печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000691 від 26.04.2023,

В С Т А Н О В И В:

25.12.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000691 від 26.04.2023.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді від 27.11.2024 у справі №757/51163/24-к накладено арешт на майно, що було вилучено 09.10.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , а саме предмети зовні схожі на банкноти номіналом 100 доларів США у кількості 347 штук, 5 банкнот номіналом 50 доларів США, 2 банкноти номіналом 20 доларів США, 1 банкноту номіналом 10 доларів США.

Зазначає, що вилучені грошові кошти не є предметом кримінального правопорушення, не одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення. Власником майна при накладенні арешту було доведено законність походження таких коштів, а саме господарська діяльність ФОП ОСОБА_4 та його родини. Тривалість досудового розслідування від моменту внесенні до ЄРДР до моменту вилучення грошових коштів та до моменту накладення арешту орган досудового розслідування не повідомив про підозру у кримінальному провадженні, не підтвердив доводів незаконності походження коштів. Вважає, що арешт на грошові кошти є необґрунтованим та таким, що порушують права ОСОБА_4 як власника.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності та за відсутності власника майна, одночасно зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

У судове засідання прокурор не з`явився, до суду направив заяву про розгляд клопотання за його відсутності та письмові заперечення.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000691 від 26.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 201-2, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України.

Під час досудового розслідування досліджуються обставини функціонування протиправного механізму, спрямованого на привласнення бюджетних коштів комерційною структурою, зареєстрованою на території України, за сприяння посадових осіб Міністерства оборони України та подальшу легалізацію (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Так, 09.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва № 757/43124/24-к від 25.09.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого, серед іншого, виявлено та вилучено предмети зовні схожі на банкноти номіналом 100 доларів США у кількості

347 штук, 5 банкнот номіналом 50 доларів США, 2 банкноти номіналом

20 доларів США, 1 банкноту номіналом 10 доларів США.

10.10.2024 постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 вилучене майно визнано речовим доказами кримінальному провадженні.

Так, ухвалою слідчого судді від 27.11.2024 у справі №757/51163/24-к накладено арешт на майно, що було вилучено 09.10.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , а саме предмети зовні схожі на банкноти номіналом 100 доларів США у кількості 347 штук, 5 банкнот номіналом 50 доларів США, 2 банкноти номіналом 20 доларів США, 1 банкноту номіналом 10 доларів США.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2024 при накладенні арешту у слідчого судді були наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Наряду з вказаним, слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, встановив, що таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, на які посилається заявника, які свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000691 від 26.04.2023.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_4 обумовлене законними критеріями, тобто вчинено з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідно принципу верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000691 від 26.04.2023- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1