Справа № 577/6869/24
Провадження № 1-кс/577/19/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" січня 2025 р.

Слідчий суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп клопотання прокурора Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000661 від 14.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2025 року прокурор Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно 02.01.2025 року в ломбардному відділенні №163 по пр. Миру, 9 м. Конотоп, а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy M 14 5G -Samsung M 146 M 14 4/64 Gb» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у чохлі-книжці, що належить потерпілій ОСОБА_4 , заборонивши користування, відчуження, внесення конструктивних змін та розпорядження вказаним майном.

В судове засідання прокурор Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приписами ч. 10, 11 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З Витягу з ЄРДР №0000661 від 04.12.2024 року вбачається, що 02.12.2024 року близько 12 год. 20 хв. по вул. Будівельників, 12 в м. Конотоп ОСОБА_5 шляхом обману заволодів мобільним телефоном Samsung Galaxy M 14 5G сірого кольору, належного ОСОБА_4 , чим спричинив останній збитки у сумі 6000 грн.(а.с.2).

02.01.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.12.2024 року у ПТ «Донкредит» ТОВ «Інтер-Ріелті і Компанія», а саме ломбардному відділення № 163 (м.Конотоп пр.Миру, 9) було здійснено тимчасовий доступ до мобільного телефону «Samsung Galaxy M 14 5G -Samsung M 146 M 14 4/64 Gb» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , що належить потерпілій ОСОБА_4 .

Постановою дізнавача СД Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 02.01.2025 року вилучений телефон «Samsung Galaxy M 14 5G -Samsung M 146 M 14 4/64 Gb» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 визнано та приєднано до кримінального провадження № 0000661 від 04.12.2024 року як речовий доказ.

Метою накладання арешту на майно, зазначене у клопотанні, є збереження речових доказів, а саме: запобігання їх приховування, зникнення, втрати, знищення або перетворення, відчуження.

Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовими доказами, що зберегли на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Наданими до клопотання доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 132 КПК України.

Клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та подано до суду з дотриманням встановлених КПК України строків.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 98, 107, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучений під час проведення тимчасового доступу 02.01.2025 року в ломбардному відділенні (м. Конотоп №163 по пр. Миру, 9) мобільний телефон «Samsung Galaxy M 14 5G -Samsung M 146 M 14 4/64 Gb» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у чохлі-книжці, що належить потерпілій ОСОБА_4 , заборонивши користування, відчуження, внесення конструктивних змін та розпорядження вказаним майном з метою збереження речового доказу.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим відділу поліції, на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1