Справа № 404/1470/25
Номер провадження 1-кс/404/532/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового ОСОБА_2 , за участю скаржника - ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Кіровоградської обласної прокуратури від 05.02.2025 року про часткову відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні №0000193 від 15.10.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з вище вказаною скаргою, відповідно до якої просила: скасувати постанову прокурора Кіровоградської обласної прокуратури від 05.02.2025 року про часткову відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні №0000193 від 15.10.2024 року.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Скаржниця ОСОБА_3 в судовому засіданні, у стверджувальній формі, висловилась, що: «втомилась боротись з корупційною судовою системою».

Крім того, скаржниця під час судового засідання заявила відвід слідчому судді, де у заяві про відвід стверджує, як факт що настав, про постійне вчинення злочинів за попередньою змовою з прокурором.

За результатами розгляду скарги, враховуючи позицію учасників справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів заяви про відвід та думки скаржниці в судовому засіданні, остання зазначила образливі висловлювання на адресу судді та прокурора, що є виявом неповаги до суду як державної установи.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті "а" п. 3 ст. 35 Конвенції зазначено, що Суд визнає неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є несумісною з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтованою або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п. 4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

У розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи п. п. "а" п. 3 ст. 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Зокрема, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах "Ржегак проти Чеської Республіки" від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява N 67208/01), "Дюрінже та Грандж проти Франції" від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви N 61164/00 і N 18589/02), "Guntis Apinis проти Латвії" від 20 вересня 2011 року (Guntis APINIS against Latvia, заява N 46549/06).

У свою чергу аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справи N 199/6713/14-ц, N 9901/34/19, N 9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 02 червня 2016 року N 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст. 129 Конституції України та ст. 50 Закону України від 02 червня 2016 року N 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів").

Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.

Вимоги, яким повинна відповідати апеляційна скарга, визначені ст. 396 КПК України. Крім того, загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

До того ж відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься повага до людської гідності.

Також положеннями ч. 1 ст. 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

При цьому, як убачається із ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК України.

Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Водночас використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють, оскільки вказані дії суперечать основним засадам (принципам) кримінального провадження, а також його завданню.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя зазначає, що висловлювання щодо суду, судді та його рішень є образливими, а заяви та скарги, які містять такі висловлювання, є неприйнятними. Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

КПК України не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання.

Разом з тим заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. За таких обставин, беручи до уваги вищезазначені положення нормативно-правових актів та практику ЄСПЛ, слідчий суддя дійшов висновку, що використання скаржницею у тексті заяви та під час судового засідання неприпустимих та образливих висловлювань на адресу щодо суду, судді та його рішень вказує на таке зловживання.

Ураховуючи викладене, скарги або заяви, з яких убачається зловживання процесуальними правами, є неприйнятними та підлягають поверненню заявнику.

Вищезазначені висновки Суду узгоджуються з практикою Верховного Суду, зокрема, така позиція міститься в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 29 липня 2021 року (справа N 264/6844/20), ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 03 квітня 2023 року (справа N 991/113/23).

Переконаний у тому, що ОСОБА_3 образливо висловилась стосовно суб`єкта оскарження Кіровоградської обласної прокуратури та слідчого судді, якою звинуватила головуючого суддю у вчиненні службових злочинів за попередньою змовою з прокурором та заявила, що судова система є корупційною. Дії ОСОБА_3 мають ознаку зловживанням своїми процесуальними правами. Звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви (п. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції) подану згідно ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання.

З урахуванням вказаних вимог Закону та фактично з`ясованих обставин, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Кіровоградської обласної прокуратури від 05.02.2025 року про часткову відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні №0000193 від 15.10.2024 року відмовити.

Подану ОСОБА_3 заяву про відвід разом із матеріалами доданими до неї необхідно повернути заявнику.

Копія ухвали про повернення заяви невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що відмова у задоволенні вимог ОСОБА_3 не позбавляє закріпленої можливості повторного доступу до правосуддя особи, яка звертається до слідчого судді для захисту своїх прав, очікуючи на отримання вирішення поданої скарги.

Керуючись ст. 7, 11, 9, 303 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Кіровоградської обласної прокуратури від 05.02.2025 року про часткову відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні №0000193 від 15.10.2024 року відмовити.

Подану ОСОБА_3 заяву про відвід судді від 05.03.2025 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда