Провадження № 1-кп/761/1559/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000020, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2022 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 6 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

установив:

Історія провадження.

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000020, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 6 ст. 111-1 КК України.

У цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 26.08.2022 у цьому кримінальному провадженню призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Позиція, клопотання, скарги і заяви учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначив, що більш м`які запобіжні заходи не можуть бути обрані.

Захисник ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та вважав можливим обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Положення закону, яким керувався суд.

Частиною 2 статті 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно до ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Висновки та мотиви суду.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає, що наявні достатні підстави для продовження обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з огляду на таке.

Враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, суд, приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні продовження існування ризику можливості обвинуваченим переховуватися від суду.

Слід зазначити, що дійсно сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, на переконання колегії суддів, цей факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу обвинуваченого, може слугувати підставою для переховування від суду.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Зазначене дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що в свою чергу зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду.

Колегія суддів враховує, що покази свідків в цьому кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Враховуючи обізнаність обвинуваченого щодо даних про учасників кримінального провадження, на думку колегії суддів, будь-який більш м`який запобіжний захід надасть можливість обвинуваченому контактувати, у тому числі дистанційно, за допомогою різних видів засобів зв`язку, із свідками у кримінальному провадженні, які на цей час не допитані.

Крім того, суд також приходить до переконання про продовження існування на даний час ризику того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у зв`язку з тим, що останній суспільно корисною працею не займається, а також те, що на даний час вторгнення Російської Федерації на територію України триває, останній може продовжити вчинення інкриміновані йому правопорушення.

Під час надання оцінки наявності ризику переховування від суду та ризику можливості вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, колегією суддів також враховується те, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із урахуванням продовження строку дії правового режиму, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який наразі триває.

Тому колегія суддів вважає, що на цей час ризики, передбаченні п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, не змінились та не зменшились.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до розділу І КК України належать до злочинів проти основ національної безпеки України, коли відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність даних правопорушень.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою, а отже будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не є можливим згідно з процесуальними нормами КПК України.

Судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, з урахуванням чого, суд не знаходить підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки враховуючи наявні ризики, які продовжують існувати та не зменшились, підвищену суспільну небезпеку інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, в цьому випадку загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу.

Такий запобіжний захід не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вік обвинуваченого та тривалий термін перебування його під вартою, на думку колегії суддів, не є підставою для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.

Твердження обвинуваченого щодо наявності у нього дитини та постійного місця проживання, як показника міцних соціальних зв`язків, суд не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення інкримінованого правопорушення і не стала стримуючим фактором для обвинуваченого від противоправних дій.

Слід зазначити, що судом перевірено та не встановлено обставин, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору.

Слід зауважити, що у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 6 ст. 111-1 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

З огляду на високий ступінь встановлених ризиків, які продовжують існувати, застосування застави у цьому випадку також не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим застава не застосовується.

Колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, суд вважає доведеним наявність, заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню, оскільки, в цьому випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 197, 318, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 грудня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником та прокурором.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3