УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

користувача майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002218 від 17.12.2024,

установив:

20.12.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід № 121843) клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002218 від 17.12.2024.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_3 зазначає про таке.

Відділом дізнання Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002218 від 17.12.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.12.2024 приблизно о 14 год 30 хв. за адресою: місто Київ, вул. Гарета Джонсона, 5, виявлено та вилучено автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. Республіки Грузія НОМЕР_1 , з явними ознаками зміни первинного номеру кузова.

16.12.2024 приблизно о 14 год 30 хв. за адресою: місто Київ, вул. Гарета Джонсона, 5, виявлено та вилучено транспортний засіб автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. Республіки Грузія НОМЕР_1 , 2022 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального майданчика для зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів ГУНП у місті Києві за адресою: місто Київ, вул. Г. Хоткевича, 20-Б; ключ запалення, який поміщено до спеціального пакету № CRI1054943; 2 (дві) митні накладні та 1 (одне) свідоцтво, які поміщено до спеціального пакету № WAR1325884.

Допитаний в якості свідка старший судовий експерт НДЕКЦ у місті Києві ОСОБА_5 пояснив, що 16.12.2024 звернувся громадянин ОСОБА_4 стосовно проведення експертного криміналістичного дослідження транспортного засобу марки «HYUNDAI SANTA FE», д.н.з. Республіки Грузія НОМЕР_1 .

Під час проведення дослідження встановлено, що номер кузова НОМЕР_3 , нанесений вище первинного номера не в заводських умовах та є підробним. Первинний заводський номер кузова, наданого на дослідження автомобіля є: НОМЕР_4 . Після проведення дослідження ОСОБА_5 звернувся до поліції.

Під час відібрання пояснення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що в листопаді 2024 року його знайома на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , попросила його придбати автомобіль марки «Hyundai Santa FE». Після чого ОСОБА_4 знайшов відповідний автомобіль в Республіці Грузія на сайті «myauto.ge», а його знайомий ОСОБА_7 оглянув автомобіль і рекомендував до купівлі.

В кінці листопада 2024 була здійснена купівля-продаж автомобіля марки «Hyundai Santa FE», білого кольору, д.н.з. Республіки Грузія НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 , і в подальшому відбулось транспортування автомобілю приватним перевізником.

14.12.2024 вищевказаний автомобіль ОСОБА_4 отримав у Шевченківському районі міста Києва, точну адресу не пам`ятає. Після чого звернувся до Сервісного центру МВС № 8046, який знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Столичне шосе, 104, для постановки автомобіля марки «Hyundai Santa FE», білого кольору, д.н.з. Республіки Грузія НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 на облік. У подальшому ОСОБА_4 направили до Київського науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України, який знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Гарета Джонса 5.

16.12.2024 під час дослідження автомобіля марки «Hyundai Santa FE», білого кольору, д.н.з. Республіки Грузія НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 експерт вищезазначеної установи повідомив ОСОБА_4 , що номер кузова наданого на дослідження автомобіля змінювався та є підробленим.

ОСОБА_4 повідомив, що про зміну або підробку номера кузова автомобіля марки «Hyundai Santa FE», білого кольору, д.н.з. Республіки Грузія НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 дізнався безпосередньо від експерта, раніше про даний факт йому було невідомо та відношення до підробки чи зміни номера кузова автомобіля він не має.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 10/103/6Д від 16.12.2024 номер кузова НОМЕР_2 наданого на дослідження автомобіля марки «HYUNDAI SANTA FE» змінювався та є підробним. Первинним заводським ідентифікаційним номером кузова, наданого на дослідження автомобіля марки «HYUNDAI SANTA FE» є: НОМЕР_5 . Дублююча табличка наданого на дослідження автомобіля марки «HYUNDAI SANTA FE» є підробною. Номер двигуна НОМЕР_6 змінам не піддавався та являється первинним.

Зазначений автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. Республіки Грузія НОМЕР_1 , 2022 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального майданчика для зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів ГУНП у місті Києві за адресою: місто Київ, вул. Г. Хоткевича, 20-Б; ключ запалення; 2 (дві) митні накладні та 1 (одне) свідоцтво, постановою дізнавача ВД визнано речовими доказами у кримінальному провадженні у зв`язку із їх відповідності критеріям встановленим ст. 98 КПК України, оскільки мають безпосередній зв`язок із вчиненим кримінальним проступком, та можуть бути використані як доказ факту та обставин його вчинення під час досудового розслідування та під час судового розгляду.

У зв`язку викладеним, для забезпечення збереження речових доказів, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 20.12.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 23.12.2024 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

У судовому засіданні користувач автомобіля ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора про арешт майна та просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що купив дане авто для своїх знайомих у Грузії, отримавши його та всі необхідні документи для постановки на облік зазначеного автомобіля у м.Києві, та жодна обставина не свідчила про те, що номер кузова міг бути підроблений.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, дізнавачами Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002218 від 17.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вищезазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 від 17.12.2024 майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Крім того, постановою дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 від 17.12.2024 призначено транспортно-трасологічну експертизу вищезазначеного автомобіля.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить прокурор.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами постановою дізнавача від 17.12.2024, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002218 від 17.12.2024 - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. Республіки Грузія НОМЕР_1 , 2022 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , ключ запалення, 2 (дві) митні накладні та 1 (одне) свідоцтво.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_9