У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000353 від 07.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407, ч.4 ст.408 Кримінального кодексу України

в с т а н о в и в:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000353 від 07.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407, ч.4 ст.408 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 подано заяву про прийняття процесуального рішення в порядку статті 54 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначив, що за результатами аналізу матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування ним було узгоджено правову позицію сторони захисту із обвинуваченим ОСОБА_4 , що зафіксовано угодою. Відповідно до правової позиції як захисник він вживав необхідних заходів шляхом подання клопотань слідчому, повернення ОСОБА_4 мобільного телефону та банківських карток, його особистих документів, прийняття участі в розгляді та перегляді справи про адміністративне правопорушення, заявлення клопотань про повернення обвинувального акту прокурору, про закриття кримінального провадження по епізоду дезертирства, про направлення ОСОБА_4 для проходження військово-лікарської комісії на предмет придатності за станом здоров`я.

Однак, вказав, що не дивлячись на здійснені зазначені ним можливі заходи і процесуальні способи захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , він почав проявляти невдоволення тим, що його незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, що він безпідставно перебуває під арештом, став вимагати від захисника здійснити все аби його звільнили з-під варти і відпустили під домашній арешт, або скасувати рішення первинної ВЛК, оскільки були порушені його права при медичному обстеженні. При цьому він заявляв, що мобілізація є незаконна, що він не є військовослужбовцем, бо присяги не приймав, ніяких документів на військову службу добровільно не підписував, мобілізували його незаконно. Під час нашого спілкування,очевидно будучи невдоволеним роз`ясненнями захисника про неправильну оцінку ним реальної ситуації, зокрема щодо призову на військову службу, статусу військовослужбовця, тощо, обвинувачений. став вести себе образливо, вкрай нетактовно і нахабно.

Захисник вважає, що усі описані в клопотанні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суперечать договору про правову допомогу, яким чітко передбачено, що клієнт погоджується з тим, що позиція адвоката у справі визначається лише самим адвокатом за погодженнями із клієнтом відповідно до норм матеріального та процесуального права, Правил адвокатської етики, правовим позиціям Верховного Суду. Він не вправі вимагати від адвоката способів і методів надання правової допомоги, які не відповідають Правилам адвокатської етики, заборонені законом і можуть завдати шкоди його інтересам, наполягати на досягненні результату, який є об`єктивно недосяжним. Також вказує, що системні порушення договору про правову допомогу, погрози з боку ОСОБА_4 на адресу захисника у зв`язку з виконанням обов`язків захисника, він сприймаю як реальні, а тому має законні підстави заявити про припинення дії договору про правову допомогу захисника у даному кримінальному процесі.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав подане клопотання, просив таке задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначив, що із захисником укладений договір про надання правової допомоги, його послуги оплачені, а тому він повинен продовжувати здійснювати його захист.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції» визначив, що право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником є однією з основних ознак справедливого судового розгляду.

Так, відповідно до ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

За приписами ч.4 ст.47 КПК України захисник після його залучення має право відмовитися від виконання своїх обов`язків лише у випадках:

1) якщо є обставини, які згідно з цим Кодексом виключають його участь у кримінальному провадженні;

2) незгоди з підозрюваним, обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту, за винятком випадків обов`язкової участі захисника;

3) умисного невиконання підозрюваним, обвинуваченим умов укладеного з захисником договору, яке проявляється, зокрема, у систематичному недодержанні законних порад захисника, порушенні вимог цього Кодексу тощо;

4) якщо він свою відмову мотивує відсутністю належної кваліфікації для надання правової допомоги у конкретному провадженні, що є особливо складним.

Судом встановлено, що адвокат ОСОБА_5 здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні на підставі договору про надання правової допомоги захисника у кримінальному процесі, укладеного 05.09.2024.

Відповідно до ст. 47 КПК України особливістю участі захисника у кримінальному провадженні є його обов`язок здійснювати всіма можливими засобами забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів свого клієнта.

Частина 4 ст. 47 КПК України містить вичерпний перелік випадків, коли захисник має право відмовитися від виконання своїх обов`язків.

Так, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання про відмову від виконання обов`язків захисника мотивує тим, що обвинувачений не виконує умов укладеного з захисником договору. Крім того, з клопотання встановлено, що між адвокатом та обвинуваченим виникали конфліктні ситуації.

Відповідно до ст.8 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, адвокат має залишатися незалежним від свого клієнта. У межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнта. Адвокат повинен поважати свободу вибору клієнтом захисника своїх прав (представника чи особи, яка надає йому професійну правничу (правову) допомогу), і не перешкоджати у реалізації цієї свободи.

Згідно із ст.18 вищевказаних Правил адвокат інформує клієнта щодо ведення дорученої йому справи, у тому числі щодо правової позиції у справі. У випадку, коли адвокат дійде висновку про відсутність фактичних та правових підстав для виконання доручення, він зобов`язаний повідомити про це клієнта та узгодити з ним зміну змісту доручення, що відповідав би тому гіпотетичному результату, який може бути досягнутий згідно з чинним законодавством, або відмовитись від прийняття доручення.

Адвокат повинен неупереджено й об`єктивно повідомити клієнту наявність відомих йому фактичних і правових підстав, які можуть позитивно або негативно впливати на ймовірне виконання певного доручення, і поінформувати в загальних рисах, який час і обсяг роботи вимагатиметься для виконання цього доручення та які правові наслідки досягнення результату, що бажає клієнт.

Таким чином, здійснюючи захист обвинуваченого, захисник, діючи компетентно і добросовісно, може врегулювати конфліктні ситуації із обвинуваченим із врахуванням інтересів останнього та з дотриманням вимог чинного законодавства, і зокрема з урахуванням вимог Правил адвокатської етики.

З огляду на підстави заявленого клопотання, враховуючи позиції учасників кримінального провадження, висловлені в судовому засіданні, суд не вбачає в діях обвинуваченого умисного невиконання умов укладеного із захисником договору, зокрема, щодо способів і методів надання захисником правової допомоги, які б суперечили договору, Правилам адвокатської етики чи законодавству, а тому відсутні підстави для прийняття відмови адвоката ОСОБА_5 від захисту обвинуваченого ОСОБА_4 . А відтак, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 42, 47, 48, 49, 54 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про припинення повноважень захисника відмовити.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1