Справа № 539/491/25
Провадження № 1-кп/539/149/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000364 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Шершнівка Лубенського району Полтавської області, громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, не працює, одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2024 приблизно о 07:00 годині у приміщенні кухні будинку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , між нею та її малолітнім пасинком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочалася словесна сварка. У ході даної сварки ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла долонею правої руки один удар в ліву ділянку обличчя малолітнього пасинка ОСОБА_6 , з яким перебувала у сімейних відносинах, від чого останній впав на правий бік на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 нанесла ще п`ять ударів зверху вниз стопою правої ноги по передній частині живота малолітнього пасинка ОСОБА_6 .

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 заподіяла малолітньому потерпілому ОСОБА_6 відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 151 від 31.10.2024 тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої травми живота: розриву селезінки, травми підшлункової залози, гематоми сальникової сумки, брижі поперекового відділу тонкого кишківника, передньої черевної стінки, обширних підшкірних гематом живота, грудної клітки, поперекової ділянки, травми живота супроводжувалася масивною внутрішньочеревною кровотечею (при проведенні оперативного втручання було видалено 2,5 л. геморагічної рідини) розпадом тканин підшлункової залози, нагноєнням гематоми сальникової сумки, перитонітом; б) закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, синців, саден, гематоми обличчя; в) саден і гематоми шиї, тулуба і кінцівок, які утворилися від чисельних ударів в різні частини тіла дитини тупити предметами із обмеженою поверхнею контактування, якими могли бути кисті рук і ноги людини у взутті, а в сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю та щиро розкаялась, зазначивши, що вона вчинила правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснила, що 23.04.2024 приблизно о 07:00 годині вона знаходилась вдома за адресою: АДРЕСА_3 . На той час з нею проживав Оченаш Ростислав, який є її пасинком. Ростислав прийшов на кухню, де вона знаходилась, сів їсти. Ростислав почав її дратувати, казати, що не піде в школу, кривлявся. Вона відвернулась, ОСОБА_7 нецензурно її обізвав. Вона перебувала в стані стресу через новину про те, що чоловіка забирають на війну на передову позицію, не витримала, розвернулась і вдарила ОСОБА_7 долонею правої руки по лівій щоці. Ростислав впав на підлогу, почав качатись по ній та сміятись. Вона сказала ОСОБА_7 піднятись, але він не піднімався. Тоді вона декілька разів вдарила ОСОБА_7 ногою в область живота. Ростислав піднявся, поїв і пішов до школи. Зі школи їй зателефонували і сказали, що Ростиславу стало зле, викликали швидку. Вона прийшла до школи і поїхала з ОСОБА_7 в лікарню. Потім вона лежала з Ростиславом в лікарні в місті Полтава. Вона розуміє, що неправильно вчинила, кається у вчиненому, просить суворо її не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд кримінального провадження без їх участі. В заяві зазначили, що просять застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_4 вид покарання, не пов`язаний із реальним позбавленням волі, звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалість якого буде встановлена судом.

Оскільки обвинувачена не оспорювала фактичних обставин справи та у судовому засіданні визнала свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням у повному обсязі, суд за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які не оспорювалися жодним з учасників судового розгляду з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України, допитавши у судовому засіданні обвинувачену. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності та істинності її позицій, а також роз`яснено, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, на що обвинувачена погодилась.

Винуватість обвинуваченої у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю доведена і не оспорюється жодним учасником судового розгляду.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Крім того, суд враховує досудову доповідь щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно з якою рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення визначений як середній, рівень ризику небезпеки для суспільства - середній. Орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства.

Як особа обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Враховуючи викладене, ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, наявність декількох пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, особу обвинуваченої, її поведінку після вчинення злочину, думку прокурора, малолітнього потерпілого та його законного представника щодо визначення виду та розміру покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком у вигляді 2 (двох) років та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає принципам співмірності вчиненому та індивідуалізації, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, відповідно до частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників. Такі заходи застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців. Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 обмежувальних заходів, передбачених ч.1 ст.91-1 КК України, суд виходить з наступного. У цьому кримінальному провадженні обвинувачену ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження (умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння) відносно особи, з якою обвинувачена перебувала у сімейних відносинах, тобто у вчиненні злочину, пов`язаного з домашнім насильством. Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству»). Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства. Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння:, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Таким чином, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України суд, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно зі звільненням ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, вважає необхідним, доречним та достатнім застосувати до обвинуваченої такий обмежувальний захід як направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

Враховуючи те, що відносно обвинуваченої ОСОБА_4 20.12.2024 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби, який 11.02.2025 продовжено до 10.04.2025 включно, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченій застосований до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, УХВАЛИВ: Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком - 2 (два) роки, поклавши на неї наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1