ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 621/5038/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1951/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 10 07 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, одруженого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України з призначенням йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено відраховувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 19 червня 2023 року.

Продовжено обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.ст.100, 126 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , будучи мешканцем смт Безлюдівка Харківського району Харківської області, в період після початку повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора російської федерації 24 лютого 2022 року, вирішив стати на шлях протиправної діяльності проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_7 , як мешканець смт Безлюдівка, де він проживав у житловому будинку АДРЕСА_1 , був достатньо обізнаним щодо місць розташування важливих торгівельних, промислових, транспортних та інших комунікаційних об`єктів як на території Харківського району, так і на території прилеглих до нього районів Харківської області, добре орієнтувався на місцевості.

Станом на 24 02 2022 ОСОБА_7 постійно контактував у режимі телефонного зв`язку та мережі «Інтернет» зі своїм давнім знайомим (особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження), який, не будучи прихильником української державності, самостійності та незалежності України, після подій 2014 року вирішив порушити правовий зв`язок з державою Україна та набув громадянство російської федерації без відмови (позбавлення) від українського громадянства.

При цьому, будучи достовірно обізнаним, що в Україні з 17 03 2014 року діє особливий стан, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, у невстановлений період часу, але не пізніше 06 06 2017, за невстановлених обставин вибув з міста Харкова до російської федерації (далі - «рф»), де 02 07 2019 отримав паспорт громадянина росії, виданий (російською мовою) «умвд росії по Курской области» із зазначенням місця реєстрації: АДРЕСА_2 , а потім прибув на непідконтрольну Україні територію Луганської області, де працював у м.Луганську на посаді заступника начальника відділення з розкриття злочинів проти особи карного розшуку «жовтневого ру мвс лнр», мав звання капітана, а також 03 02 2021 отримав диплом юриста Курського державного університету.

24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України у зв`язку з чим Указом Президента України №64/2022 від 24 02 2022 року, на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

Незадовго до повномасштабного вторгнення, приблизно 18 02 2024 року (більш точної дати й часу встановити не вдалося за можливе) особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з яким ОСОБА_7 не припиняв підтримувати зв`язок, перебуваючи на території м.Луганська, володіючи відомостями про готування військово-політичного керівництва росії до повномасштабного вторгнення на територію України, оцінивши ситуацію, що склалася, маючи тверду політико-ідеологічну мотивацію та поділяючи і підтримуючи нинішні принципи офіційної ідеології російської федерації, діючи зі злочинним умислом, спланував свою подальшу діяльність, спрямовану на вчинення умисних дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

25 лютого 2022 року особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, не маючи патріотичного наміру вступити до лав Збройних сил України в цілях захисту держави, в умовах воєнного стану, з метою надання представникам держави-агресора будь-якої допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, добровільно перейшов на бік ворога, вступивши до лав спеціального загону швидкого реагування (російською мовою) «Рысь» федеральної служби військ національної гвардії «рф», головним завданням якого була участь у бойових діях, направлених на окупацію міста Харкова. У складі вказаного військового підрозділу у період з кінця лютого до кінця весни 2022 року він, будучи громадянином України, брав участь у проведенні бойових дій проти України на стороні ворога, а ОСОБА_7 був достовірно обізнаним про його зрадницьку, злочинну діяльність та морально надавав підтримку.

Продовжуючи зрадницьку діяльність, 03 06 2022 року особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, добровільно зайняв посаду так званого (російською мовою) «исполняющего обязанности помощника главы временной гражданской администрации Харьковской области», а з 18 07 2022 року у зв`язку з реформуванням, (російською) - обійняв посаду «помощника главы военно-гражданской администрации Харьковской области», за місцем тимчасового розташування у м.Куп`янську Харківської області , про що ОСОБА_7 був також достовірно обізнаний.

Крім того, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, починаючи з 24 02 2022, втілюючи свій протиправний злочинний задум, направлений на державну зраду, поставив собі за мету також вчинення в умовах воєнного стану діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання державі-агресору допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Реалізуючи вказаний задум, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, задля створення агентурної мережі на території міста Харкова та Харківської області з метою отримання відомостей про місця дислокації представників Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства та залучених до надання відсічі збройній агресії «рф» проти України, та подальшої передачі таких відомостей представникам «зс рф» чи підконтрольним державі-агресору військовим або збройним формуванням, що здійснюють ведення окупаційної війни проти України, вирішив використовувати свій мобільний застосунок «Телеграм» з обліковим записом « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 », зареєстрований за номером телефонного мобільного оператора НОМЕР_1 , через який почав спілкуватися зі знайомими йому особами, що мешкали на підконтрольній Україні території, в тому числі й з ОСОБА_7 .

