КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1519/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000039 від 21.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000039 від 21.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.212 КК України.

Накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, проспект Володимира Івасюка 20-Б, а саме: готівкові грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США у кількості 500 купюр в загальній сумі 50 000 доларів США, з серіями та номерами банкнот, повний перелік яких згідно резолютивної частини ухвали.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги з доповненнями тим, що слідчим суддею не було надано оцінки тому, що детективом у постанові про визнання грошових коштів речовими доказами та прокурором у клопотанні про арешт майна не доведено того, що вилучені грошові кошти відповідають вимогам ст.98 КПК України, мають доказове значення для кримінального провадження та підлягали вилученню.

Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею не надана оцінка правомірності обмеження власника можливості реалізації ним права власності, адже ОСОБА_7 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні та не має до нього відношення.

Апелянт наголошує на тому, що оскаржуваною ухвалою грубо порушено право власності ОСОБА_7 на його майно - особисті збереження, джерело походження яких останній не зобов`язаний доводити, оскільки це питання не є предметом досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 21.08.2024.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження № 0000039 від 21.08.2024, до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, зокрема, за фактом вчинення службовими особами ТОВ «Фітнес-спейс», одним із бенефіціарних власників якого являється ОСОБА_7 , з метою ухилення від сплати податку на прибуток, здійснення реалізації товарів через мережу «SPORTCITY» та інтернет-магазин https://sportcity.ua/, з використанням реквізитів ряду підконтрольних фізичних осіб-підприємців, в результаті чого мінімізували надходження до Державного бюджету України коштів у вигляді несплаченого податку на прибуток підприємств у розмірі 76 940 061,9 грн, що є особливо великим розміром.

