Провадження № 1-кп/734/244/25 Справа № 734/1520/25
У х в а л а

іменем України

10 квітня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

у присутності прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження, яке внесене 21 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143,

в с т а н о в и в:

В провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він згідно наказу № 2-к від 01.02.2008 Головного управління земельних ресурсів у Чернігівській області з 01.02.2008 призначений на посаду заступника начальника управління - начальника відділу державного земельного кадастру, моніторингу та ринку земель управління земельних ресурсів у Козелецькому районі Чернігівської області з присвоєнням 12 рангу державного службовця, як такого, що зарахований до кадрового резерву.

Згідно Довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, затвердженого наказом Головдержслужби України від 01.09.1999 №65, заступник начальника управління (самостійного відділу) здійснює керівництво діяльністю управління (самостійного відділу) у межах делегованих йому начальником управління (самостійного відділу) повноважень. У разі відсутності начальника управління (самостійного відділу) виконує його обов?язки. Забезпечує ефективне виконання закріплених за ним напрямів роботи управління (самостійного відділу) щодо реалізації державної політики у сфері (галузі) управління. Визначає ступінь відповідальності працівників управління (самостійного відділу), його структурних підрозділів у межах наданих повноважень. Готує або узгоджує пропозиції щодо призначення на посади та звільнення з посад керівників підвідомчих установ, підприємств, організацій згідно з чинним законодавством з питань, що належать до його компетенції. У межах своєї компетенції організовує та контролює виконання наказів. Керує розробкою проектів комплексних програм (розділів програм), аналітичних матеріалів, балансових розрахунків, планових показників, комплексних заходів, пропозицій, прогнозів розвитку сфери (галузі) управління у межах наданих повноважень. Забезпечує здійснення у межах своєї компетенції та наданих повноважень контролю за станом справ у сфері діяльності управління (самостійного відділу), вживає необхідних заходів щодо його поліпшення. Сприяє впровадженню організаційно-економічного механізму ринкових перетворень, раціональному використанню бюджетних коштів, державного та комунального майна тощо з питань, що належать до його компетенції. У межах наданих повноважень організовує ефективну взаємодію управління (самостійного відділу) з іншими структурними підрозділами, а також іншими органами виконавчої влади, представницькими органами, органами державного нагляду та контролю, об?єднаннями громадян, підвідомчими підприємствами, установами, організаціями. Забезпечує дотримання працівниками підрозділу законодавства України з питань державної служби та боротьби з корупцією. Виконує інші доручення керівництва центрального органу виконавчої влади.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 виконував організаційно- розпорядчі й адміністративно-господарські функції та у відповідності до примітки 1 до ст. 364 КК України був службовою особою.

16 травня 2008 року в невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_5 неналежно виконуючи свої службові обов?язки через несумлінне ставлення до них, при цьому маючи реальну можливість їх виконувати належним чином, не перевірив достовірність земельно-облікових даних щодо категорії та виду земель, що передбачались до відведення у власність обслуговуючому кооперативу «Садове товариство «Деснянка», та видав довідку по формі 6-зем N?1-16/1062 від 16.05.2008 про відведення земельної ділянки площею 4,5031 га за рахунок сільськогосподарських угідь (ріллі) 4,2872 га, лісів та інших лісовкритих площ (чагарників) 0,2159 га для організації обслуговування садівницького господарства членів кооперативу в межах території Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Водночас встановлено, що вказана земельна ділянка накладається (площа накладення становить 0,724759 га) на земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0026 площею 11,414 га, а також накладається (площа накладення становить 0,00000037 га) на земельну ділянку лісогосподарського призначення 3 кадастровим :02:001:0024 площею 1033,66 га (квартал 269 вид. 4-9 ДП «Остерський військовий лісгосп»), які перебували у постійному користуванні ДП «Остерський військовий лісгосп» на підставі державних актів на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 370015 та серії ЯЯ №370013, виданих 26.08.2004.

