ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/1856/23 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/593/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 117 КК України
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника, прокурора на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.12.2024 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, з середньо освітою, не працююча, незаміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджений ст. 117 КК України до 3 (трьох) роківпозбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_9 24.11.2022року в денний час доби перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , самостійно, без допомоги сторонніх осіб та медичної допомоги, народила життєздатну, недоношену дитину жіночої статі, після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне позбавлення життя своєї новонародженої дитини, з метою доведення злочинного наміру до кінця, з мотивів безвідповідального ставлення до права на життя новонародженої дитини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, відразу після пологів помістила тіло новонародженої дитини до полімерного пакету, зав`язавши кінці пакету, чим обмежила доступ повітря дитині, позбавивши тим самим її можливості самостійно дихати, внаслідок чого настала смерть дитини, тобто умисно вбила свою новонароджену дитину одразу після пологів.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, призначивши покарання с застосуванням ст. 75 КК України: звільнити від відбування покарання з випробуванням.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати, у зв`язку з призначенням покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України, і призначити останній покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченої, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисту, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу обвинувачення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_9 суд правильно кваліфікував за ст. 117 КК України, а саме: умисне вбивство матір`ю своєї новонародженої дитини відразу після пологів.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальній стан тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, а також особу обвинуваченої.

Так, судом враховано, що ОСОБА_9 раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює, позбавлена батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Санкція статті за якою обвинувачену визнано винною передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Отже, апеляційне прохання захисника про пом`якшення призначеного покарання належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер, тобто наведені нею доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочини, вчинені обвинуваченою.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст. 69, 75 КК України. З урахуванням зазначених обставин, даних про особу обвинуваченої призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправленняОСОБА_9 та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за вказаними доводами колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог захисника про пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 65 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, колегія суддів також знаходить їх недостатньо обґрунтованими з раніше згаданих підстав.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника та прокурора слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.12.2024 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді