Справа №718/253/25
Провадження №1-кп/718/15/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши в м. Кіцмань Чернівецької області матеріали кримінального провадження, внесеного 01.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживає в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, студента Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича, не одруженого, офіційно не працює, військовозобов`язаного, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

31.12.2024 близько 22:30 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля господарства АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник раптово, із громадянкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, розуміючи протиправність свого діяння, наніс два удари хвірткою і правою ногою в область тулуба потерпілої, тим самим спричинивши їй тілесні ушкодження.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 , завдано, згідно з висновком експерта № 1-Е від 02.01.2025 року, тілесні ушкодження у виді синця в ділянці лівої молочної залози, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої та пояснив суду, що 31.12.2025 близько 21:30 - 22:30 год. повертався додому і згадав, що потерпіла лихословила в бік його сім`ї та говорила направду, зокрема ображала ОСОБА_4 та його батька. Вирішив помститися за це та пішов до її домоволодіння. Почав бити ногою у хвіртку, яка від сили удару різко відчинилася і за інерцією вдарила потерпілу, що стояла на своєму подвір`ї. Після цього наніс один удар ногою в тулуб потерпілої, яка будь-якого опору не чинила. Очевидцем цих подій був чоловік потерпілої ОСОБА_7 . Наступного дня вибачився перед потерпілою. Алкоголь не вживає.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що до цих подій була у добрих відносинах з обвинуваченим та його сім`єю, допомагала сім`ї ОСОБА_4 . Ввечері 31.12.2025 обвинувачений прийшов до будинку потерпілої у п`яному вигляді та побив її. Ударив у груди ногою біля воріт. Свідком цих подій був чоловік потерпілої. Наступного дня обвинувачений просив вибачення. Потерпіла не пробачила обвинуваченого та просить його суворо покарати.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, прокурор та потерпіла не висловили жодних заперечень проти встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров`я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3). Крім того, у ст. 27 Основного Закону держави гарантується невід`ємне право людини на життя і захист цього права є обов`язком держави. Такі положення Конституції України зумовлені нормами міжнародного права, зокрема в ч. 1 ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.) зазначено: «Право кожного на життя охороняється законом». Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. б Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 р.) «Право на життя є невід`ємне право кожної людини. Це право охороняється законом».

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом».

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд, відповідно до статті 66 КК України, визнає щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, а також його активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, його молодий вік.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вивченням в ході судового розгляду даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, приймає участь у спортивно-масовому житті села, користується авторитетом серед ровесників, вину визнав та щиро розкаявся, просив пробачення у потерпілої, яка є особою похилого віку, хворіє на онкологічне захворювання у стані ремісії.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке за змістом ст.12 КК України є кримінальним проступком, наслідки вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, причини конфлікту та похилий вік потерпілої, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 призначити покарання у виді громадських робіт в його мінімальному розмірі, так як відсутні умови і підстави призначення обвинуваченому м`якшого покарання через відсутність у нього доходу, причини конфлікту та похилий вік потерпілої.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії дізнання не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набранням вироком законної сили суд не знаходить.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді шістдесяти годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_8