н/п 1-кс/953/9143/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2024 р. слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова Юрлагіна Т.В., вивчивши заяву ОСОБА_1 перевіривши, подану в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 , подана у порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного затримання та застосування до нього насильства під час тримання в СУ ГУНП в Харківській області.

Зі змісту заяви вбачається, що за аналогічної заявою ОСОБА_1 поданою до Київського районного суду м. Харкова йому було відмовлено, оскільки відповідно ч. 1 ст. 206 КПК України встановлено що відповідний розгляд здійснюється слідчим суддею, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, про що 29 листопада 2024 року постановлено ухвалу копію якої направлено заявнику. Не погоджуючись з ухвалою ОСОБА_1 звернувся повторно.

Слідча суддя, вивчивши заяву, вважає, що її слід повернути заявнику, виходячи з такого.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду». Згідно з ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тобто, для застосування даної правової норми та постановлення слідчим суддею відповідної ухвали, мають бути наявні такі факти, як:

1) в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили;

2) в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Вимогами статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що він утримується в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», що територіально віднесено до Новобаварського району міста Харкова.

Враховуючи те, що слідчий суддя уповноважений діяти виключно в рамках закону, нормами якого, зокрема ч. 1 ст. 206 КПК України встановлено розгляд такого роду скарг (клопотань) тим слідчим суддею, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, приходжу до переконання, що слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова не уповноважений розглядати подану заяву, а тому, вказана заява підлягає поверненню заявнику.

Слідчий суддя роз`яснює заявнику його право звернутися з відповідною заявою до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться Державна установа «Харківський слідчий ізолятор», де утримується заявник.

Керуючись ст.ст. 206, 372, 376 КПК України слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання - повернути заявнику.

Повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її отримання безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя: Т.В. Юрлагіна