ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року

м. Київ

справа №650/83/23

провадження №51-3360км24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

засуджена ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисник ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на вирок Херсонського апеляційного суду від 12 березня

2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Нова Каховка Херсонської області та проживає у АДРЕСА_1 , засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджена, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженої через суворість, виклала вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суд) про зміну вирокуХерсонського апеляційного суду від 12 березня 2024 року і призначення їй більш м`якого виду покарання.

Свої доводи ОСОБА_6 мотивує тим, що вчинила підпал будинку сусідів, оскільки вони протягом двох місяців окупації села допомагали російським військовим, саме тоді через таких, як її сусіди, що здавали позиції наших солдатів, її син загинув на фронті. Злочин вчинила внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, через свій напружений морально-психологічний стан у зв`язку із загибеллю сина на війні. Вказує, що щиро розкаюється і розуміє, що заподіяла шкоду чужому майну. Також просить урахувати її з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Зміст судових рішень, у тому числі оскарженого, і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від

07 листопада 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 71 913, 60 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 10 000 грн моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Херсонський апеляційний суд вироком від 12 березня 2024 року задовольнив апеляційні скарги прокурора і представника потерпілого ОСОБА_9 , скасував вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання та ухвалив у цій частині новий вирок, яким призначив ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 194 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Строк відбування покарання постановлено обраховувати з дня затримання ОСОБА_6 у порядку виконання вироку. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Як установили суди, ОСОБА_6 01 січня 2023 року близько 21:00, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у володінні її співмешканця ОСОБА_10 , переслідуючи прямий злочинний умисел на пошкодження чужого майна шляхом підпалу через неприязні відносини з потерпілим

ОСОБА_8 , володільцем домоволодіння, розташованого за адресою:

АДРЕСА_1 , шляхом роз`єднання частин огорожі із сітки-рабиці, якою розділені території вище вказаних подвір`їв, проникла на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , зірвала лист ДВП з вікна, яким воно було закрите, і проникла до приміщення житлового будинку. Там пройшла в кімнату, за допомогою сірників підпалила пучок сухої трави, який узяла на території подвір`я за вказаною адресою, і кинула його на диван, у результаті чого виникла пожежа.

Унаслідок вчинення ОСОБА_6 умисних протиправних дій було пошкоджено майно потерпілого ОСОБА_8 на загальну суму 71 913, 60 грн та значну частину житлового будинку, вартість якого становить 419 100 грн.

Позиції учасників судового провадження

Засуджена і захисник у судовому засіданні підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечила доводам касаційної скарги засудженої, просила рішення суду апеляційної інстанції залишити без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення. Інших учасників судового провадженнябуло повідомлено про дату, час і місце касаційногорозгляду, проте в судове засідання вони не з`явилися.

Мотиви Суду

Згідно з ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, як визначено ст. 438 КПК України, є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 та кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 194 КК України у касаційній скарзі не оспорюються, а тому в касаційному порядку не перевіряються.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК Українипокарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосування більш суворого покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

У цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження, прокурор та представник потерпілого ОСОБА_9 , не погодившись із вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2023 року, оскаржили його в апеляційному порядку, посилаючись, зокрема, на те, що суд першої інстанції не врахував ступеня тяжкості вчиненого злочину, формально визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину, що стало підставою для застосування ст. 75 КК України, тому просили скасувати вказане рішення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості й ухвалити новий вирок.

Суд апеляційної інстанції, ретельно перевіривши доводи прокурората представника потерпілого, дійшов умотивованого висновку, що рішення суду про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку не відповідає вимогам

статей 65, 75 КК України.

Ухвалюючи рішення про скасування вироку місцевого суду в частині призначення покарання, апеляційний суд правильно зазначив, що суд першої інстанції не врахував належним чином ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, способу його вчинення шляхом підпалу, що є загальнонебезпечним, значну шкоду, спричинену цим злочином, яку не відшкодовано навіть у мінімальному розмірі, думку потерпілого щодо призначення ОСОБА_6 покарання, яке належить відбувати реально.

Зокрема, апеляційний суд зважив на те, що засуджена, умисно заподіявши значні майнові збитки потерпілому, протягом усього перебігу кримінального провадження не вжила жодних заходів, спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди або усунення збитків в інший спосіб.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що дані про особу обвинуваченої, а саме: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, неперебування на обліку в лікарів психіатра і нарколога, органу пробації, з`явлення із зізнанням та визнання вини, не є тими чинниками, які б свідчили про зменшення суспільної небезпечності особи засудженої і вчиненого нею злочину, які б беззаперечно давали підстави для висновку про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як правильно зазначив у вироку апеляційний суд, дані про особу

ОСОБА_6 , яка за місцем проживання характеризується посередньо, характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину, його наслідки свідчать про неможливість виправлення засудженої від відбування реального покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що покарання, яке призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 із застосуванням ст. 75 КК України, є недостатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, оскільки не забезпечить мети кримінального покарання - не тільки виправлення засудженої, але й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами.

З таким висновком погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції. Установлені у цьому кримінальному провадженні обставини не дають достатніх підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, а обране їй апеляційним судом покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, її особі та конкретним обставинам кримінального провадження, є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Підстави вважати таке покарання надмірно суворим відсутні.

Доводи касаційної скарги засудженої щодо вчинення нею підпалу будинку сусідів, оскільки вони допомагали російським військовим, та вчинення злочину внаслідок напруженого, морально-психологічного стану у зв`язку із загибеллю сина на війні, нічим не підтверджені. Крім того, як повідомила засуджена у судовому засіданні, її син загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вже після вчиненого злочину.

Посилання засудженої на наявність щирого каяття, з`явлення зі зізнанням та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення були враховані судом апеляційної інстанції при призначенні покарання в межах, наближених до мінімальних, встановлених у санкції ч. 2 ст. 194 КК України - 4 роки позбавлення волі.

Що стосується вимоги касаційної скарги ОСОБА_6 про призначення їй більш м`якого виду покарання, ніж позбавлення волі, то така не ґрунтується на вимогах закону, оскільки наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відомості, що характеризують ОСОБА_6 , не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Вирок апеляційного суду належним чином мотивовано, він узгоджується з положеннями статей 370, 374 і 420 КПК України, а покарання засудженій призначено з дотриманням положень статей 50, 65 КК України.

Враховуючи, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої, касаційну скаргу ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок суду апеляційної інстанції - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Херсонського апеляційного суду від 12 березня 2024 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3