УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000322 від 06.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2025 слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке належним чином погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 05.04.2025 близько 18-00 год. на МПП "Устилуг", що розміщений у м.Устилуг, за адресою вул. Левінцова, буд. 60, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав неправомірну вигоду у сумі 400 доларів США першому заступнику начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що являється військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , за безперерешкодний виїзд за кордон.

06.04.2025 відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 з попередньою кваліфікацією за ст. 369 ч. 1 КК України.

В ході проведення огляду місця події від 05.04.2025 у МПП «Устилуг» за адресою Волинська обл., м. Устилуг, вул. Левінцова, буд. 60 було виявлено та вилучено 4 банкноти по 100 доларів США із наступними серіями: LL35151676F, LF46636483E, PF41003407C, PB33968219J, Рішення про відмову у перетині державного кордону № 230 від 05.04.2025, а також автомобіль марки Jeep CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому знаходилися грошові кошти у момент передачі.

Допитаний як свідок перший заступник начальника відділу «Пархоменкове» капітан ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_7 не надав усіх необхідних документів для перетину державного кордону, у зв`язку із чим отримав відмову у перетині держаного кордону, яке було оформлене рішенням № 230 від 05.04.2025. У подальшому із метою отримання позитивного рішення про перетин державного кордону ОСОБА_4 у паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на його ім`я поклав 4 предмети ззовні схожі на банкноти долари США та поклав на стіл перед ним. Після чого ОСОБА_6 викликав працівників поліції.

Власник майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 .

У клопотанні зазначено, що згідно ч.7ст.237КПК України,вилучені вищевказані 4 банкноти по номіналом 100 доларів США із наступними серіями: LL35151676F, LF46636483E, PF41003407C, PB33968219J, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому знаходилися грошові кошти, автомобіль марки Jeep CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Рішення № 230 від 05.04.2025, вважаються тимчасово вилученим майном на яке він просить накласти арешт.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду клопотання за його відсутністю, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Згідно з ч. 1ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна в судове засідання також не з`явилась, будь-яких заперечень щодо розгляду клопотання за його відсутності про накладення арешту не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК,клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим,прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином,вилучені під час огляду речі,мають значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000322 від 06.04.2025, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних судових експертиз та слідчих дій за участю вищезазначеного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучене під час огляду 05.04.2025 року майно в розумінні ч. 1ст. 98 КПК України є речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст. 100 КПК України.

Однак, слідчий суддя, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України повинен зберігати об`єктивність та неупередженість, створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 369 КК України, є пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі.

З матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді, не можливо зробити висновок, яким чином зазначені у клопотанні автомобіль та та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на імя ОСОБА_5 ,можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, передбаченому ч.1 ст. 369 КК України.

Жодних доказів на те, що вказані речі відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, слідчим не надано.

Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що автомобіль та паспорт є доказами злочину, не доведено наявності підстав для накладення арешту на дане майно, не доведено необхідності накладення арешту на дане майно та не наведено ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання у цій частині.

Щодо 4 банкнот по номіналом 100 доларів США та рішення № 230 від 05.04.2025, які були вилучені 05.04.2025 в останнього, то вони підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки мають значення речових доказів і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за його участі ряду судових експертиз та слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказані документи, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних експертиз, оскільки сліди злочину на них можуть бути знищені, а тому виникла необхідність у накладенні на нього арешту з метою його збереження.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на 4 банкноти по номіналом 100 доларів США із наступними серіями: LL35151676F, LF46636483E, PF41003407C, PB33968219J, Рішення № 230 від 05.04.2025, із забороною їх відчуження, розпорядження та користування вище зазначеним майном.

В решті клопотання відмовити.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та автомобіль марки Jeep CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були вилучені у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - негайно повернути власнику.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які небули присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_8