Справа № 297/3419/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області особі головуючого ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830 від 01.04.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження № 0000830 від 01.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_7 подала клопотання про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави. Таке мотивовано тим, що заявлені прокурором ризики є неактуальними, оскільки ОСОБА_4 , ніколи не переховувався від органу досудового розслідування, не має на меті незаконно впливати на інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, та зазначила, що станом на 11.03.2025 року прокурором не надавався до суду список осіб, яких сторонна обвинувачення вважає за необхідне допитати під час проведення судового розгляду кримінального провадження в якості свідків, експертів або спеціалістів, Обвинувачені в даному кримінальному провадженню ОСОБА_5 та ОСОБА_9 абсолютно ізольовані від спілкування з ОСОБА_4 , що у випадку звільнення останього з під варти, такі продовжують залишатись в умовах тримання під вартою, будь-яка ймовірність впливу з її підзахисного виключена, із досліджених під час судового розгляду доказів, жодним чином не вбачається, що ОСОБА_4 не вчиняв будь-які дії з можливого збуту наркотичних речовин. Обвинувачений не перешкоджав кримінальному провадженню жодним чином, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є особою з інвалідністю, являється внутрішньо переміщеною особою, має постійне місце проживання на території Берегівського району, раніше не притягався до кримінальної відповідальності та у нього діагностовано захворювання, яке вимагає оперативного лікування, що є неможливим в умовах тримання під вартою.

Крім того, вказує на те наведені стороною обвинувачення ризики (переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), є тільки припущенням, які не підтверджено належними та допустимими доказами. Також, захисник вказує на те, що наразі, заявлені стороною обвинувачення ризики зменшилися в тому числі внаслідок спливу певного проміжку часу з моменту повідомлення ОСОБА_4 про підозру. Також, просить врахувати, що здійснення тиску на свідків та експертів є неможливим, оскільки такі вже допитані під час судового розгляду, документи, які надають право на виїзд з України, здані ОСОБА_4 , а відтак, ризик переховування від суду є неактуальним.

Враховуючи вищенаведені обставини захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 , просить змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний заход із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримала подане нею клопотання, просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане його захисником клопотання та просив таке задоволити.

Прокурор ОСОБА_10 заперечив проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та просив у задоволенні такого відмовити, оскільки сторона захисту не довела необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 та думку прокурора, перевіривши матеріали, суд вважає, що клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

За приписами до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану, продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Так, при вирішенні питання про обрання та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим (позбавлення волі), дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту обвинувачених, свідків, які ще не допитані, та дослідження доказів.

Також суд враховує, те, що на даний час не зменшилися існування вказаних стороною обвинувачення передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення вини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведені вище обставини, на переконання суду, свідчать про обґрунтованість висновків про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких.

Суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду та не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З огляду на вищевказане, доводи викладені в клопотанні сторони захисту про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не існують, наявність таких стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, суд вважає необґрунтованими і такими, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються вищенаведеним.

При цьому, суд враховує і те, що в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу.

Крім того, суд не бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків та в будь-який спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_4 страждає на тяжке захворювання, яке може усугубитись через неналежні умови утримання в слідчому ізоляторі, також не свідчать про неможливість його перебування під вартою. Окрім того, у разі необхідності, обвинувачений не позбавлений можливості звернутись про надання необхідної медичної допомоги до установи де він утримується.

При цьому, суд враховує те, що вказані обставини існували на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Разом з тим, положеннями ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 за № 239/5/104, затверджений Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Тобто, особам які утримуються в місцях попереднього ув`язнення забезпечується надання медичної допомоги.

Разом з тим, відповідних доказів, які б підтверджували факт наявності у обвинуваченого ОСОБА_4 таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, не встановлено. В наданих захисником ОСОБА_7 копіях медичної документації обвинуваченого ОСОБА_4 , які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, не відображено будь-яких відомостей про неможливість його перебування під вартою, а будь-яких інших доказів, у яких би достовірно вказувалось на те, що обвинувачений, з огляду на захворювання не може триматися під вартою, стороною захисту також не надано.

Доводи захисника про необхідність визначення ОСОБА_4 розміру застави, суд відхиляє з огляду на наступне.

Частин 3 статті 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Суд констатує, що кримінальне правопорушення, в учинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та правопорушенням проти здоров`я населення, а отже, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав та інтересів суспільства, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому не вбачає правових підстав для зміни запобіжного заходу та визначення розміру застави.

Крім того, суд констатує, що застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід з врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 177,183,199,201,331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830 від 01.04.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 12.03.2025 року.

Суддя ОСОБА_11