Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2136/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/189/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження №296/2136/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, не одруженого, безробітного, дітей на утриманні не має, освіта середня технічна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.89 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.04.2025 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становиить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про доведеність прокурором ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Зазначає, що більш м`який запобіжний захід повною мірою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Вважає, що слідчім суддею не враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має повнолітніх дітей та зобов`язується дотримуватись належної процесуальної поведінки.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В обгрунтування клопотання слідчій зазначив, що СУ ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000373 від 09.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 190 КК України, яке стосується незаконного придбання, зберігання, перевезення, з метою збуту та збуту групою осіб наркотичного засобу «амфетамін» на території Житомирської області, а також за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману, у тому числі зловживаючи довірою (шахрайство) в умовах воєнного стану, а також шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 в період з вересня 2024 до 25.02.2025 незаконно

В межах даного кримінального провадження 25.02.2025 ОСОБА_8 було затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме : в період з вересня 2024 по 25.02.2025 ОСОБА_8 підозрюється у незаконному виготовленні, пересиланні, зберіганні, перевезенні з метою збуту психотропної речовини, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб (вісім епізодів).

Посилаючись на наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні 8 епізодів інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК та неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, доведенність прокурором високого ступеню ймовірності ризиків, передбачених п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчій суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Підозрюваний ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, за погодженням із захисником просив проводити апеляційний розгляд у його відсутності.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Крім того, обґрунтованість підозри не оспорюється стороною захисту.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який безробітний, не одружений, дітей на утриманні не має, не судимий в силу ст.89 КК України, а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших учасників цього кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про те, що жодний більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обгрунтований тим, що на даний час ще не встановлено повне коло осіб причетних до вчинення злочину, а також не виявлено та не вилучено всі речові докази.

Ризик можливого впливу на інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовуються тим, що повне коло осіб причетних до вчинення злочину органом досудового розслідуквання не встановлено, а тому у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе дистанційно повідомляти останнім про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства та впливати на вказаних осіб з метою уникнення відповідальності.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 безробітний та постійного джерела доходів не має, а також за невеликий проміжок часу вчинив декілька епізодів кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 даних про особу останнього, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатен забезпечити його належної процесуальної поведінки. Розмір застави визначено в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, у відповідності до ч.3 ст.182 КПК України.

Отже, доводи апелянта про те, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Вказання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має повнолітніх дітей, зобов`язується дотримуватись належної процесуальної поведінки, на думку апеляційного суду, не свідчить про відсутність встановлених ризиків.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам захисника.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання та апеляційним судом не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту і в апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.04.2025 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становиить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :