Справа № 761/145/25
Провадження № 1-кс/761/1075/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004872 від 20.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід № 779) клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004872 від 20.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_3 зазначив про таке.

У провадженні Шевченківського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004872 від 20.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Шевченківського УП ГУНП у місті Києві надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 18.12.2024 приблизно о 23:20 год, за адресою: місто Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 8 (територія СТО), невстановлена особа, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, викрала шкіряну поясну сумку, чорного кольору, в котрій знаходився мобільний телефон «Redmi 13C», блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , пристрій для діагностики авто «Thinkcar Model TKD01», навушники «Air Pods Pro», документи на ім`я останнього, талони на пальне: 100 літрів дизельного палива та 80 літрів А-95, грошові кошти в сумі 1500 грн, чим завдала ОСОБА_4 матеріальну шкоду.

Так, оперативними співробітниками ВКП Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, встановлено, що до викрадення вилучених речей та перевезення їх за адресою, де вони були вилучені - ОСОБА_5 .

Крім того, 30.12.2024, за адресою: місто Київ, вул. Дорогожицька, буд. 5, військове кладовище, під час проведення огляду відповідно до вимог ст. 237 КПК України, за участі ОСОБА_5 виявлено та вилучено:

- талони ДП Євро по 10 літрів у кількості 10 штук та 4 талони по 20 літрів 95 Євро у кількості 4 штуки, що поміщено до спец пакету № CRI1055035;

- посвідчення поліцейського на ім`я ОСОБА_4 , НОМЕР_7 та спеціальний жетон №0037483, що поміщено до спеціального пакету № CRI1055023;

- мобільний телефон темно-синього кольору марки «Redmi» в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету № CRI1055021;

- навушники білого кольору в темному прозорому чохлі марки «Airpods Apple», s/n GH3DMJP50C6L поміщено до спеціального пакету № CRI1055022;

- пристрій для автомобільної діагностики марки «Thinkdiag», моделі «TKD01», чорного кольору поміщено до спеціального пакету № CRI1055024;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія паспорта НОМЕР_3 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_4 , посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 , та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_4 - ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_4 , серія ААЗ113198, вказані речі поміщено до спеціального пакету № CRI1055025;

- сумку чорного кольору без маркування імовірно поміщено до спец пакету

№ PSP3233670.

30.12.2024 слідчим винесено постанову про визнання речових доказів, а саме вилучених в ході огляду речі.

У зв`язку викладеним, для забезпечення збереження речових доказів, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 06.01.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 07.01.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судове засідання прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Водночас на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд справи без його участі.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Водночас на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 про розгляд прави без його участі, в якій зазначено, що останній клопотання прокурора підтримує в повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду справи фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, слідчими Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004872, відомості про яке 20.12.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами Шевченківської окружної прокуратури міста Києва.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 30.12.2024, за адресою: місто Київ, вул. Дорогожицька, буд. 5, військове кладовище, виявлено та вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

Звернення 31.12.2024 прокурора з клопотанням про арешт на зазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_7 від 30.12.2024 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в цьому випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах яких подано це клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом постановою слідчого від 30.12.2024, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.

Водночас слідчий суддя звертає увагу на приписи п.п. 22, 23 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, за якими паспорт вилучається органами дізнання, попереднього слідства або судом лише в особи, взятої під варту або засудженої до позбавлення волі, а при звільненні з-під варти чи від відбування покарання паспорт повертається його власникові, і категорично забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України, зокрема забороняється взяття паспорта у заставу.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що існування правової підстави для арешту на паспорт громадянина України не підтверджується доказами долученими до клопотання і саме тому на зазначене майно, не може бути накладено арешт без наявності на це законних підстав.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004872 від 20.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке 30.12.2024 виявлено, за адресою: АДРЕСА_1 , військове кладовище, під час проведення огляду місця події, а саме на:

- талони ДП Євро по 10 літрів у кількості 10 штук та 4 талони по 20 літрів 95 Євро у кількості 4 штуки;

- посвідчення поліцейського на ім`я ОСОБА_4 , НОМЕР_7 та спеціальний жетон №0037483;

- мобільний телефон темно-синього кольору марки «Redmi» в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

- навушники білого кольору в темному прозорому чохлі марки «Airpods Apple», s/n GH3DMJP5ОC6L;

- пристрій для автомобільної діагностики марки «Thinkdiag», моделі «TKD01», чорного кольору;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_4 ;

- посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 ;

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_4 - ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ;

- медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_4 , серія ААЗ113198;

- сумку чорного кольору без маркування.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_8