Справа № 171/2673/24
Провадження № 1-кп/216/447/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000242 від 12 вересня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працює, неодружений, має на утриманні малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2016 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців, звільнений 09 жовтня 2019 року за відбуттям строку покарання, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2024 року о 09.30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в гостях на кухні квартири АДРЕСА_2 , побачив на столі належний потерпілому ОСОБА_6 мобільний телефон. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Після цього ОСОБА_3 12 вересня 2024 року о 09.35 год., перебуваючи на кухні вказаної квартири, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав мобільний телефон марки «Motorola» моделі «Moto e7Power 64Gb» вартістю 2 859 грн 75 коп. із картою пам`яті марки «Transcend» моделі «microSDXS/SDHS 300S 128 Gb» вартістю 562 грн 20 коп. та захисним чохлом марки «Imak Airdag Max Case» вартістю 239 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 3 660 грн 95 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому злочині визнав повністю і дав суду такі показання. У вересні 2024 року в денний час доби він зайшов в гості до свого знайомого, де перебував син потерпілого, в якого він попросив мобільний телефон зателефонувати, після чого разом з цим телефоном залишив приміщення квартири. За декілька хвилин, пройшовши лише два будинку, його затримали працівники поліції разом з викраденим мобільним телефоном.

Водночас обвинуваченийзазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладено правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, зокрема фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному, добровільно відшкодував завдану шкоду, вибачився перед потерпілим, має на утриманні малолітню дитину, запевнив не допускати протиправної поведінки в майбутньому та вважає справедливим покарання, яке йому просив призначити прокурор.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив факт повернення йому викраденого мобільного телефону та просив суд не карати суворо обвинуваченого ОСОБА_3 .

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого й інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченнямдоведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів і відбував покарання у виді позбавлення волі, офіційно не працює, неодружений, має на утриманні малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання характеризується задовільно, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває (а.к.п. 51-62).

Разом з тим суд враховує, що завдана злочином шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обстановку й мотиви скоєння злочину, спосіб його вчинення та наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, перебування на його утриманні малолітнього сина, не перебування на обліках, наявність однієї пом`якшуючої обставини та однієї обтяжуючої обставини, повне відшкодування потерпілому завданої злочином шкоди, а також думку останнього щодо призначення покарання.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на характер і ступінь тяжкості вчиненого діяння, перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується задовільно, утримує малолітнього сина, на обліках не перебуває, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного злочину, щиро покаявся та вибачився перед потерпілим, добровільно повністю відшкодував потерпілому майнову шкоду та зобов`язався в подальшому дотримуватися бездоганної поведінки, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства та із достатньою переконливістю свідчить про реальну можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, а також думку прокурора про доцільність застосування в даному випадку положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне на підставі цієї норми кримінального закону звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, але в умовах здійснення належного контролю за його поведінкою й виконанням покладених на нього судом обов`язків під час такого звільнення, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довів своє виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «Motorola» моделі «Moto e7Power 64Gb» з сім-картою, карту пам`яті марки «Transcend» моделі «microSDXS/SDHS 300S 128 Gb» та захисний чохол марки «Imak Airdag Max Case», - вважати повернутими власнику ОСОБА_6 згідно з його розпискою від 12 вересня 2024 року (а.к.п. 19);

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1