ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2263/24 Номер провадження 11-кп/814/1154/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000592 апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2025 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, з середньою освітою, пенсіонеру, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст. 89 КК України не судимому,

обвинуваченому за ч.2 ст. 121 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 04 квітня 2025 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується за ч.2 ст. 121 КК України, у тому, що він 12.08.2024, в період часу з 19.30 год. до 21.30 год., ОСОБА_8 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , умисно наніс останній тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілої.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що прокурор у клопотанні про продовження строків запобіжного заходу не зазначає доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для найсуворішого запобіжного заходу.

Стверджує, що обвинувачений під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та жодним чином не перешкоджав кримінальному провадженню, не здійснював тиск на потерпілу та свідків і не вчиняв інші дії, які б свідчили про наявність ризиків.

Вважає, що вина обвинуваченого не доведена та не підтверджується показаннями свідків.

Не враховано, що обвинувачений раніше не судимий, є особою пенсійного віку, йому 66 років, має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування, до затримання працював за цивільно-правовими угодами, за місцем проживання характеризується позитивно, має двох рідних сестер та постійне місце проживання.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0000592 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України. В судовому засіданні 05 лютого 2025 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.04.2025 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення судом перевірялася під час обрання та продовження запобіжного заходу. 11 листопада 2024 року було складено обвинувальний акт, який направлений до суду та справа розглядається судом першої інстанції. Тому, кваліфікація дій та всі доводи щодо наявності або відсутності вини обвинуваченого, чи його причетність до злочину мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті.

Тому колегія суддів не розглядає доводи захисника про відсутність доказів на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Суд, всупереч доводам сторони захисту, належним чином мотивував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , а саме тяжкого злочину, за який передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі, те, що вказаний злочин вчинений проти життя та здоров`я іншої особи, в результаті якого настала смерть потерпілої, що вказує на його суспільну небезпечність, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не завершений, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати, обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року - суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Колегія суддів враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, проте матеріали справи не містять будь-яких доказів, що вказані обставини перешкоджають утриманню обвинуваченого під вартою, зокрема і за станом здоров`я. Відсутні також дані про неможливість надання медичної допомоги обвинуваченому в умовах установи попереднього ув`язнення.

Позитивні характеристики, відсутність судимості та наявність родинних зв`язків є недостатніми обставинами для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4