печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9885/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслудвань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслудвань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна на частку (корпоративні права) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в статутному капіталі ТОВ "Західна Здоба" () номінальною вартістю 611 000 грн, що становить 100 % статутного капіталу, заборонивши державним реєстраторам вчинення реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Західна Здоба" .

Відповідно до вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак зазначене клопотання не відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України.

Так, у ньому не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, у тому числі щодо відповідності кожного такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу - у разі якщо метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів.

Також у порушення п.3 ч.2 ст.171 КПК України, слідчим в клопотанні не зазначено відповідні документи, що підтверджують право власності на вказане майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном та не додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання в цій частині. У клопотанні лише зазначено, що документами, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати є відомості з державних реєстрів України, проте не конкретизовано, якими доказами підтверджуються зазначені обставини.

Відповідно до абз.3 ч.6 ст.100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Однак ,прокурором не додано доказів, які б підтверджували, що указане майно має вартість понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також що неможливо отримати згоду власника майна на передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

В обґрунтування необхідності розгляду клопотання без власників майна прокурор зазначає, що розгляд клопотання в їх присутності може призвести до негативних наслідків у вигляді передачі третім особам майна, отриманого злочинним шляхом, тобто, втрати доказів, що також унеможливить спеціальну конфіскацію. Проте, чим підтверджуються такі обставини, не зазначено.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню слідчому для усунення недоліків.

Керуючись ст. 2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслудвань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна - повернути слідчому та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали прокурором для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1