УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2025 Справа №607/20357/24 Провадження №1-кп/607/535/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в кримінальному провадженні №0001294 від 28.05.2024, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, українки, громадянки України, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , неодруженої, непрацюючої, яка має на утриманні п`ять малолітніх дітей, раніше судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на стадії судового розгляду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001294 від 28.05.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

07.02.2025 під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 на 60 днів. Клопотання мотивовано наявністю, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків у вказаному кримінальному провадженні, які щодо ОСОБА_4 були встановлені слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, а саме ризиків: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. На думку прокурора, тяжкість інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, характеризуючі дані про її особу, а саме те, що обвинувачена неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності, відсутність у неї постійного законного джерела доходу, а також те, що інкриміновані обвинуваченій в даному кримінальному провадженні злочини вчинені під час відбування останньою покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку згідно з вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2023, в сукупності вказують на наявність на даний час вказаних ризиків у цьому кримінальному провадженні. Зазначені обставини, на переконання прокурора, свідчать про те, що подальше тримання ОСОБА_4 під вартою є виправдане та жоден із менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо продовження відносно ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність зазначених прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. За наведеного та враховуючи наявність у ОСОБА_4 на утриманні п`яти малолітніх дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства, та постійного місця проживання, а також посилаючись на те, що на даній стадії кримінального провадження потерпілий судом вже допитаний, більшість доказів сторони обвинувачення досліджено, просив застосувати щодо обвинуваченої більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який вважає достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні також просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно неї строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поклався на розсуд суду.

Заслухавши доводи прокурора, заперечення сторони захисту та думку представника потерпілого, надавши оцінку доводам сторони обвинувачення, викладеним у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0001294, дані про яке 28.05.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, на стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.07.2024 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23 год. 59 хв. 29.08.2024, термін дії якого неодноразово продовжувався, а саме: ухвалами слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.08.2024 та 24.10.2024, востаннє ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.12.2024, строком до 23 год. 59 хв. 10.02.2025.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких послався прокурор у клопотанні, суд доходить висновку, що на даний час існує ризик того, що обвинувачена ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , за вчинення яких передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. На думку суду, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для переховування обвинуваченої від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

При встановленні наявності зазначеного прокурором у клопотанні ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин, ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

При цьому суд погоджується з доводами захисника про відсутність на даний час ризику незаконного впливу обвинуваченої ОСОБА_4 на потерпілого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, оскільки останній на момент розгляду даного клопотання вже допитаний судом, однак зазначає, що вказана обставина не свідчить про те, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, повністю перестав існувати, позаяк показань від свідків у цьому кримінальному провадженні судом ще не отримано.

При оцінці ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, ніде не працює, а відтак постійного законного джерела доходу не має, у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні багатоепізодних кримінальних правопорушень, скоєних під час відбування іспитового строку, що в цілому свідчить про те, що остання, переслідуючи корисливий мотив, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, в ході судового розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Тобто прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені раніше слідчим суддею ризики у цьому кримінальному провадженні на даний час не перестали існувати.

За наведеного, метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , є запобігання можливим спробам останньої переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд враховує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, однак, без продовження саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, на даний час неможливо забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним прокурором в судовому засіданні ризикам передбачених пп. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Отже, на даний час наявні достатні підстави вважати, що стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, будь-яких даних про зменшення чи відсутність вказаних ризиків, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Крім цього, суд оцінює й тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченій та суворість можливого покарання, а також визнає за реальну небезпеку можливість ухилення обвинуваченої ОСОБА_4 від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Вказані обставини судом враховані при розгляді клопотання прокурора, а відтак розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, на застосуванні якого у судовому засіданні наполягав захисник, з урахуванням наведених обставин, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Надаючи оцінку наведеним у судовому засіданні захисником доводам про достатність застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд вважає їх такими, що не спростовують існування доведених у судовому засіданні стороною обвинувачення обставин та ризиків. Жодних доказів на підтвердження того, що ризики переховування обвинуваченої від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, здатний їм запобігти, захисником не надано, а тому підстав для зміни застосованого до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший не пов`язаний із позбавленням волі, суд не вбачає.

Крім того, судом взято до уваги посилання сторони захисту на наявність на утриманні в обвинуваченої п`яти малолітніх дітей, одна з яких з дитинства є особою з інвалідністю, втім, за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, на думку суду, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

Доводи захисника про наявність в обвинуваченої ОСОБА_4 постійного місця проживання також не свідчать про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для зміни застосованого щодо неї запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, судом враховується, що вирішуючи питання про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Отже, враховуючи, що строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 спливає о 23 год. 59 хв. 10.02.2025, втім закінчити розгляд кримінального провадження №0001294 до вказаного строку є неможливим з об`єктивних причин, підстави для продовження запобіжного заходу обвинуваченій, зазначені слідчим суддею, продовжують існувати на даний час, враховуючи тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченій ОСОБА_4 , суворість передбаченого покарання, у разі визнання її винуватою, а також продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченій строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 199, 331, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Судове засідання з розгляду кримінального провадження №0001294 від 28.05.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, відкласти на 14 год. 30 хв. 24.02.2025.

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 07.04.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченій та направити начальнику ДУ "Чортківська УВП (№26)".

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1