Провадження № 1-кс/712/33/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 з участю особи яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу заявника ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, посилаючись на те, 29 червня 2024 року близько 09.30 год., біля свого будинковолодіння виявив пошкодження сітки забору, чим була причинена шкода його майну.

19 липня 2024 року за вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0002457 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

Постановою слідчого Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_6 , від 30 серпня 2024 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення).

Особа яка подала скаргу, вважає, що постанова слідчого винесена передчасно, не з`ясовані всі обставини кримінального правопорушення, тому звернувсь до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор до судового засідання прокурор скерував клопотання про розгляд скарги в його відсутність.

Слідчий до судового засідання не з`явився, повідомлявся відповідно до вимог ст.. 135 КПК України, причини не явки не повідомив, при цьому надав кримінальне провадження для огляду в судовому засіданні..

Відповідно до вимог ч.3 ст. 306 КПК України відсутність прокурора чи слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи яка подала скаргу, дослідивши матеріалами скарги та кримінального провадження, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого СВ Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області перебувало кримінальне провадження відомості до якого внесені до ЄРДР за № 0002457 від 19 липня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 194 КК України, яке в подальшому постановою слідчого від 30 серпня 2024 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 303 ч.1 п.3 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Стаття 307 КПК України визначає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Варто звернути увагу, що відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

За змістом положень ст.ст. 283, 284 КПК України закінчення досудового розслідування це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібрані докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.

В даному випадку 30 серпня 2024 року слідчим СВ Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України, яке було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002457 від 19 липня 2024 року, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 рішення у справі «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки, як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у постанові про закриття кримінального провадження слідчий зобов`язаний обґрунтувати свої доводи доказами, які отримані безпосередньо під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З частини 1 ст. 40 КПК України слідує, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

За змістом п.2 ч.5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності, а формальне закриття кримінального провадження органом досудового розслідування лише з підстав закінчення строків, встановлених ст. 219 КПК України, за відсутності повного, неупередженого, ефективного досудового розслідування є неприпустимим.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та зміст постанови слідчого від 30 серпня 2024 року слідчий суддя вважає її такою, що не повністю відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить перелік всіх слідчих дій які були проведенні, та не проведено їх детального аналізу на встановлення обставин по справі. Також відсутні посилання на докази, які отримані під час досудового розслідування справи та не надана їм оцінка, яка послужила на прийняття рішення про закриття кримінального провадження в справі.

По справі не в повній мірі виконані всі необхідні слідчі дії, та не встановлені і не допитані свідки вчиненого кримінального правопорушення, а також не перевірені всі факти на які вказує потерпілий.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що рішення слідчого про закриття провадження є передчасним, а досудове розслідування не є повним та всебічним, оскільки не в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, що мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим доводи скарги щодо неповноти досудового розслідування та необґрунтованості постанови слідчого, підтверджуються матеріалами та підлягають задоволенню.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних з вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Бєлоусов проти України» зазначає: «Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». («Алексахін проти України» п.55).

На підставі вище зазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 30 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження за № 0002457 від 19 липня 2024 року винесена передчасно та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.303-309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Постанову слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 30 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0002457 від 19 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_8

Повний текст ухвали проголошено 05 лютого 2025 року о 16.30 год.