Справа № 188/1415/23
Провадження № 1-в/0186/9/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Шахтарське

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Синельниківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська, Донецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого:

-30.04.2010 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.296, ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-13.01.2012 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

-13.03.2017 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі;

-22.12.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.146 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,

про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Синельниківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 подав суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що засуджений ОСОБА_4 був взятий на облік Синельниківським районним відділом №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 26 червня 2024 року, з порядком та умовами здійснення нагляду та проведення соціально виховної роботи, обов`язками покладеними на нього вироком суду ознайомлений 28 червня 2024 року, про що свідчить підписка та пояснення засудженого від 28.06.2024 року.

Відповідно до вироку суду на засудженого ОСОБА_4 на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покладено обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробацїї; повідомляти уповноважений орган з питань пробацїї про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У період іспитового строку, а саме 10.08.2024 року, засуджений ОСОБА_4 , скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 187 КУпАП. Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні вказаного вище адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. 25.11.2024 року до засудженого ОСОБА_4 за вказане порушення було застосовано застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_4 , після застосування до нього 25.11.2024 року застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, належних висновків не зробив та продовжив скоювати адміністративні правопорушення, що потягнули за собою адміністративні стягнення, а саме: постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16.12.2024 року притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАП з накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.; постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2024 року притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Систематичність скоєння засудженим ОСОБА_4 адміністративних правопорушень у період іспитового строку свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

13.09.2024 року до Синельниківського районного відділу №1 надійшла інформація щодо внесення відомостей до ЄРДР №0000251 від 19.06.2024 року та повідомлення про підозру від 28.08.2024 року у скоєнні нового кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 .

За місцем проживання скарг з боку сусідів не надходило.

Враховуючи те, що засуджений систематично вчиняє адміністративні правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення та проявляє своє небажання ставати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства, заявник ОСОБА_3 просить суд вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання призначеного вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.05.2024 року.

У судове засідання представник Синельниківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності та прохав ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Прокурор Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності, прохав суд відмовити у його задоволенні, оскільки ОСОБА_4 було вчинено адміністративні правопорушення, які не відносяться до порушення громадського порядку.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності. Також прохав суд відмовити у його задоволенні.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області 09 травня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КПК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

26 червня 2024 року даний вирок надійшов на виконання до Синельниківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

28 червня 2024 року засуджений ОСОБА_4 був ознайомлений з правами засудженого, з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, та з покладеними на нього обов`язками за Кримінально-виконавчим кодексом України. Також засудженому було встановлено періодичність явки до Синельниківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, а саме: 2-й та 4-й понеділок кожного місяця.

Крім того, засуджений під підпис був ознайомлений з тим, що поважною причиною неявки до органу пробації є обставини, що фактично унеможливлюють прибуття суб`єкта пробації, та які документально підтверджені. Також засудженому роз`яснено, що у випадку, коли день явки на реєстрацію припадає на святковий день, з`являтися необхідно в наступний після святкового робочий день.

За час перебування засудженого ОСОБА_4 на обліку уповноваженого органу пробації, останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 10.08.2024 року за ч.1 ст.187 КУпАП; 16.12.2024 року за ч.2 ст.187 КУпАП; 17.01.2024 року за ч.2 ст.187 КУпАП.

25.11.2024 року до засудженого ОСОБА_4 було застосовано застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання.

28.08.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (ЄРДР №0000251 від 19.06.2024 року).

Згідно із ст.5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Частиною першою статті 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до п. 5.3 Розділу IV «Порядок здійснення контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та звільнених від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (статті 75 - 79, 83 Кримінального кодексу України, статті 163 - 166 Кримінально-виконавчого кодексу України)», Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом від 19.12.2003 №270/1560 Державного департаменту України з питань виконання покарання МВС України (далі - Інструкція), якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин що повинно бути підтверджено матеріалами, або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання , … , то інспекція вносить до суду подання (додаток 44 до цієї Інструкції) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Неналежне виконання покладених обов`язків у вигляді вчинення адміністративних правопорушень, ще не є підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Проте, матеріалами доданими до клопотання не доведено факт умисного ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання. Тим паче, що обов`язки покладені на засудженого вироком суду останній виконував.

Засуджений протягом іспитового строку неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, але дані правопорушення пов`язані з порушенням правил адміністративного нагляду, засуджений регулярно з`являється до органу пробації у визначені дні явок, обов`язки покладені на нього судом не порушував, що свідчить про відсутність умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та небажання стати на шлях виправлення, та не може бути безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання.

Крім того, згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Проте, що ОСОБА_4 умисно не виконує покладених на нього судом обов`язків, суду не надано, не встановлено таких і під час судового розгляду подання.

Також суд зазначає, що на час розгляду даного подання надані відомості, що засуджений ОСОБА_4 у період іспитового строку вчинив інше кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, матеріали кримінального провадження на даний час перебувають у провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області та по ним здійснюється судовий розгляд, що на даному етапі унеможливлює прийняття рішення судом про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням, адже дане рішення в такому разі буде передчасними без вирішення судом питання про вину або невинуватість особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у період іспитового строку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України, ч.2 ст.166 КВК України обов`язковими підставами направлення засудженого для відбування призначеного покарання є невиконання засудженим покладених на нього обов`язків або систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах клопотання будь-яких даних, які б негативно характеризували засудженого.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи відносно ОСОБА_4 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, згідно з ч. 2 ст. 78 КК, за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, тобто це є правом суду а не обов`язком.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 .

На підставі ч. 6 ст. 166 КВК України, п. 6 розділу ІV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 N 270/1560, керуючись ст.ст.318-380, 537, 539 КПК України, ст. 78 ч.2 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання заступника начальника Синельниківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання, призначеного вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року, відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_7