Справа № 204/1764/25
Провадження № 1-кс/204/383/25
УХВАЛА

Іменем України

14 лютого 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваної - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000184 від 05.02.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Харків, громадянка України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України, -

встановив:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000184 від 05.02.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 05.02.2025 за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. З невстановленого досудовим розслідуванням часу представниками спеціальної служби іноземної держави - Федеральної служби безпеки Російської Федерації посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає: в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо. При цьому, представники спеціальних служб Російської Федерації, усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, які можуть призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, а також які завдають шкоди життю та здоров`ю громадян України, у тому числі військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів та представників інших передбачених законодавством України військових формувань, з метою ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих стосовно державної влади України. Так, у січні-лютому 2025 року невстановлена особа, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, звернулися до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та запропонувала за грошову винагороду виконувати певні завдання, на що останні погодилися. В подальшому, у 03.02.2025 року невстановлена особа, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, звернулися до ОСОБА_9 та ОСОБА_5 та запропонувала за грошову винагороду приїхати до м. Дніпро, з метою виконання подальших вказівок, на що останні погодилися. Так, 04.02.2025, за вказівкою невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , орендували житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , на виконання наступних завдань невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, виїхали до м. Нікополь Дніпропетровської області, де у невстановленому досудовим розслідуванням місці отримали (набули) саморобний пристрій вибухової дії, який в подальшому перемістили до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшої передачі іншим особам. В подальшому, 04.02.2025 вказаний саморобний пристрій вибухової дії, який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, наданої 05.02.2025 інспектором УВТС ГУНП в Дніпропетровській області, складався з пластичної вибухової речовини, підривника ЕДП-р, а також інших невстановлених в ході досудового розслідування елементів, набула ОСОБА_8 . В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_8 , приблизно о 06 год. 30 год. 05.02.2025, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення перенесла отриманий нею саморобний вибуховий пристрій до гаражного приміщення, яке знаходиться у безпосередній близькості до будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (ділянка місцевості за географічними координатами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), де розмістила його біля воріт гаражного приміщення, у зв`язку з чим виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Таким чином, у 04.02.2025 року ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, за вказівкою невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, за невстановлених обставин отримали (набули) саморобний пристрій вибухової дії, який в подальшому перенесли до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яке завчасно орендували для здійснення протиправної діяльності, у зв`язку з чим виконали усі дії для надання засобів та знарядь, а також сприяли вчиненню ОСОБА_8 дій спрямованих на вчинення вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, а також може призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення. Своїми умисними діями, які виразилися у пособництві у вчиненні терористичного акту, тобто вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, а також може призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, вчиненого за попередньою групою осіб, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 258 КК України. Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 258 КК України, у повній мірі обґрунтовується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом обшуку від 13.02.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 13.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.02.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 13.02.2025; іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності. При цьому, ОСОБА_5 відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від семи до двадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останння підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від семи до дванадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи. Також, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). Необхідність обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи становище ОСОБА_5 , інкриміноване їй кримінальне правопорушення, за яке загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також наявні зв`язки із представниками країни агресора - Російської Федерації, існує ризик того, що перебуваючи на волі остання може виїхати за межі країни або на тимчасово окуповані території України або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, унеможливить притягнення останнього до встановленої законом кримінальної відповідальності. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість інкримінованого їй злочину, остання може вчинити дії спрямовані на знищення документальних носіїв інформації, що мають доказове значення, облікових записів та листувань, через особисту поштову скриньку та поштову скриньку зазначених суб`єктів господарювання, що підтверджують його протиправну діяльність, а також знищення листувань, які ще не були виявленні досудовим розслідуванням, знищити додаткові пристрої, з яких здійснювалось листування з представниками країни агресора - Російської Федерації тощо. Незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останньої, виконання нею процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_5 не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на нього обов`язків, переховувати від слідства і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення., незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 та відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, їй необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На підставі викладеного, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрювана та її захисник заперечували щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно ч.1 ст.176 КПК України, Запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Прокурором доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, підозрювана відповідно, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому кримінальному проваджені. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної в межах строку досудового розслідування. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про який просили підозрювана та її захисник, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, згідно ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти громадської безпеки, передбаченого ч.2 ст.258 КК України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000184 від 05.02.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000184, тобто до 05 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1