Справа №705/7116/24
1-кп/705/699/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в особі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001935 від 10 грудня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Тихорецьк, Краснодарського краю, РФ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні будь-яких осіб не має, зареєстрованого та проживаючого : АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2023 за ст. 336 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

24.02.2022, відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено про проведення загальної мобілізації.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу в Україні» визначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць, зобов`язані, у тому числі, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для призову на військову службу.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу в Україні» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ст. 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовозобов`язаним, тобто особою, яка перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

З метою якісної підготовки та організаційного проведення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як солдат запасу, підлягав призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Військовозобов`язаний ОСОБА_4 пройшов медичний огляд та згідно довідки №5686 від 22.11.2024 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний придатним за станом здоров`я для проходження військової служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

При цьому, 03.12.2024 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 було роз`яснено про його призов до Збройних Сил України на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з подальшим направленням до навчального центру №242 (ВЧ НОМЕР_1 ), та 03.12.2024 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 було запропоновано отримання повістки на відправку №2/871, в якій було зазначено про необхідність явки 06.12.2024 о 16 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , від отримання якої останній відмовився в категоричній формі, про що було складено Акт відмови від отримання повістки від 03.12.2024.

Утім, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, протиправно, не будучи заброньованою особою на період мобілізації, не маючи поважних причин, визначених Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори», не маючи, згідно зі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підстав для звільнення чи відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або в особливий період, будучи належним чином ознайомлений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, переслідуючи мету ухилитися від її проходження, у визначений в повістці день, тобто 06.12.2024 о 16 годині 30 хвилин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за вищевказаною адресою, про обставини неприбуття не повідомив, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, замість цього ОСОБА_4 знаходився в с. Максимівка, Уманського району Черкаської області, проігнорувавши виклики, внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення злочину, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав частково.

По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 надав суду покази аналогічні обставинам викладеним в обвинувальному акті, повідомивши суду, що дійсно він пройшов медичний огляд та був визнаний військово-лікарською комісією придатним за станом здоров`я до проходження військової служби. 03.12.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 було запропоновано отримати повістку на відправку до навчального центру, проте він відмовився від її отримання, про що було складено відповідний акт, в подальшому ОСОБА_5 не з`явився для проходження мобілізації у визначений у повістці день, тобто 06.12.24 о 16 год.30 хв.

Оцінивши встановлені обставини, позицію обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, за такими кваліфікуючими ознаками : ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання згідно з санкцією статті 336 КК України, суд зважає на таке.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає повторність злочинів, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , раніше засуджений вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2023 року за ст. 336 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, маючи непогашену і не зняту судимість, вчинив новий умисний злочин, зокрема у період відбування покарання з випробуванням під час іспитового строку.

Відповідно до характеристики №125/25-06, виданої Юрківським старостинським округом Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області 18.12.2024 обвинувачений ОСОБА_4 проживає з матір`ю та трьома племінниками, працює поваром. До старостату скарги на ОСОБА_4 не надходили, обвинувачений з сусідами перебуває в добросусідських відносинах.

Згідно з інформацією №2495/01-08 від 13.12.2024, наданою КНП «Уманська ЦРЛ», ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психолога не звертався.

Суд бере до уваги позитивну характеристику обвинуваченого тільки для визначення розміру покарання, який передбачений санкцією статті 336 КК України ( від трьох до п`яти років позбавлення волі).

Згідно досудової доповіді, складеної органом пробації ризики повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства є середніми.

Частиною другою статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Кримінальний Касаційний Суд Верховного Суду у постанові від 05.02.2023, яка винесена в справі № 625/67/23 про обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, дійшов правового висновку, що кримінальне правопорушення зазначеної категорії у період воєнного стану викликає значний суспільний інтерес, а тому застосування інституту звільнення від відбування покарання не сприятиме його меті, тобто виправленню особи та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

З огляду на встановлені обставини, відомості про особу обвинуваченого суд вважає, що запропоноване покарання стороною обвинувачення у виді реального позбавлення волі є правильним.

Суд вважає, що ОСОБА_4 , заслуговує покарання у виді реального позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті 336 КК України, тобто на три роки.

Згідно з положеннями ч.1 статті 71 КК України за сукупністю вироків обвинуваченому слід частково приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі, яке було йому призначене згідно з вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2023 року. З огляду на те, що ОСОБА_4 вперше засуджується до реального позбавлення волі суд обирає для приєднання строк позбавлення волі шість місяців.

Остаточним для відбуття покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі суд визначає строк три роки і шість місяців.

Під час досудового розслідування запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Згідно з ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання не відбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2023 року (справа № 705/655/23) у виді позбавлення волі на строк шість місяців і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців.

Рахувати строк відбуття цього покарання з дати затримання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для приведення вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Речові докази:

- копія військового квитка серії НОМЕР_2 від 18.01.2023, яка приєднана до матеріалів кримінального провадження (а.к.п. 38-40) залишити в матеріалах кримінального провадження;

- поіменний список військовозобов`язаних від 03.12.2024 №2/2459, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження (а.к.п. 41) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- довідка № 5686 військово-лікарської комісії, яка передана на відповідальне зберігання ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 (а.к.п. 35) залишити ІНФОРМАЦІЯ_4 за належністю;

- повістка на відправку № 2/814, яка передана на відповідальне зберігання ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 (а.к.п. 42) - залишити ІНФОРМАЦІЯ_4 за належністю;

- акт про відмову призовника (військовозобов`язаного, резервіста) від отримання повістки (мобілізаційного розпорядження) для проходження військової служби від 22.11.2024, який переданий на відповідальне зберігання ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 (а.к.п. 43 ) - залишити ІНФОРМАЦІЯ_4 за належністю;

- повістка на відправку № 2/871, яка передана на відповідальне зберігання ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 ( а.к.п. 44) - залишити ІНФОРМАЦІЯ_4 за належністю;

- акт відмови від отримання повістки від 03.12.2024, який переданий на відповідальне зберігання ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 (а.к.п. 45) - залишити ІНФОРМАЦІЯ_4 за належністю;

- картка обстеження та медичного огляду від 22.11.2024 року на ім`я солдата запасу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка передана на відповідальне зберігання ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 (а.к.п. 46) - залишити ІНФОРМАЦІЯ_4 за належністю;

- книга обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка передана на відповідальне зберігання ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 . (а.к.п. 47-52) залишити ІНФОРМАЦІЯ_4 за належністю;

- журнал реєстрації виданих повісток для призову на військову службу по мобілізації, який переданий на відповідальне зберігання ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 (а.к.п. 53-56) - залишити ІНФОРМАЦІЯ_4 за належністю;

- CD-R диск з відеозаписом, на якому зафіксовано факт відмови військовозобов`язаного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від отримання повістки на відправку, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження (а.к.п. 67) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_1