ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/809/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 434 /25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: п.10 ч.1 ст.303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі підозрюваного ОСОБА_6 , з участю захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді залишено без задоволення скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру по кримінальному провадженню № 0000752 від 03.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191,ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 191 КК України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу слідчого судді та задовольнити його скаргу і постановити нову ухвалу, якою скасувати складене 23.07.2024 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000752 від 03.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на неврахування судом його доводів, зокрема, того, що повідомлення про підозру належним чином не вручено ОСОБА_6 . Воно було вручено колишньому тестю, який не є членом родини та фактично не проживав разом із ОСОБА_6 , а тому, на переконання захисника, не мав повноважень на отримання офіційних процесуальних документів від імені підозрюваного. Як зазначає захисник, на повідомлені про підозру від 23.07.2024 року відсутній підпис родича кому передавалась підозра. Відсутні дані про те, що колишній тесть отримував пам`ятку про права та обов`язки підозрюваної особи у кримінальному провадженні. Повідомлення про підозру було надіслано поштою за адресою реєстрації, де ОСОБА_6 не проживає. Захисник вважає, що, оскільки ОСОБА_6 перебуває за кордоном, порядок вручення повідомлення про підозру мав регулюватись ч.7 ст.135 КПК України, проте, як стверджує захисник, органом досудового розслідування це проігноровано. Вважає, що відсутні докази належного досудового розслідування. Як зазначає захисник, згідно з повідомлення про підозру, подія мала місце у період з 30.07.2018 року до 20.12.2018 року, а підозра складена лише 23.07.2024 року, а органу досудового розслідування було відомо, що на час складання підозри. ОСОБА_6 перебуває за кордоном. З 20.12.2018 до дня виїзду за кордон, що передував врученню повідомлення про підозру ОСОБА_6 не повідомлялося ані про існування кримінального провадження стосовно нього, ані про складення підозри. За ч.7 ст.135 КПК України, повістка особі, що проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за його відсутності - за допомогою дипломатичного (консульського ) представництва. Як вказує захисник, ці процедури дотримано не було.

Тому, захисник вважає, що слідчий та прокурор не дотримались передбаченого законом порядку вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру від 23.06.2024 року, оскільки було вручено не уповноваженій особі, що, на переконання захисника, свідчить про те, що воно не породжує легітимних правових наслідків та не відповідає принципам належного кримінального процесу, а отже, підлягає скасуванню. Вважає, що ОСОБА_6 не набув процесуального статусу підозрюваного у межах кримінального провадження№0000752 від 03.11.2017, оскільки процедура вручення повідомлення про підозру порушена спливом строків, визначених ст.219 КПК України, в межах яких мали б вручити підозру та неправомірним способом вручення, враховуючи, що фактично підозру було передано особі, яка не є близьким родичом ОСОБА_6 , з якою він не проживав, тоді яка сам ОСОБА_6 перебуває за кордоном.

Як зазначає захисник, для повідомлення особі про підозру, слідчий повинен мати достатні докази, що об`єктивно пов`язують підозрюваного зі злочином, чого в наявних матеріалах справи немає, оскільки вони не містять достовірних, належних і допустимих доказів, які б підтверджували факти причетності ОСОБА_6 до інкримінованих діянь.

Вручення пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного, вважає обов`язковим елементом процедури повідомлення про підозру, що гарантує ознайомлення особи зі своїми процесуальними правами. В даному випадку, як стверджує захисник, зі слів самого «адресата», колишнього тестя, він не отримував жодних матеріалів, а відсутність його підпису унеможливлює підтвердження факту отримання таких документів.

