Провадження № 1-кс/202/8094/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

04 грудня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000394, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000394, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394 26.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

13.11.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.204 КК України, а саме в незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією метою, а також збуті та транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв вчинене особою, яка раніше була засуджена за цією статтею.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 здійснював транспортування незаконно виготовлених алкогольних напоїв на автомобілі «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить підозрюваному.

Окрім цього, під час обшуку в автомобілі «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено та вилучено чорнові записи із зображенням алкогольних напоїв та ціни на 1 арк., які мають значення речових доказів, оскільки містять відомості про продаж алкогольних напоїв.

22.11.2024 слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про визначення автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування арешту слідчий у клопотанні зазначає ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме п. 1 з метою збереження речових доказів, п. 2 з метою забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили накласти арешт на автомобіль з метою збереження речового доказу та з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Підозрюваний заперечував щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000394, внесеному до ЄРДР 26.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

13.11.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.204 КК України, а саме в незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією метою, а також збуті та транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв вчинене особою, яка раніше була засуджена за цією статтею.

Під час обшуку в автомобілі «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено та вилучено чорнові записи із зображенням алкогольних напоїв та ціни на 1 арк., які мають значення речових доказів, оскільки містять відомості про продаж алкогольних напоїв.

Досудовим розслідуванням встановлено також, що підозрюваний ОСОБА_5 здійснював транспортування незаконно виготовлених алкогольних напоїв на автомобілі «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 22.11.2024автомобіль «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом на підставі ст. 98 КПК України.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (визначено ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 96-2 КК України передбачає випадки застосування спеціальної конфіскації, зокрема, вона застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000394 від 26.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України, за фактом незаконного придбання з метою збуту, зберіганні з цією метою, а також збуті та транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв вчинене особою, яка раніше була засуджена за цією статтею.

Оцінюючи розумність та співмірність при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходить із того, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

Слідчий суддя, вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність накладання арешту на автомобіль «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речового доказу та забезпечення спеціальної конфіскації. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна.

Вирішуючи питання щодо необхідності заборони обмеження користуванням автомобілем «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує положення частини 11 статті 170 КПК України та вважає, що слідчим та прокурором не доведена потреба заборони користування транспортним засобом. У зазначеному автомобілі був проведений обшук, що підтверджується матеріалами клопотання, тому слідчий суддя вважає достатнім для збереження зазначеного майна як речового доказу та з метою забезпечення спеціальної конфіскації заборонити власнику відчуження та розпорядження транспортним засобом.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Отже, клопотання слідчого, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000394, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

У іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1