Справа № 308/1816/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Мукачево, Закарпатська область, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.02.2022 за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців, звільненого у зв`язку з фактичним відбуттям покарання 13.06.2022, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні №0000160, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2025,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні №0000160, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2025.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що 01.02.2025, приблизно о 16.00 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, біля перехрестя вулиць А. Палая (Тельмана) та Галицького, спілкуючись з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поблизу транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить останньому. Там же ОСОБА_4 був виявлений працівниками ВКП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, а саме: начальником ВКП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , старшим оперуповноваженим ВКП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 , оперуповноваженим ВКП Ужгородського РУП ОСОБА_10 , оперуповноваженим ВКП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 та оперуповноваженим ВКП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 .

У подальшому, начальник ВКП Ужгородського РУП ОСОБА_8 разом з вищевказаними працівниками ВКП Ужгородського РУП, з метою перевірки документів ОСОБА_4 на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», підійшов до останнього, представився та пред`явив ОСОБА_4 своє службове посвідчення на підставі ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію». В ході спілкування ОСОБА_4 почав поводити себе грубо, нецензурно висловлювався та відмовився надавати документ, який посвідчує особу, тим самим порушуючи законні вимоги поліцейського. У зв`язку з цим працівники ВКП Ужгородського РУП запросили ОСОБА_4 до приміщення Ужгородського РУП для встановлення його особи, на що останній також не відреагував, почав вживати нецензурну лайку, поводити себе агресивно та привертати до себе увагу мешканців ромської народності. Враховуючи те, що ОСОБА_4 не виконував законні вимоги поліцейських та у зв`язку із тим, що навколо працівників ВКП Ужгородського РУП почався скупчуватися натовп людей ромської народності, останніми було прийнято рішення примусово доставити ОСОБА_4 до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10А, для складання адміністративних матеріалів за вчинення злісної непокори відповідно до ст. 185 КУпАП.

Надалі, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що службовий автомобіль «Рено Дастер», сірого кольору, за допомогою якого працівники ВКП Ужгородського РУП мали намір доставити ОСОБА_4 до приміщення Ужгородського РУП, знаходився на відстані 15-20 метрів від них та дорогу до якого перегородили агресивно налаштовані жителі ромського поселення, з метою забезпечення мір особистої безпеки останніми було прийнято рішення поїхати до Ужгородського РУП на автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 . Згодом ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_4 присіли на заднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля. Посередині даного автомобіля сидів ОСОБА_4 , з лівого боку сидів ОСОБА_10 , а з правого боку ОСОБА_8 .

Під час посадки до вищевказаного автомобіля, а саме з правого боку, до ОСОБА_9 та ОСОБА_12 підбіг ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є братом ОСОБА_4 , який, своєю чергою, почав наносити удари палицею по спині ОСОБА_9 та по ногам ОСОБА_12 , внаслідок чого ОСОБА_9 було заподіяно травму у вигляді забою грудної клітини справа та забою лівого плеча, а ОСОБА_12 заподіяно травму у вигляді забою рани обох колінних суглобів. Після цього, ОСОБА_9 побіг до автомобіля «Рено Дастер», а ОСОБА_13 обійшов вказаний автомобіль та через відчинені задні ліві двері руками почав наносити удари по голові ОСОБА_10 , який в той час знаходився а салоні автомобіля. ОСОБА_7 , своєю чергою, який перебував за кермом автомобіля, почувши гучний стукіт по кузову, прийняв рішення терміново покинути дане місце.

В ході руху автомобіля ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно усвідомлюючи, що в салоні автомобіля знаходиться працівник поліції ОСОБА_10 , який перебуває при виконанні службових обов`язків, злісно виражаючи небажання виконувати законні вимоги працівника поліції, почав чинити активний опір усередині даного автомобіля та руками, стиснутими у кулак, наніс не менше 3 ударів в область голови ОСОБА_10 та всіляко намагався вийти з указаного автомобіля, на що працівники ВКП Ужгородського РУП намагалися втримати ОСОБА_4 в салоні. Внаслідок ударів, які заподіяв ОСОБА_4 по голові ОСОБА_10 , останній отримав травму у вигляді забою м`яких тканин голови. Після цього ОСОБА_4 покинув салон зазначеного транспортного засобу та залишив місце події.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мукачево, Закарпатська область, громадянин України, українець за національністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 08.02.2022 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 13.06.2022 по відбуттю покарання, підозра якому була оголошена 03.02.2025 о 17.20 год.

Як зауважує слідчий, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2025; протоколом інформаційно-аналітичного огляду відеозаписів від 02.02.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.02.2025; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 03.02.2025.