За результатами проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду від 11.10.2024, в індивідуальних сейфових скриньках, що розміщені у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» (код 14360570) за адресою: м. Київ, проспект Володимира Івасюка 20-Б, що перебувають у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено готівкові грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США у кількості 500 купюр в загальній сумі 50 000 доларів США, з наступними серіями та номерами банкнот: PB 55479002 M, PB 55479003 M, PB 55479004 M, PB 55479005 M, PB 55479006 M, PB 55479007 M, PB 55479008 M, PB 55479009 M, PB 55479010 M, PB 55479011 M, PB 55479012 M, PB 55479013 M, PB 55479014 M, PB 55479018 M, PB 55479019 M, PB 55479020 M, PB 55479021 M, PB 55479022 M, PB 55479023 M, PB 55479024 M, PB 55479025 M, PB 55479026 M, PB 55479027 M, PB 55479028 M, PB 55479029 M, PB 55479030 M, PB 55479031 M, PB 55479032 M, PB 55479033 M, PB 55479034 M, PB 55479035 M, PB 55479036 M, PB 55479037 M, PB 55479038 M, PB 55479039 M, PB 55479041 M, PB 55479042 M, PB 55479043 M, PB 55479044 M, PB 55479045 M, PB 55479046 M, PB 55479050 M, PB 55479051 M, PB 55479052 M, PB 55479053 M, PB 55479054 M, PB 55479055 M, PB 55479056 M, PB 55479057 M, PB 55479058 M, PB 55479059 M, PB 55479060 M, PB 55479061 M, PB 55479062 M, PB 55479063 M, PB 55479064 M, PB 55479065 M, PB 55479066 M, PB 55479067 M, PB 55479068 M, PB 55479069 M, PB 55479070 M, PB 55479071 M, PB 55479072 M, PB 55479073 M, PB 55479074 M, PB 55479075 M, PB 55479076 M, PB 55479077 M, PB 55479078 M, PB 55479079 M, PB 55479080 M, PB 55479081 M, PB 55479082 M, PB 55479083 M, PB 55479084 M, PB 55479085 M, PB 55479086 M, PB 55479087 M, PB 55479088 M, PB 55479089 M, PB 55479090 M, PB 55479091 M, PB 55479092 M, PB 55479093 M, PB 55479094 M, PB 55479095 M, PB 55479096 M, PB 55479097 M, PB 55479098 M, PB 55479099 M, PB 55479100 M, CB 50542839 C, PB 55479002 C, PB 55479049 M, PB 55479047 M, PB 55479048 M, PB 55479017 M, PB 55479015 M, PB 55479016 M, PJ 62928858 A, PJ 62928859 A, PJ 62928860 A, PJ 62928856 A, PJ 62928855 A, PJ 62928854 A, PJ 62928853 A, PJ 62928852 A, PJ 62928851 A, PJ 62928850 A, PJ 62928849 A, PJ 62928848 A, PJ 62928847 A, PJ 62928846 A, PJ 62928845 A, PJ 62928844 A, PJ 62928843 A, PJ 62928842 A, PJ 62928841 A, PJ 62928840 A, PJ 62928839 A, PJ 62928838 A, PJ 62928837 A, PJ 62928836 A, PJ 62928835 A, PJ 62928834 A, PJ 62928833 A, PJ 62928832 A, PJ 62928831 A, PJ 62928810 A, PJ 62928861 A, PJ 62928862 A, PJ 62928863 A, PJ 62009000 A, PJ 62008995 A, PJ 62008996 A, PJ 62008993 A, PJ 62008994 A, PJ 62008991 A, PJ 62008992 A, PJ 62008988 A, PJ 62008989 A, PJ 62008982 A, PJ 62008983 A, PJ 62008980 A, PJ 62008981 A, PJ 62008970 A, PJ 62008971 A, PJ 62008968 A, PJ 62008969 A, PJ 62008972 A, PJ 62008973 A, PJ 62008974 A, PJ 62008975 A, PJ 62008978 A, PJ 62008979 A, PJ 62008984 A, PJ 62008985 A, PJ 62008986 A, PJ 62008987 A, PJ 62008990 A, PJ 62008997 A, PJ 62008976 A, PJ 62008977 A, MB 24767597 N, LL 67081023 D, LL 59446370 D, LD 41038601 C, LJ 94842852 A, LB 08241159 K, LF 38470346 F, LF 12053690 K, LB 18969917 M, LB 93054259 N, LL 69419761 A, LL 69419762 A, LL 69419763 A, LJ 36085707 A, LB 55005061 M, LB 55005058 M, LH 52224221 C, LB 52900445 D, LB 76848569 K, LB 76848568 K, LB 76848567 K, LE 11227665 D, LE 11227666 D, LG 91887752 B, PF 19804712 G, LF 08980991 G, LB 89683887 J, LB 17995622 J, LB 69123911 K, LL 16586110 E, LE 11227667 D, LF 02509091 *, ML 26257024 A, LG 58572507 B, MC 13195347 A, PA 31103044 A, LF 62573490 J, MF 11072495 E, PB 27986601 M, ML 06757322 E, PB 86782623 I, MB 08838340 S, PB 27986001 M, PB 27986302 M, PB 27986401 M, PB 27986102 M, PB 27986101 M, PB 27986002 M, PB 76051338 J, PB 76051339 J, PB 18816128 F, PF 14585725 J, PF 14543901 J, PF 14543601 J, MI 23917965 A, PF 14585732 J, PF 14585733 J, PF 14585734 J, PF 14585739 J, PF 14585740 J, PF 14585743 J, PF 14585744 J, PF 14585745 J, PF 14585746 J, PF 14585747 J, PF 14585748 J, PF 14585753 J, PF 22573458 *, PF 14585786 J, PF 14585785 J, PH 12181123 B, PH 12181122 B, PH 12181121 B, PH 12181120 B, PH 12181119 B, PH 12181118 B, PH 12181117 B, PH 12181116 B, PH 12181115 B, PH 12181114 B, PH 12181113 B, PH 12181112 B, PH 12181111 B, PH 12181110 B, PH 12181109 B, PH 12181726 B, PH 12181727 B, LH 83917811 C, LF 05770746 *, LC 21157101 A, PB 45175873 L, PL 33426862 J, LB 17988017 K, LB 17988020 K, PB 34114575 D, MB 49234627 C, MA 29885620 A, LL 35215517 D, ML 33684833 B, MB 94470101 F, LL 21079486 D, MF 71230256 B, LE 77494504 C, LL 14752304 G, LH 64527143 C, LF 66444892 A, ML 70997588 C, PB 00321627 K, HB 29471335 F, KB 30379029 A, HF 25026089 A, HD 54229881 B, HK 46943104 D, KB 75442094 B, FF 72680738 C, HB 13116044 E, KC 31350357 A, FF 75337159 B, FH 24845854 A, DF 15222308 A, DB 62843090 A, HB 91564310 M, HF 33665361 A, AF 64748056 B, KB 13448771 I, KB 13448084 I, HK 45608589 D, HE 16902227 C, HB 58061301 E, HK 08189025 C, KB 03996706 F, KB 53628463 M, FG 45079973 A, CB 91643853 A, CB 05208237 