В свою чергу, ОСОБА_7 , 28 03 2022 року о 15 год. 06 хв., перебуваючи у невстановленому місці, з використанням належного йому номеру мобільного оператора НОМЕР_2 та інстальованого на мобільному терміналі застосунку «Телеграм», з обліковим записом (російською мовою) « ОСОБА_7 », отримав від особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з обліковим записом « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 », зареєстрованого за номером телефонного мобільного оператора НОМЕР_1 , пропозицію щодо надання йому відомостей та інформації про місцезнаходження на території Харківської області особового складу, військової техніки Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства, залучених до надання відсічі збройній агресії «рф» проти України.

У відповідь на зазначену пропозицію ОСОБА_7 , оцінивши ситуацію, що склалася, усвідомлюючи, що він є громадянином України, але не маючи патріотичних проукраїнських переконань, дотримуючись антиукраїнської політико-ідеологічної мотивації, та поділяючи і підтримуючи нинішні принципи офіційної ідеології російської федерації, надав свою згоду та виявив добровільне бажання щодо спільного вчинення зазначених дій та активної співпраці на виконання поставлених йому злочинних завдань, спрямованих на підривну діяльність проти України та основ її національної безпеки.

Діючи умисно на виконання спільного з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, злочинного плану, ОСОБА_7 , не викликаючи підозри як особа похилого віку, шляхом пересування по території як Харківського району, так і прилеглих до нього територіях районів Харківської області, розпочав здійснювати збір інформації щодо розташування об`єктів із зазначенням їх територіальної прив`язки, на яких перебувають військовослужбовці ЗСУ та інші утворені відповідно до закону військові формування.

Приблизно в середині лютого 2023 року ОСОБА_7 , діючи узгоджено з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, та втілюючи їх спільний злочинний задум, як співучасник протиправного діяння, розуміючи, що спільними діями вони вчиняють кримінально караний злочин, бажаючи та свідомо допускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, усвідомлюючи факт повномасштабного збройного нападу держави-агресора «рф» на Україну та введення на всій території України правового режиму воєнного стану, зміг отримати відомості про діючий на території Зміївського (на теперішній час - Чугуївського) району Харківської області тренувальний центр українських військовослужбовців.

15 02 2023 року о 20 год. 29 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на території Харківської області, використовуючи номер телефонного мобільного оператора НОМЕР_2 та інстальований на власному мобільному терміналі застосунок «Телеграмм», з обліковим записом (російською мовою) « ОСОБА_7 », передав іншому співучаснику - особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, наявні у нього відомості на мобільний застосунок «Телеграм» з обліковим записом « ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 », зареєстрований за номером телефонного мобільного оператора НОМЕР_1 . Вказані відомості містили детальну інформацію про місця дислокації представників Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства та залучених до надання відсічі збройній агресії «рф» проти України, а саме: про тренувальний центр, розташований на території ІНФОРМАЦІЯ_6, по АДРЕСА_3 .

У свою чергу особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, діючи відповідно до спільного злочинного плану, використав зібрану інформацію та отримані відомості від ОСОБА_7 для забезпечення проведення підривної діяльності проти України, що становила реальну загрозу національній безпеці України, зокрема обороноздатності держави, та створювала загрозу ураження особового складу, військової техніки збройних формувань України, а також зриву проведення військових операцій.

Таким чином, ОСОБА_7 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з державною зрадою, вчиненою в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами яких є спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України, з метою заподіяння шкоди національній безпеці України, а також здійснення підривної діяльності проти України у виді надання допомоги державі-агресору у проведенні такої діяльності, а саме: збирання і передача інформації та відомостей державі-агресору щодо об`єктів із зазначенням їх територіальної прив`язки, на яких перебувають військовослужбовці ЗСУ, інші утворені відповідно до закону військові формування.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України в умовах воєнного стану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, тобто як кримінальне правопорушення (злочин), передбачене частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 111 Кримінального кодексу України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України на ч.2 ст.114-2 КК України.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, вказує, що досудовим слідством не було надано достатніх та необхідних доказів, які б свідчили про вину її підзахисного у вчиненні цього злочину. Зазначає, що ОСОБА_7 не визнає свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та звертає увагу на те, що останній просив суд першої інстанції перекваліфікувати його дії на ч.2 ст.114-2 КК України.