Вважає, що , якщо ОСОБА_6 офіційно перебуває за кордоном, вручення процесуальних документів мало би здійснюватися або через МЗС, або через дипломатичні канали, залежно від чинних міжнародних договорів які є обов`язковими для України, чого зроблено не було та що грубо порушує гарантії процесуального захисту підозрюваного.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Прокурор, підозрюваний в судове засідання не з`явилися, були відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст. 135 КПК України належним чином повідомлені про дату та час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду зі скаргою на рішення ст. слідчого ГСУСБУ від 23.07.2024р. ОСОБА_8 про повідомлення про підозру ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000752 від 03.11.2017.

В обґрунтування заявленої скарги посилався на те, що підозра вручення з порушенням КПК України, оскільки зміст повідомлення про підозру суперечить положенням ст.ст. 277-278 КПК України , зокрема, у ньому відсутнє зазначення, яким чином ОСОБА_6 залучався про процесу легалізації коштів, у чому конкретно полягала його роль та які об`єктивні дані ( перелік доказів) які підтверджують заподіяння державним чи приватним інтересам реальної шкоди. Також посилався на порушення порядку вручення підозри, оскільки вона була надіслана за місцем реєстрації ОСОБА_6 , де він фактично не проживає. Також вказував на те, що підозру було додатково опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр», що, на думку захисника, само по собі не звільняє орган досудового розслідування від обов`язку офіційного й належного вручення документа безпосередньо підозрюваному. Також вважав порушеними строки досудового розслідування, у зв`язку з чим, просив скасувати повідомлення про підозру як таке, що суперечить нормам кримінального процесуального права.

Залишаючи без задоволення скаргу захисника, слідчий суддя вважав підозру, повідомлену ОСОБА_6 , обґрунтованою, відповідно ступеню даної стадії процесу, а також належним чином врученою, відповідно до вимог ст.135 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що за своїм змістом повідомлення ОСОБА_6 про підозру у повній мірі відповідає вимогам статті 277 КПК, оскільки в ньому зазначені, в тому числі зміст підозри ОСОБА_6 , правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 , у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що в повідомленні про підозру, серед іншого зазначається стислий виклад суттєвих фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, відомих на момент повідомлення про підозру, - тобто, законом допускається, що на цій стадії притягнення особи до кримінальної відповідальності не всі суттєві обставини можуть бути відомі слідству. Тож логічним наслідком можливості з`ясування інших важливих фактичних обставин розслідуваного злочину є право сторони обвинувачення повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру (статті 279 КПК). Отже, як фактична сторона кримінального провадження, так і правова оцінка імовірно кримінально-протиправної поведінки, не обов`язково є сталими з моменту первинної підозри (вони можуть коригуватися як протягом досудового розслідування, так і в рамках судового провадження). А відображення у повідомлені про підозру переліку доказів, на яких вона ґрунтується, не передбачене положеннями ст. 277 КПК України.

Як зазначено слідчим суддею, наявність або відсутність в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому правопорушення, надається судом при ухвалені вироку суду, після дослідження усіх наданих доказів сторонами, тоді як на теперішній час, триває досудове розслідування.

Під час судового розгляду, судом було встановлено, що слідчими СВ ІНФОРМАЦІЯ_1 у складі міжвідомчої слідчої групи, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000752 від 03.11.2017 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 191 КК України .

23.07.2024р. у відношенні ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру за ч.5 ст.27 ч. 3 ст. 209 КК України .

Згідно пред`явленої підозри в період з початку 2015 року по серпень 2018р. ОСОБА_6 у складі організованої групи у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших невстановлених учасників, вчинив пособництво до набуття, володіння та використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню доходів).

Зокрема у повідомлення про підозру зазначено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 зобов`язувались через підконтрольних їм компаній- нерезидентів (перелік зазначений) отримувати грошові кошти під виглядом здійснення реальних господарських операцій з постачання товарів, надання послуг, переведення їх у готівку та передачі ОСОБА_10 . На виконання розробленого плану ОСОБА_6 підготував (разом іншою особою) та забезпечив підписання фіктивних угод (перелік відображений у підозрі) на виконання фіктивних угод були перераховані грошові кошти.