E, DB 29022072 B, ML 44776060 A, PB 26024990 A, LE 06942539 D, MK 51795570 A, LH 70101926 C, LK 95713230 F, LB 30839277 U, LB 17542334 G, PB 09546949 J, PB 09546948 J, PB 09546947 J, LB 85234567 U, PE 85077215 B, LB 75912567 J, LB 32610697 K, LF 46404671 E, PJ 34369402 A, LI 86150440 A, MK 18475860 B, MK 19563426 B, LI 14134711 B, PB 00437443 M, PL 32802043 J, PL 32802044 J, PF 48323088 H, LB 13134651 V, LL 44098904 C, LB 24166014 K, LC 23098270 A, LL 34566262 A, LB 56307029 A, LB 56307030 A, LB 21730505 H, LF 05113134 B, LF 51068795 A, LF 78326942 E, LL 79218136 A, LD 67604231 C, LB 12360389 M, LB 17801123 G, LE 32861804 A, LB 97451550 K, LF 19526884 F, LE 81025973 G, LB 32934300 J, PF 48323089 H, PF 48323090 H, MB 31036563 B, MB 31036561 B, PB 25120881 K, PB 25120599 K, PF 48323086 H, LL 72725103 F, PK 40024739 E, PF 48323087 H, PB 55554237 K, PB 55554238 K, PK 89300689 D, PK 90233409 D, PK 89300692 D, PK 89300690 D, PB 92635966 L, PB 92635971 L, PB 92635970 L, PB 92635961 L, PB 92635962 L, PB 92635963 L, PB 92635964 L, PB 92635965 L, PB 92635972 L, LJ 95106803 A, MB 31036554 B, LL 80897464 A, LL 80897463 A, LL 61764631 I, PF 48323098 H, PF 48323100 H, PF 04289691 H, MK 20320322 B, MB 82222493 F, PB 98802274 A, LC 03834408 D, PF 36646607 H, PL 51793742 I, PL 51793741 I, PL 51793736 I, PL 51793735 I, PL 51793734 I, PL 51793733 I, PL 51793732 I, PL 51793731 I, PL 51793730 I, PL 51793729 I, PL 51793728 I, PL 51793727 I, PL 51793726 I, PL 51793725 I, PL 51793724 I, PB 55479001 M, PB 00321628 K, PB 00321629 K, PB 00321630 K, PB 00321631 K, PB 00321632 K, PB 00321633 K, PB 00321634 K, PB 00321635 K, PB 00321636 K, PB 00321637 K, PB 00321639 K, PB 00321640 K, PB 00321644 K, PB 00321645 K, PB 00321646 K, PB 00321647 K, PB 00321648 K, PB 00321649 K, PB 00321650 K, PB 00321651 K, PB 00321654 K, PB 00321655 K, PB 00321656 K, PB 00321657 K, PB 00321658 K, PB 00321659 K, PB 00321660 K, PB 00321661 K, PB 00321662 K, PB 00321665 K, PB 00321666 K, PB 00321667 K, PB 00321668 K, PB 00321669 K, PB 00321670 K, PB 00321671 K, PB 00321672 K, PB 00321673 K, PB 00321674 K, PB 00321675 K, PB 00321676 K, PB 00321677 K, PB 00321678 K, PB 00321679 K, PB 00321680 K, PB 00321681 K, PB 00321682 K, PB 00321683 K, PB 00321684 K, PB 00321685 K, PB 00321686 K, PB 00321689 K, PB 00321690 K, PB 00321691 K, PB 00321692 K, PB 00321693 K, PB 00321694 K, PB 00321695 K, PB 00321696 K, PB 00321697 K, PB 00321698 K, PB 00321699 K, PB 00321501 K, PB 00321503 K, PB 00321504 K, PB 00321505 K, PB 00321506 K, PB 00321507 K, PB 00321516 K, PB 00321517 K, PB 00321518 K, PB 00321519 K, PB 00321522 K, PB 00321523 K, PB 00321524 K, PB 00321527 K, PB 00321528 K, PB 00321529 K, PB 00321530 K, PB 00321533 K, PB 00321534 K, PB 00321537 K, PB 00321538 K, PB 00321539 K, PB 00321540 K, PB 00321549 K, PB 00321550 K, PB 00321553 K, PB 00321554 K, PB 00321555 K, PB 00321556 K, PB 00321557 K, PB 00321558 K, PB 00321559 K, PB 00321563 K, PB 00321570 K, PB 00321571 K, PB 00321575 K, PJ 62928857 A, LA 93775336 A.

23.10.2024 постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ вищевказані товарно-матеріалі цінності визнано речовими доказами.

13.01.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, проспект Володимира Івасюка 20-Б, а саме: готівкові грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США у кількості 500 купюр в загальній сумі 50 000 доларів США, з серіями та номерами банкнот, повний перелік згідно резолютивної частини ухвали.

Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя виходив з того, що вказані грошові кошти, відповідають критеріям речових доказів, могли бути отримані злочинним шляхом внаслідок вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 21.08.2024, та на даний час мають доказове значення у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідають критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КК України, тобто є речовими доказами.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, до матеріалів клопотання долучена постанова старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ ОСОБА_10 від 23.10.2024, якою вищевказані товарно-матеріалі цінності визнано речовими доказами.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, вилучене під час обшуку, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_7 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями про те, що грошові кошти є особистими коштами ОСОБА_7 та не мають жодного відношення до розслідування кримінального провадження без посилань на законність походження цих коштів, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують правильність висновків слідчого судді на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження про наявність підстав для арешту вилучених грошових коштів, які містять ознаки речових доказів, оскільки незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

Вказані доводи апелянта підлягають перевірці в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_11

ОСОБА_3 ____________ ОСОБА_2 ____________