З урахуванням всіх вищевказаних обставин ОСОБА_8 вважає, що суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання, передбачене ч.2 ст.114-2 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 брали участь в режимі відеоконференції та підтримали подану апеляційну скаргу, просили про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Обвинувачений зазначив, що він не вважає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України, а вбачає в своїх діях лише ч.2 ст.114-2 КК України, тобто поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Зазначив, що органом досудового розслідування в повній мірі зібрано належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України. Крім того, вказав, що в свою чергу судом першої інстанції вірно встановлено всі фактичні обставини справи та прийнято обґрунтоване рішення про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, його захисника та прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року №12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При постановленні обвинувального вироку суд першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку та є належними, допустимими і у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України.

Так, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України на ч.2 ст.114-2 КК України, колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки вони випливають з власного тлумачення обвинуваченим та захисником норм закону про кримінальну відповідальність та фактичних обставин справи. При цьому оцінка і тлумачення таких обставин здійснюються вибірково, спотворюючи їхній зміст, та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їхню сукупність та системність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні під час ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково та не оспорював факт надсилання особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження (з його слів - ОСОБА_13 ), інформації про тренувальний центр, розташований на території ІНФОРМАЦІЯ_6», однак вважав, що його дії мають бути кваліфіковані за ч.2 ст.114-2 КК України, бо він не мав умислу вчиняти державну зраду, і передача такої інформації не спричинила жодних негативних наслідків.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_7 пояснив, що є громадянином України, до 2005 року мешкав в Республіці Білорусь, а потім переїхав до с.Безлюдівка Харківського району Харківської області, де постійно мешкає з родиною. Має дорослих доньку та сина. Мобільний телефон з номером « НОМЕР_2 » йому подарував син ОСОБА_14 , в якому жодні соціальні мережі не встановлювалися, окрім «Viber» та «Телеграм», з яких зручно телефонувати безкоштовно. Він має скрутне матеріальне становище, оскільки за станом здоров`я не може працевлаштуватися, а з релігійних переконань не отримував ні пластикові банківські картки, ні інші ідентифікуючі номери. На релігійному ґрунті, приблизно з 2014 року, він познайомився та став дружити зі ОСОБА_13 , який постійно мешкав у місті Харків, та у якого в подальшому він хрестив доньку. Він дійсно підписаний в телефоні ОСОБА_13 як « ОСОБА_7 ». Приблизно у 2017 році, після анексії Крима, ОСОБА_13 переїхав жити до російської федерації і спілкувалися вони дуже рідко. Про те, що ОСОБА_13 отримав паспорт громадянина росії, йому не було відомо. Після початку збройної агресії 24 02 2022 року ОСОБА_13 зателефонував йому та запитував, чи все в них добре. Просив перевірити стан квартири в Харкові, чи не розбомбили її. Жодних пропозицій слідкувати за переміщенням підрозділів ЗСУ чи техніки він не висловлював. Повідомив, що перебуває в м.Луганську, займається «гуманітарною». Сам ОСОБА_7 перебував у скрутному матеріальному становищі й на своєму автомобілі надавав послуги таксі та підвозив людей з Харкова до інших населених пунктів, в тому числі й до міста Зміїв Харківської області. В лютому 2023 року (точної дати не пам`ятає), він підвозив до міста Зміїв двох не знайомих йому військовослужбовців, які між собою розмовляли про тренінговий центр ЗСУ, розміщений на базі санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_2» в Зміївському (на даний час - Чугуївському) районі, а також про те, що там навчають американські інструктори. Через декілька днів йому через «Телеграм» зателефонував ОСОБА_13 , який повідомив, що «росія йде, готуйтесь, вам буде важко», на що він йому відповів, що росіянам також буде важко, бо наші ЗСУ також навчаються, і переказав йому розмову військових. ОСОБА_13 уточнив, де саме знаходиться цей санаторій, і він, ОСОБА_7 на картах застосунку «Google Map» знайшов вказаний санаторій, поставив позначки геолокації з його розташуванням, та за допомогою месенджера відправив ОСОБА_13 . Аналогічні «дружні» розмови в них відбувалися приблизно 5 разів, також обговорювали блок-пости, однак жодного умислу в нього не було на співпрацю з ворогом та підрив національної безпеки. Це відбулося по необачності, бо він не придавав значення таким розмовам, а жодних негативних наслідків поширення ним такої інформації це не спричинило, бо ворожі обстріли вказаного центру були набагато раніше, у 2022 році, тобто до його листування зі ОСОБА_13 . В цей же період ОСОБА_13 на банківську картку його доньки ОСОБА_17 переслав грошові кошти йому на лікування. Це грошові кошти від сестри ОСОБА_7 , яка також проживає у місті Москва, та яка після початку повномасштабної агресії не могла напряму здійснювати грошові перекази, бо Україна не здійснювала операції з банківськими картками росії. Яким чином це вдавалося ОСОБА_13 йому невідомо. Тому вважав, що його дії не можуть вважатися державною зрадою, бо умислу на вчинення будь-якого злочину він не мав, просив змінити кваліфікацію діяння на ч.2 ст.114-2 КК України та суворо не карати з огляду на вік та стан здоров`я.