Відтак, за твердженням слідчого, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

На думку слідчого, враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 був раніше судимий (08.02.2022 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 13.06.2022 по відбуттю покарання) за вчинення злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки та який відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, а також беручи до уваги, що останній може уникнути від слідства та суду, обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту не надається можливим. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, так як такі ним дотримані не будуть та є недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із запобіжним заходом у виді тримання під вартою. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

Слідчий вказує, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 може:

переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки санкція злочину, яке інкримінується ОСОБА_4 , передбачає до п`яти років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тому існують ризики, що підозрюваний не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним;

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває та підозрюваний, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість спілкуватися з ними і таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків у даному кримінальному провадженні. З урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та іншими особами, які на даний час не встановлені органом досудового розслідування, тим самим схиляти їх до зміни наданих слідству показань. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до надання неправдивих показань або відмови від надання таких;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_4 й надалі матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, як самостійно, так і з іншими невстановленими особами, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 був раніше судимий, востаннє 08.02.2022 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 13.06.2022 по відбуттю покарання.

Вищеперераховане, а також те, що ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, на думку слідчого, свідчить про відсутність у підозрюваного бажання стати на шлях виправлення та вказує на те, що він може вчинити нові кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі. З метою запобігання вчинення підозрюваним будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного. Крім того, за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Беручи до уваги викладене, а також відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 , зокрема те, що санкція злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , передбачає позбавлення волі строком до 5 років, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам (переховуватися від органу досудового розслідування і суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою відмови останніх від надання правдивих свідчень; запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень), оскільки підстав для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у слідства не має та менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаних ризиків, а тому слідчий просить вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі наведеного, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях на клопотання. Вважає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтовано, а ризики, зазначені у клопотанні, не підтвердженими жодними доказами та є виключно припущеннями сторони обвинувачення. Захисник наголосила, що ОСОБА_4 самостійно з`явився до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, відповідно підстав для його затримання не було, він нікого не бив, навпаки, тілесні ушкодження було нанесено йому. Просила врахувати позитивну характеристику її підзахисного, який також має на утриманні двох малолітніх дітей і вважати, що ОСОБА_4 оборонявся, а відтак застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме, у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. З приводу обставин події, що мала місце 01.02.2025, пояснив, що він підійшов до автомобіля, до якого під`їхав джип. Його почали бити особи, які вийшли з джипу, які також забрали картки. Наголосив, що 01.02.2025 саме його били, а не він. Особи, які його били, не були працівниками поліції.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, допитаних у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту у порядку ч. 4 ст. 193 КПК України у якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000160, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

02.02.2025 о 17 год. 25 хв. у рамках даного кримінального провадження затримано ОСОБА_4 у порядку ч. 1 ст. 615 КПК України, про що складено відповідний протокол.

03.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, кваліфікуючими ознаками яких є: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 01.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.02.2025 за участю потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 01.02.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 01.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.02.2025 за участю потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 01.02.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 01.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.02.2025 за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом інформаційно-аналітичного огляду відеозаписів від 02.02.2025.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік підозрюваного, який є молодою особою, та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який неодружений, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, відсутність у нього постійного місця роботи і джерела доходу, репутацію підозрюваного, який згідно з характеристикою за місцем проживання характеризується позитивно, майновий стан підозрюваного, наявність у нього декількох судимостей за вчинення злочинів проти власності, зокрема востаннє засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.02.2022 за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців, звільнений у зв`язку з фактичним відбуттям строку покарання 13.06.2022.

Також слідчий суддя враховує конкретні обставини вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 злочину, суспільну небезпечність та характер вчинення злочину, який спрямований проти авторитету органів державної влади. При цьому, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України введено воєнний стан та запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. У подальшому воєнний стан продовжено та на даний час такий триває. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинено у період дії воєнного стану на території України, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки даного діяння.

Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, ризик, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формі, що передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявним у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, зазначених у клопотанні, належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим ці ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 «Летельє проти Франції», скарга №12369/86).

Виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, існуючий в даному провадженні ризик, оцінений в сукупності із даними про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленому у провадженні ризику неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак, клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

Будучи допитаними у судовому засідання у якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили факт події, що мала місце 01.02.2025 за участю ОСОБА_4 , повідомивши, про групу осіб, які були у цивільному одязі та у масках, однак не надали жодних показань з приводу обставин інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тобто про подію, що мала місце в салоні автомобіля, де згідно з повідомленою підозрою знаходився працівник поліції.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, інші дані про його особу та встановлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що підозрюваному слід визначити заставу двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3028 грн.), відповідно становить 60560 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючим у даному кримінальному провадженні ризиком.

Підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного не вбачається.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 02 лютого 2025 року 17 год. 25 хв., тобто з моменту його фактичного затримання.

Строк дії ухвали закінчується 02 квітня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного, у разі внесення застави визначити до 02 квітня 2025 року, включно, у межах строку досудового розслідування.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1