Єдиний унікальний № 946/4034/24
Провадження № 1-кп/946/231/25
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

07 січня 2025 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

провівши в залі суду у місті Ізмаїл Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025, за обвинуваченням,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. М`якохід Бершадського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 15 травня 2024 року, ухвалою від 20 травня 2024 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. 314 315 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду та заявив клопотання про здійснення судового виклику в судове засідання учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні заявили наступні клопотання: про повернення обвинувального акту прокурору, тому що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України (від адвоката ОСОБА_6 ); про зміну запобіжного заходу та повернення застави (від адвоката ОСОБА_5 ). Також обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали скарги на постанови прокурора від 07 лютого 2024 року про залучення особи до проведення негласних слідчих (розшукових) дій та про проведення контролю за вчиненням злочину у форму спеціального слідчого експерименту та скаргу на бездіяльність органу досудового розслідування.

Що стосується клопотань та скарг обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд доходить наступних висновків.

Оцінюючи доводи сторони захисту в контексті можливості повернення обвинувального акта прокурору через недостовірність анкетних даних обвинуваченого, відсутність конкретного опису місця, часу та обстановки вчинення інкримінованого злочину, неправильного формулювання обвинувачення, суд виходить із наступного.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України (ч. 3 ст. 110 КПК України).

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя. Тож саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1 ст. 337 КПК України).

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України). Тобто, виключною підставою для повернення обвинувального акта прокурору є його невідповідність вимогам закону, а саме наявність таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Оскільки п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає можливість повернення обвинувального акта як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акта вимогам КПК. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року (справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

За змістом вищевказаної норми для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. Таким чином, з урахуванням задач підготовчого провадження, суд здійснює перевірку обвинувального акта на наявність невідповідності кримінальному процесуальному закону, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. З огляду на вищезазначені норми КПК України саме прокуророві надано повноваження визначати, які саме фактичні обставини кримінального правопорушення він вважає встановленими, викладати такі фактичні обставини в обвинувальному акті, визначати їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювати обвинувачення.

Щодо недостовірності анкетних даних обвинуваченого через помилкове визначення його місця роботи, то не зазначення такої інформації не є суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального закону, що не дозволяє здійснити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його повернення прокурору.

Щодо клопотання про зміну запобіжного заходу та повернення застави, то суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 09 лютого 2024 року стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 квітня 2024 року та визначено заставу у розмірі 242240грн. Окрім того, на підозрюваного покладені додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. 12 лютого 2024 року зазначений розмір застави внесла ОСОБА_9 на спеціальний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, після чого підозрюваного звільнено під заставу.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості такого провадження, є запобіжні заходи.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом, є, зокрема, застава.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В даному випадку йде мова про забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка набула певного процесуального статусу у кримінальному провадженні - підозрюваного ОСОБА_4 .

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що строк дії покладених ухвалою слідчого судді від 09 лютого 2024 на ОСОБА_4 додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосуванням до нього застави не продовжувався (відповідне клопотання органом досудового розслідування до слідчого судді не подавалося).

Разом із цим, закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, п. 7 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15, застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

При цьому, після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ст. 203 КПК України діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії.

Крім того, суд наголошує, що після спливу строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, для підозрюваного, окрім визначених ухвалою слідчого судді обов`язків, продовжують діяти загальні процесуальні обов`язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України, які забезпечуються внесеною заставою.

Також суд звертає увагу, що внесення застави за ухвалою слідчого судді було правом заставодавця, яке не обумовлювалося ні строком дії застави, ні обов`язком держави повернути її на першу вимогу.

Той факт, що обвинувачений не порушував покладені на нього ухвалою слідчого судді певні обов`язки та сумлінно продовжує виконувати загальні обов`язки, що покладаються у кримінальному провадженні на обвинуваченого, свідчить лише про те, що обраний запобіжний захід є достатнім та дієвим.

З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу та повернення застави слід відмовити.

Щодо скарг захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на постанови прокурора від 07 лютого 2024 року про залучення особи до проведення негласних слідчих (розшукових) дій та про проведення контролю за вчиненням злочину у форму спеціального слідчого експерименту та скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування то суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Тобто скарги на постанови прокурора від 07 лютого 2024 року про залучення особи до проведення негласних слідчих (розшукових) дій та про проведення контролю за вчиненням злочину у форму спеціального слідчого експерименту та скарга на бездіяльність органу досудового розслідування не підлягають розгляду у підготовчому судовому засіданні, бо щодо цих питань КПК України встановлений інший порядок щодо їх вирішення. Тому суд доходить висновку, що вищезазначені скарги не підлягають розгляду. Зважаючи на клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд вважає за можливе долучити вказані скарги до матеріалів кримінального провадження для надання ним оцінки за наслідками судового розгляду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта з таких підстав.

Так, кримінальне провадження підсудне Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області. Підстав для закриття кримінального провадження або для його зупинення, не вбачається. Також не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Під час підготовчого судового засідання від прокурора надійшло клопотання про здійснення судового виклику в судове засідання для допиту учасників судового провадження, яке на думку суду підлягає задоволенню.

Також з урахуванням думок учасників судового провадження, відповідно до ч. 5 ст. 314, ст. 314-1 КПК України слід доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь у даному кримінальному провадженні, також слід повідомити про дату, час та місце проведення судового розгляду представника персоналу органу пробації.

Від учасників судового провадження інших клопотань, зокрема, про обрання, зміну чи скасування інших заходів забезпечення кримінального провадження не надійшло.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 315, 370-372, 376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в залі судових засідань Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за адресою: місто Ізмаїл Одеської області, вулиця Клушина, 2, на 19 лютого 2025 року на 11 годину.

Судовий розгляд здійснювати одноособово у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора, обвинуваченого, його захисників, яких викликати в судове засідання.

Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , в строк до 07 лютого 2025 року, для чого копію цієї ухвали надіслати представнику персоналу органу пробації для виконання.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу та повернення застави відмовити.

Скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на постанови прокурора від 07 лютого 2024 року про залучення особи до проведення негласних слідчих (розшукових) дій та про проведення контролю за вчиненням злочину у форму спеціального слідчого експерименту та скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування долучити до матеріалів кримінального провадження для надання ним оцінки за наслідками судового розгляду.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 10 січня 2025 року о 10 годині.

Повідомити учасникам кримінального провадження, що Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області застосовуються Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, та з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1