Справа № 216/633/25
Провадження № 1-кп/216/495/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002409 від 18 листопада 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

17.11.2024 року приблизно о 19 годині 40 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21083», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Кобилянського зі сторони вул. Електроніки в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, наближаючись до регульованого світлофором перехрестя з пр-ту. Мира, з метою здійснення маневру лівого повороту в сторону вулиці Балхаська.

В цей час, по вул. Кобилянського зі сторони вул. Вокзальна в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу в зустрічній смузі для руху по ходу руху автомобілю «ВАЗ 21083», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прямо рухався вантажний автомобіль «Mercedes-Benz Atego», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водій ОСОБА_3 перед початком виконання ним маневру повороту в ліво, повинен був діяти відповідно до п.п. 2.3 (б, д); 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України.

Однак водій ОСОБА_3 діючи з кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не впевнився в безпечності свого маневру повороту в ліво, маючи технічну можливість запобігти зіткненню, вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль «ВАЗ 21083», реєстраційний номер НОМЕР_1 та не надав дорогу автомобілю «Mercedes-Benz Atego», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б, д); 10.1; 16.6 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»;

... д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

- «10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»;

- «16.6 Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.»

В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій автомобіля «ВАЗ 21083», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 почав виконувати маневр лівого повороту, при цьому допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Atego», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по вул. Кобилянського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, прямо на зустрічній смузі по ходу його руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21083», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми тіла, садна обличчя, струс головного мозку, закритий перелом 2 ребра ліворуч, розрив лівої легені, травматичний гемо пневмоторакс ліворуч, закриті переломи обох лопаток, закритий перелом правого стегна, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3. «й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Між порушенням водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 є прямий причинний зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

04 березня 2025 року від потерпілої в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 через канцелярію суду надійшла Заява від 03.03.2025 року, в якій вона зазначає, зокрема, що не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості, просить судові засідання проводити за її відсутності.

17 березня 2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника, було укладено угоду про визнання винуватості, яку вони підписали, при цьому обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних вище фактичних обставин та кваліфікації.

За змістом угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та звільнення від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. ст. 75,76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні цієї угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений та його захисник також просили затвердити угоду й призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, а також ствердив про розуміння ним права на справедливий судовий розгляд, наслідків укладення та затвердження цієї угоди, характеру обвинувачення, виду й розміру покарання, запевнивши про добровільність укладення угоди.

З огляду на наведене суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження, доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

Під час судового засідання суд роз`яснив сторонам кримінального провадження наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, з`ясував в обвинуваченого належне усвідомлення ним права на справедливий судовий розгляд, переконався в добровільності укладення цієї угоди сторонами, перевірив угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, а також роз`яснив обмеження права оскарження вироку на підставі угоди.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали судового провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Ураховуючи викладене, встановивши, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не суперечать чинному законодавству, а наслідки затвердження та невиконання угоди сторонам зрозумілі, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Викривачі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз.

Підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру до будь-яких юридичних осіб не встановлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 468-470, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 березня 2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002409 від 18 листопада 2024 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять гривень) 40 коп. процесуальних витрат за проведення судової фототехнічної експертизи та судової інженерно-транспортної експертизи.

Речові докази, а саме:

-Автомобіль ВАЗ 21083, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_8 .

-решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1