Справа № 496/631/25
Провадження № 1-кс/496/507/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду м. Біляївка клопотання слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000081 від 29.01.2025 року, за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулась до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивовано тим, що 28.01.2025 близько о 14:30 годин, перебуваючи на військовій службі, ОСОБА_5 за допомогою власного мобільного терміналу знайшов в мобільному додатку «OLX» оголошення про продаж автомобіля марки «BMW 535ХI», р/н НОМЕР_1 , який мав на меті продати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В цей час ОСОБА_5 почав листування з ОСОБА_6 з приводу купівлі зазначеного вище автомобіля та запропонував останньому зустрітися.

В подальшому 29.01.2025 близько о 09:00 год., ОСОБА_5 за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_7 в м. Одеса, пров. Високий, неподалік від будинку N?22. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на умисне спричинення смерті ОСОБА_6 з метою подальшого заволодіння зазначеним вище транспортним засобом. Так, з метою приховування власного наміру ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що грошові кошти за транспортний засіб знаходяться за місцем його мешкання та запропонував ОСОБА_6 проїхати до нього додому, тобто за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 погодився проїхати до місця проживання останнього та надалі, керуючи автомобілем марки «BMW 535ХI» з реєстраційним номером НОМЕР_2 за вказівками ОСОБА_5 вирушили з м. Одеси в бік с. Надлиманське, Одеського району, Одеської області. Прибувши до села Надлиманське, Одеського району, Одеської області ОСОБА_5 зловживаючи довірою ОСОБА_6 вказав шлях в бік поля на околицях зазначеного вище населеного пункту, де ОСОБА_5 наказав ОСОБА_8 зупинити транспортний засіб, після чого дістав з власного рюкзаку кухонний ніж та під погрозами почав вказувати ОСОБА_6 на необхідності перереєструвати право власності на зазначений вище транспортний засіб на ОСОБА_5 на що ОСОБА_6 відмовився, мотивуючи тим, що не являється власником вказаного транспортного засобу.

В цей час, близько о 10:00 год., маючи на меті заподіяння смерті ОСОБА_8 з метою заволодіння транспортним засобом, вступив в конфлікт з потерпілим в ході якого за допомогою зазначеного вище ножа, наніс потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних колото різаних рани голови та тулуба, проникаючого ножового поранення черевної порожнини без пошкодження внутрішніх органів, проникаючого колото різаної рани грудної клітини з обох сторін, гемопневматоракс зліва, проникаючої колото різаної рани поперекового відділу хребта. Після чого ОСОБА_5 поклав ОСОБА_6 у багажне відділення зазначеного вище автомобіля та почав рух в бік Карагольської затоки, однак ОСОБА_6 зміг відчинити кришку багажного відділення автомобіля та покинути його, без відома ОСОБА_5 .

Отже, ОСОБА_5 виконав всі дії які вважав за необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 зумів покинути багажне відділення автомобіля та повідомити про вчинення кримінального правопорушення.

Окрім цього в ході досудового розслідування отримано інформацію від «Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаним від корупційних та інших злочинів (АРМА)» про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має право власності на транспортний засіб марки «BMW 525» чорного кольору, 2000 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_4 , попередній знак НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , номер кузова: « НОМЕР_3 », номер двигуна НОМЕР_7 .

Санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено конфіскацію майна засудженого.

Таким чином, майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі визнання судом його винного у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, може бути використано для забезпечення виконання конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Слідчий та прокурор в судове засідання не прибули, прохальна частина клопотання містить вимогу про слухання справу за їх відсутності.

У відповідно ст. ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає, що розгляд клопотання необхідно провести без участі підозрюваного, який є власником майна, оскільки є підстави вважати, що виклик власника майна призведе до негайного відчуження ним майна, ще до вирішення справи по суті.

У відповідності ч. 1 ст. 172 ЦПК України неприбуття слідчого, прокурора та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється, згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000081 від 29.01.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6, ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині вчинене з корисних мотивів.

Відповідно до отримано інформацію від «Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаним від корупційних та інших злочинів (АРМА)» встановлено те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має право власності на транспортний засіб марки «BMW 525» чорного кольору, 2000 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_4 , попередній знак НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , номер кузова: « НОМЕР_3 », номер двигуна НОМЕР_7 .

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Згідно ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Фактичними підставами арешту майна є сукупність фактичних даних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної, фізичної чи моральної шкоди, на розмір завданої шкоди та на наявність у відповідних осіб майна, яке підлягає арешту чи конфіскації.

При розгляді заяв про втручання держави у здійснення права власності ЄСПЛ спершу розглядає, чи таке втручання здійснювалося для досягнення соціально значущої мети, а також у межах існуючого законодавства. Щодо першого критерію, Суд залишає державі можливість самостійного оцінювання.

При здійсненні оцінки правомірності та виправданості допустимих обмежень прав і свобод ЄСПЛ послідовно вирішує чотири групи питань: 1) чи було оскаржуване обмеження (втручання) передбачене законом; 2) чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини; 3) чи було воно «необхідним у демократичному суспільстві»; 4) чи було воно пропорційним до тієї правомірної мети, якої намагалися досягти.

Згідно з вимогами ст.171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити таки захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що воно відповідає вимогам ст. 170 КПК України, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, що забезпечить збереження рухомого майна до завершення кримінального провадження та можливої конфіскації.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на: транспортний засіб марки «BMW 525» чорного кольору, 2000 року випуску, VIN НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , попередній реєстраційний номер НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , номер двигуна НОМЕР_9 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1