справа № 732/1741/23 провадження № 1-кп/732/10/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2025 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (приймав участь в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 (приймала участь в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження № 0000045 від 20.04.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України почав діяти воєнний стан.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 2 від 28.02.2022 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації старший солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 123, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою та поважати гідність інших людей, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 23.09.2022 близько 20 години 00 хвилин, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 123, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, яке було визначено в с. Велика Вісь Чернігівського району Чернігівської області.

12.11.2022 старший солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до місця служби, визначеного у АДРЕСА_2 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 внаслідок самовільного залишення місця служби, яке було визначено в АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби з 23.09.2022 до 11.11.2022 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

У подальшому, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 , діючи повторно, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 11.03.2023 близько 14 години 00 хвилин, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, яке було визначено в АДРЕСА_3 .

18.03.2023 старший солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до місця служби, визначеного у АДРЕСА_3 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 внаслідок самовільного залишення місця служби, визначеного в АДРЕСА_3 , обов`язки військової служби з 11.03.2023 до 17.03.2023 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. Показав, що на початку повномасштабного вторгнення, 28.02.2022, добровільно став на захист Батьківщини, пішов до лав Збройних Сил України. Восени 2022 року він самостійно залишив місце несення служби у зв`язку тим, що у нього хворіла дружина, якій довічно встановлена ІІІ група інвалідності, і яка потребувала постійного його догляду. Про зазначені сімейні обставини він повідомляв командування військової частини. Згодом, керівництво військової частини забрало його за місцем його проживання для продовження несення військової служби, де він продовжував служити.

Навесні 2023 року він знову залишив місце несення служби у зв`язку з хворобою дружини, оскільки їй був потрібний постійний догляд та її стан здоров`я значно погіршився. Надалі, повернувся до лав ЗСУ, де він тривалий час продовжив проходити військову службу, нарікань щодо його служби не було. Вказав на постійні зміни, які відбувалися у командуванні батальйону, і повідомив, що подав рапорт, проте вказаний документ до командира не надійшов. ОСОБА_5 зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому, має намір продовжити проходження військової служби в лавах Збройних Сил України, просив суворо не карати.

Крім повного визнання вини обвинуваченим у судовому засіданні, його вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується дослідженими судом письмовими доказами у справі.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2 від 28.02.2022 встановлено, що військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Факт відсутності ОСОБА_5 у місці несення служби та невиконання ним обов`язків військової служби підтверджується актом службового розслідування від 19.03.2023, рапортом від 12.03.2023, витягами з актів службового розслідування від 14.10.2022 та 19.11.2022, (а. с. 226-228, 229, 245-246, 250-251, том 1).

Згідно із матеріалами службових розслідувань від 14.10.2022, 19.11.2022 та від 19.03.2023, причинами та умовами самовільного залишення військовослужбовцем місця служби (з 23.09.2022 по 11.11.2022) та самовільного залишення військовослужбовцем місця служби тривалістю понад три доби (з 11.03.2023 по 17.03.2023) визнані: особиста недисциплінованість, порушення норм законодавства України та загальних обов`язків, передбачених Статутом внутрішньої служби ЗС України.

З наявних у матеріалах кримінального провадження медичних документів щодо ОСОБА_5 убачається, що обвинувачений за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 двічі звертався за медичною допомогою з приводу травм, пов`язаних з проходженням військової служби, є придатним до військової служби. Звільненим із військової служби за станом здоров`я ОСОБА_5 не був.

Не вважається самовільним залишення місця служби за наявності дозволу командира, або для виконання наказу командира, відрядження, прямування до нового розташування в/ч, лікування, переміщення/ротація, відпустка, навчання тощо.

Разом з тим, такі підстави у розглянутому провадженні не доводяться, обвинуваченим ОСОБА_5 визнається, що залишення ним місця служби було самовільним.

Суд враховує, що 24.02.2022 Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-1Х від 24.02.2022. Такий стан у подальшому неодноразово продовжувався згідно із Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану», які затверджувалися Верховною Радою України ухваленням відповідних Законів. На час вчинення інкримінованих ОСОБА_5 діянь воєнний стан в Україні тривав. Отже, встановлено, що діяння були вчинені ОСОБА_5 в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурором заявлена відмова від виклику свідків, оскільки обвинувачений вину визнав та не оспорює фактичні обставини справи. З урахуванням думки інших учасників судового провадження вказана відмова була прийнята судом.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, повним визнанням своєї вини обвинуваченим, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинених кримінальних правопорушень повністю доведена, і його умисні дії вірно кваліфіковані зач. 5 ст. 407 КК України, які виразилися у самовільному залишенні місця служби (з 23.09.2022 по 11.11.2022), вчинені в умовах воєнного стану, та у самовільному залишенні військовослужбовцем місця служби тривалістю понад три доби (з 11.03.2023 по 17.03.2023), вчинені в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує: характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжкого злочину; особу винного: його вік, сімейний стан, стан здоров`я, відсутність попередніх судимостей.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, тобто осуд обвинуваченим своєї поведінки та готовність нести відповідальність за вчинене.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину особою повторно.

При обранні міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу винного та його позицію до вчиненого; наявність обставини, що пом`якшує його покарання, та обставини, що обтяжує таке; раніше не судимого; за місцем несення служби характеризується задовільно, є учасником бойових дій, має відзнаку територіальної громади міста Чернігова за оборону Чернігова відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 27.05.2024 №317; має травми, пов`язані з проходженням військової служби згідно із довідками ВЛК № 5951 від 13.07.2023 та № 8011 від 23.10.2023; згідно із довідкою КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 09.11.2023 № 3108 обвинувачений з 18.04.2023 звертався за допомогою до диспансерного наркологічного відділення ЧОПНЛ, встановлено ДЗ: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; має на утриманні дружину ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи (довічно).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд керується редакціями статей 69,75 КК України, з урахуванням положення Закону № 2839-1X від 13 грудня 2022 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» та підстав для їх застосування не вбачає. Можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною статті Кримінального кодексу України законом не визначено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 08 грудня 2024 року.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, уникнення, передбачених ст. 177 КПК України процесуальних ризиків, як-то ухилення або переховування обвинуваченого від суду та органів, на які покладається виконання вироку суду, з огляду на тяжкість покарання, яке призначено обвинуваченому, суд доходить висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

При цьому надіслане прокурором на електронну пошту суду 13.03.2025 клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 судом не розглядалося, оскільки прокурор в судовому засіданні його відкликав.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369-371, 373-374, 392, 393, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , а саме з 11 години 00 хвилин 08 грудня 2024 року.

До набрання вироком законної сили, але не довше 60 днів з моменту ухвалення вироку, продовжити строк застосованого стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1