Вказані грошові кошти були виведені з України в офшорні зони, які за результатами таких перерахувань видавали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Після отримання готівкових грошових коштів, діючи на виконання вказівок ОСОБА_10 , ОСОБА_13 систематично здійснював їх передачу останньому у м. Києві, в тому числі біля торгово-розважального центру «Гулівер».

Загальний розмір грошових коштів зазначений у розмірі 29,9 млн Євро.

Як було встановлено слідчим суддею, згідно інформацію на особу, ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що було підтверджено захисником в даній скарзі, де зазначено адресу проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_6 за місцем зареєстрованого місця проживання був відсутній, внаслідок чого, повідомлення про підозру було вручено 23.07.2024р. керівнику житлово-експлуатаційній організації - ЖЕД 906. Також додатково підозра направлена поштовим зв`язком за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як зауважив слідчий суддя, захисник повідомив, що ОСОБА_6 на час повідомлення про підозру та на теперішній час перебував за кордоном, проте, у своїй скарзі, зазначив місце проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та не повідомив адреси перебування підозрюваного за межами України.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення дотримані вимоги КПК України, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено у спосіб, визначений КПК України, а саме у відповідності до положень ст.ст. 278, 111, 135 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зауважив, що з огляду на приписи ч. 1 ст. 42 та ст. 135 КПК України, дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті стороною обвинувачення усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складення такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел, що і було здійснено стороною обвинувачення та підтверджується матеріалами кримінального провадження. Крім того, Кримінальний процесуальний кодексу України не передбачає обов`язку і права прокурора відкласти вручення повідомлення про підозру особі, яка тимчасово відсутня за місцем проживання.

Слідчий суддя вважав, що зі свого боку, стороною обвинувачення було вчинено всі можливі передбачені законом дії, для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення скарги та скасування підозри, відсутні.

Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується з огляду на наступне.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

При перевірці оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів керується вимогами, викладеними в п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідно до яких на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

При цьому, слід врахувати, що відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.

Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.

Законодавцем передбачено вимоги до змісту та порядок вручення повідомлення. Як зазначено в п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення. При цьому, складається письмове повідомлення про підозру прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ст.277 КПК України вимогам.

Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор у відповідності до вимог ч. 1 ст. 279 КПК України, зобов`язані виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Виходячи з вищевказаного, обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення.

Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.

правопорушення, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як у своєму рішенні, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, зазначив Європейський суд з прав людини, а саме те, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, суд повинен виходити з тих міркувань, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відомості, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000752 від 03.11.2017 свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 276 КПК України, щоб стверджувати про певну причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч ч.5 ст.27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Зміст повідомлення про підозру відповідає вимогам, визначеним у ст. 277 КПК України, оскільки в ньому викладені зміст підозри, правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. При цьому слід зазначити, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена. Вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів, здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст.278 КПК, письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч.1 ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Процедура вручення повідомлення ОСОБА_6 про підозру, виконана слідчим відповідно до вимогчинного законодавства, зазначених в ст. 278 КПК України та з урахуванням вимог ст. 135 КПК України. При цьому, колегія суддів бере до уваги, що за місцем проживання підозрюваний був відсутній, а його місце знаходження було невідомо, у зв`язку з чим слідчим того ж дня, 23.07.2024, повідомлення про підозру для наступного вручення особисто ОСОБА_6 , було вручено керівнику житлово - експлуатаційної організації за зареєстрованим місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_14 , про що останньою на оригіналі повідомлення про підозру складено відповідний напис та поставлено особистий підпис, 23.07.2024 р.

Так, твердження захисника про те, що ОСОБА_6 на даний час перебуває за кордоном, не підтверджуються будь-якими об`єктивними даними. Виходячи з даних, зазначених у скарзі захисником, де він зазначає заявником ОСОБА_6 та вказує його адресу саме: АДРЕСА_2 , відсутні відомості, які б підтверджували перебування ОСОБА_6 за кордоном, внаслідок чого, в даному випадку твердження захисника щодо необхідності надсилання повідомлення про підозру ОСОБА_6 виключно у порядку ч.7 ст. 135 КПК України, є необґрунтованими.

