Провадження № 1-кс/761/9085/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023 від 11.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023 від 11.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 114-1 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене 28 березня 2025 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone 11», IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max», IMEI: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_6 ;

- ноутбук марки «HP» s/n: 5CD3423JVC, блакитного кольору із зарядним пристроєм в сумці для ноутбуку,

- блокнот у зеленій обкладинці із чорновими записами.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 11.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В рамках даного провадження 28.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено зазначене вище майно.

В подальшому, постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами, оскільки на них містяться відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються в ході кримінального провадження.

Враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказані речі, що вилучені в ході проведення обшуку 28.03.2025, відповідають критеріям, зазначеним у п. п. 1-3 ч. 2 ст. 167 КПК України, та мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, на таке майно слід накласти арешт.

Прокурор ОСОБА_3 частково підтримав скероване до суду клопотання та просив задовольнити його в частині накладення арешту на належні ОСОБА_5 технічні пристрої. У той же час, вказав, що вилучений блокнот не містить інформації, яка має значення для провадження. Водночас, у ході обшуку та подальшого огляду на вилучених мобільних телефонах та ноутбуці виявлено інформацію, яка може бути використана як доказ у даному провадженні, при цьому, остання не могла бути скопійована під час обшуку, зокрема, й оскільки самі пристрої підлягають детальному вивченню. Відтак, щодо вилучених пристроїв призначено проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку слідчим суддею не було надано дозволу на вилучення технічних пристроїв. Зазначив, що альтернативою вилучення мобільних телефонів та нотбука було копіювання наявної на них інформації.

Вислухавши доводи сторін провадження, ретельно дослідивши клопотання прокурора про арешт майна та долучені до нього матеріали кримінального провадження №0000023 від 11.01.2025, а також надані прокурором у ході судового розгляду документи, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, у ході судового розгляду клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна встановлено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 11.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В рамках даного провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

У свою чергу, із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2025 вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 з метою відшукання предметів, речей та документів, перелік яких вказано в ухвалі суду.

Так, на виконання вказаної ухвали 28.03.2025 слідчими СБ України проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 11», IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max», IMEI: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_6 ; ноутбук марки «HP» s/n: 5CD3423JVC, блакитного кольору із зарядним пристроєм в сумці для ноутбуку, блокнот у зеленій обкладинці із чорновими записами.

Так, згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, слідчий, прокурор проводять обшук.

У відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, ч. 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Таким чином, враховуючи, що вилучення вказаних речей змістом ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2025 про надання дозволу на проведення обшуку не охоплюється, таке майно має статус тимчасово вилученого.

У свою чергу, в силу приписів ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається зі змісту протоколу обшуку від 28.03.2025 та долученого прокурором у судовому засіданні протоколом огляду від 29.03.2025, мобільні телефони та ноутбук, вилучені у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 містять інформацію, яка має значення для даного кримінального провадження, відтак, слідчими СБ України прийнято рішення про вилучення мобільного телефону.

У свою чергу, постановою старшого слідчого 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_6 від 28.03.2025 вилучені у ході проведення обшуку предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000023 від 11.01.2025 року.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, в ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчою суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вилучені 28.03.2025 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , речі можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні №0000023 від 11.01.2025, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому, накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення судових експертиз.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні №0000023 від 11.01.2025, та забезпечення схоронності майна для проведення судових експертиз, з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно, у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаного майна.

При цьому, слідча суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Відтак, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого 28 березня 2025 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майна, а саме: мобільного телефону марки «Iphone 11», IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_3 ; мобільного телефону марки «Iphone 13 Pro Max», IMEI: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_6 ; ноутбуку марки «HP» s/n: 5CD3423JVC, блакитного кольору із зарядним пристроєм в сумці для ноутбуку, у кримінальному провадженні №0000023 від 11.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 114-1 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 22, 26, 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 234, 309, 369-372, 395 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 28 березня 2025 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone 11», IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max», IMEI: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_6 ;

- ноутбук марки «HP» s/n: 5CD3423JVC, блакитного кольору із зарядним пристроєм в сумці для ноутбуку.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголосити 11 квітня 2025 року о 10 год. 40 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1