Поряд з тим, 16 травня 2008 року в невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_5 , неналежно виконуючи свої службові обов?язки через несумлінне ставлення до них, при цьому маючи реальну можливість їх виконувати належним чином, належним чином не перевірив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність обслуговуючому кооперативу «Садове товариство «Деснянка», та, за відсутності в проекті землеустрою вихідної земельно-кадастрової інформації про земельну ділянку, умов відведення, викопіювання із чергового кадастрового плану (згідно п. 1 Тимчасових методичних вказівок щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для ведення державного земельного кадастру, схвалених протоколом науково-технічної ради Держкомзему України від 26.01.1998 № l, черговий кадастровий план - спеціальний план, створений в державній системі координат, на якому відображаються межі земельних ділянок, їх площі та кадастрові номери, а також інша необхідна кадастрова інформація), відомостей про наявність чи відсутність обмежень земельної ділянки, надав висновок про погодження відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу

«Садове товариство «Деснянка» (висновок №1-41/424 від 16.05.2008) для організації обслуговування садівницького господарства членів кооперативу

4,5031 га, в т.ч. 4,2872 га ріллі, 0,2159 га чагарників за рахунок земель державної власності в межах території Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та підписав вказаний документ, скріпив його гербовою печаткою очолюваної ним установи.

Надання вказаного висновку стало підставою для прийняття

розпорядження № 222 від 23.06.2008 Козелецької районної державної адміністрації «Про надання земельних ділянок безоплатно у власність для ведення садівництва», затвердження проекту землеустрою та передачі у власність обслуговуючому кооперативу «Садове товариство «Деснянка» земельної ділянки загальною площею 4,5031 га під землями загального користування для організації обслуговування садівницького господарства членів кооперативу із земель державної власності на території Карпилівської сільської ради.

Ураховуючи, що вищевказана земельна ділянка відносилась до земель державної власності лісогосподарського призначення в межах об?єкта природно-заповідного фонду - Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», то вона передана у власність обслуговуючому кооперативу всупереч п. п. Г, г ч. 4 ст. 84, ст.ст. 43-46 Земельного кодексу України.

Таким чином, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду заступника начальника управління земельних ресурсів у Козелецькому районі Чернігівської області, внаслідок службової недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачати, неналежно виконав свої службові обов?язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді вибуття з державної власності земельної ділянки лісогосподарського призначення в межах об?єкта природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» 3 кадастровим номером :09:001:0113 площею 4,5031 га, вартістю 1 024 005 грн. (один мільйон двадцять чотири тисячі п?ять грн. 00 коп.).

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов?язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений підтримав клопотання, ним заявлене, та просив його задовольнити. Обвинувачений підтвердив, що йому зрозуміло як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою. Обвинувачений своєї вини не визнав.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілої особи також не заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом особа звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення підстав, передбачених уст. 49 КК, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Санкція ч. 2 ст. 367 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

За станом на час вчинення кримінального правопорушення санкція ч. 2 ст. 367 КК України передбачала покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції, чинній за станом на час розгляду клопотання) злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України, належить до нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років для нетяжких злочинів, у яких покарання перевищує два роки позбавлення волі.

Згідно з ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції, чинній за станом на час вчинення інкримінованого злочину) злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України, належав до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній за станом на час вчинення інкримінованого злочину) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Таким чином, для злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, встановлено строк давності п`ять років.

Як вбачається з обвинувального акту, за даними органу досудового розслідування кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце в 2008 році, тобто з моменту його вчинення минуло більше п`яти років.

З наданих прокурором відомостей, ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувалася. Законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого ОСОБА_5 злочину.

Щодо невизнання обвинуваченим своєї вини, суд вказує наступне. Так, у справі № 455/229/17 Верховний Суд у постанові від 11.11.2020 наголосив, що дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У постанові від 29.07.2021 по справі № 552/5595/18 Верховний Суд наголошує, що визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а тому невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Отже, в даному випадку наявні всі необхідні умови для закриття даного кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17) сформулювала висновок з цього питання, який полягає в тому, що в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрите на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, а ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, то відповідно до положень ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК витрати на проведення експертиз в розмірі 4 543,68 грн покладаються на державу.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 286, 288, 314 КПК України, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000143 за ч. 2 ст. 367 КК України закрити.

Витрати на залучення експерта віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_6