Враховуючи, що у день складання повідомлення про підозру ОСОБА_6 , 23.07.2024, останній за місцем мешкання був відсутній, слідчий, не маючи можливості особисто вручити повідомлення про підозру ОСОБА_6 , за зареєстрованою адресою проживання ОСОБА_6 , вручив його керівнику житлово - експлуатаційної організації за зареєстрованим місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_14 та додатково направив поштовим зв`язком за зареєстрованою адресою ОСОБА_6 , а саме - за адресою: АДРЕСА_2 , де її отримано близькою особою ОСОБА_6 , в розумінні п.1 ч.1 ст.3 КПК України, а саме - батьком його дружини ОСОБА_15 - ОСОБА_16 .

Твердження захисника, що ОСОБА_17 не є членом сім`ї підозрюваного, оскільки не проживає з ним спільно, а тому, не має повноважень на отримання офіційних процесуальних документів від імені підозрюваного, є необґрунтованими.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КПК України, близькими родичами та членами сім`ї є - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюб.

А отже, ОСОБА_16 є особою, відповідно до п .1 ч.1 ст.3 КПК України, як особа, яка спільно проживає, з підозрюваним за зареєстрованою адресою ОСОБА_6 : АДРЕСА_2 , і вручення йому повідомлення про підозру не суперечить положенням ч.1 ст.278 та ч.2 ст.135 КПК України, згідно з якими, у разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений ст. 135 КПК України, тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, вручення під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Враховуючи, що за місцем реєстрації ОСОБА_6 був відсутній, у слідчого не було можливості вручити повідомлення про підозру йому особисто, тому, слідчий враховуючи положення ч.1 ст.278 та ч.2 ст.135 КПК України, вручив повідомлення про підозру, в день його складання, 23.07.2024, керівнику житлово - експлуатаційної організації за зареєстрованим місцем проживання підозрюваного - ОСОБА_14 та особі, яка з ним спільно проживає за зареєстрованою за підозрюваним адресою.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що слідчий вживав необхідних заходів щодо виклику підозрюваного (а.с.41-42), шляхом направлення повісток для явки до слідчого управління, які також, внаслідок відсутності ОСОБА_6 за зареєстрованою адресою проживання, було отримано керівником житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , 23.07.2024 р.

У випадку, коли особа не просто тимчасово відсутня за місцем проживання, а й невідомо де знаходиться і коли з`явиться за місцем свого проживання, перевагу над приватними інтересами, забезпечуваними засадами верховенства права і наявністю права на захист, мають публічні інтереси, що полягають у притягненні особи до кримінальної відповідальності. В такому випадку, застосування особливого порядку повідомлення про підозру є виправданим і доцільним.

А тому, колегія суддів вважає, що слідчим було правомірно вжито заходів для вручення через застосовування особливого порядку вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, передбаченого ст.135 КПК України.

Твердження щодо процесуальних порушень під час повідомлення про підозру ОСОБА_6 , з підстав закінчення строків досудового розслідування та повідомлення про підозру поза межами визначених ст. 294 КПК України строків, не підтверджено конкретними фактичними відомостями, а тому, колегія суддів не може їх врахувати. На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000752 від 03.11.2017 триває, доказів протилежного, стороною захисту надано не було.

А отже, апеляційні доводи захисника з приводу порушення органом досудового розслідування порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 та не набуття ним статусу підозріваного, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи, внаслідок чого, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2025 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного не вбачає.

Керуючись ст.ст. 111,135, 138, 277, 278, 279, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2025 року про відмову у задоволенні скарги захисника на повідомлення про підозру за ч.5 ст.27 ч.3 ст.209 КК України ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3