3 ст. 297 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік 11 місяців 03 дні, більш м`яким у виді пробаційного нагляду.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає рішення суду таким, що не відповідає вимогам норм права, тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що ОСОБА_6 у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує соціальні зв`язки з рідними, визнав свою вину у вчиненому злочині, готовий відшкодувати завдані збитки, стягнення, які були накладені за незначні порушення, погашені, на профілактичних в обліках в установі не перебуває, має позитивні наміри на життя та бажання чесно працювати після звільнення, тому вважає, що він став на шлях виправлення та призначене йому покарання може бути замінене на пробаційний нагляд з покладенням на засудженого відповідних обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України.

Просить скасувати ухвалу суду від 09 жовтня 2024 року та постановити нову, якою задовольнити її клопотання та замінити засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у виді обмеження волі більш м`яким на пробаційний нагляд з покладенням обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти її задоволення, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частиною першої статті 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Одночасно законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

У п.п.2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2022 року за ч.3 ст.297 КК України на 4 роки обмеження волі.

Початок терміну відбування покарання 18.10.2022 року, кінець терміну 12.09.2026 року.

З наявних в матеріалах справи документів, які враховані і судом першої інстанції, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи з 23.11.2022 року в ДУ «Городоцький ВЦ (№131)» допустив шість порушень вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, заходи заохочення не застосовувалися. На виробництві установи не працевлаштований.

Також згідно характеристики, ОСОБА_6 20.09.2024 року комісією установи визнано таким, що не став на шлях виправлення та не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України.

Під час апеляційного розгляду засуджений вказав, що прагне звільнитися з установи відбування покарання та вступити в ряди Збройних Сил України для захисту нашої держави, однак прокурор звернула увагу колегії суддів на те, що письмово такого бажання він не виявив та не подавав заяву в порядку ст.81-1 КК України, тому його доводи не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд вважає, що відбуття засудженим встановленої законом частини строку покарання не можуть слугувати безумовними підставами застосування до засудженого положень ст.82 КК України. Крім того, висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про особу засудженого та його поведінку за весь період перебування у виправній установі. Однак згідно матеріалів справи, поведінка засудженого була здебільшого негативною, виправлятися він почав з березня 2024 року, тобто лише перед відбуттям необхідної частини покарання для застосування ст.82 КК України, тому зміни мають нетривалий характер, у зв`язку з чим застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на даному етапі є передчасним.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені у клопотанні та наведені захисником в апеляційній скарзі обставини не підтверджують, що на даний час ОСОБА_6 заслуговує на застосування до нього положень ст.82 КК України, тому висновок суду першої інстанції про відмову у застосуванні заміни покарання у виді позбавлення волі більш м`яким пробаційним наглядом щодо засудженого ОСОБА_6 , як такого, що не став на шлях виправлення, є обґрунтованим.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала районного суду від 09 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні клопотанням захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді пробаційного нагляду відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3