Проте, незважаючи на часткове визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов правильних висновків про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст. 111 КК України через відсутність доказів винуватості останнього, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що працює сестрою-господарскою в ІНФОРМАЦІЯ_6», розташованого АДРЕСА_7. Обвинуваченого не знає та ніколи не бачила. З 24 02 2022 року у санаторії приймали переселенців з Чугуєва , Коробочкино. Військовослужбовці були у санаторії з січня 2023 року по жовтень 2023 року, до цього часу вони знаходилися за територією санаторію. Перші влучання (прильоти ракет) були в кінці серпня - початок вересня 2022 року за територію санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_2», десь у лісі, на територію заводу «ІНФОРМАЦІЯ_7». В санаторії повилітали вікна, біля «ІНФОРМАЦІЯ_7» була велика яма. Територія санаторію охоронялася, військові заїжджали в темну пору, транспорту на території санаторію не було. Заселялися за угодою з керівництвом. Це був тренувальний табір, вивозили військових цивільним транспортом;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що працює головним інженером в санаторії « ІНФОРМАЦІЯ_2 », обвинуваченого не бачила та не знає. З 24 02 2022 року в санаторії «ІНФОРМАЦІЯ_2» проживали внутрішньо переміщені особи, з серпня 2022 року навколо санаторію знаходилися військові. З січня 2023 року до санаторію заселилися військові, які розміщалися до жовтня 2023 року. Влучань на територію санаторію не було. Поруч знаходиться завод «ІНФОРМАЦІЯ_7», перше влучання було в ангар заводу. Від цього прильоту у санаторії 15 вікон залишилися без скла, гараж та котельні також залишилися без скла. Розміщення тренувального центру військової частини на території ДП санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_2» відбувалося з 01 січня 2023 року. Про нерозголошення попереджалися всі, хто знаходився на території. Території санаторію закрита, на прохідну надавали список тих, хто може проходити на територію. Інформація про розміщення тренінгового центру в засобах масової інформації не поширювалася;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що проживає в санаторії «ІНФОРМАЦІЯ_2» як внутрішньо переміщена особа, працює з 2023 року охоронцем в санаторії, обвинуваченого не знає. В кінці серпня - на початку вересня 2022 року був приліт на завод «ІНФОРМАЦІЯ_7» неподалік від санаторію, свідок проживав в корпусі, який знаходиться 100 метрах від місця прильоту. З січня 2023 року до санаторію заселилися військові і всіх працівників попередили про нерозголошення інформації, просили не користуватися телефонами.

Окрім показань свідків, обставини вчиненого кримінального правопорушення підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції письмовими доказами, а саме:

-постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 07 12 2023 року, якою з кримінального провадження №0000402 виділено матеріали досудового розслідування №0001579 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.28 ч.1 статті 111 КК України (т.1, а.с.67-70, т.2 а.с.67-74);

-витягом з ЄРДР №0001579 від 07 12 2023 року, попередня правова кваліфікація ч.2 статті 111 КК України (т.1, а.с.72-75, т.2 а.с.60-61, 75-76);

-постановою про створення слідчої групи від 07 12 2023 (т.2, а.с.62-63, 77-78);

-постановою про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 07 12 2023 року (т.2, а.с.65-66, 79-80);

-постановою про заміну групи прокурорів в кримінальному провадженні від 12 12 2023 року (т.1, а.с.71);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000402 від 23 03 2023 року, попередня правова кваліфікація ч.3 статті 114-2 КК України (т.2, а.с.86-88);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000773 від 12 06 2023 року, попередня правова кваліфікація ч.2 статті 111 КК України (т.2, а.с.100);

- постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування №0000402, №0000772 та №0000773 (т.2, а.с.104 - 106);

- ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 14 06 2023 про проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.111- 114);

- протоколом обшуку від 19 06 2023 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено телефон марки «Самсунг», телефон марки «Сігма», ноутбук марки «Самсунг» (т.2, а.с.115 -119);

- протоколом обшуку від 19 06 2023 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого вилучений мобільний телефон «Xiaomi» Mi 9T Pro (т.2, а.с.130 - 134);

- протоколом огляду вилученого мобільного телефону «Xiaomi» Mi 9T Pro, на якому встановлені мобільні за стосунки «Інстаграм», «Телеграм», «Viber» (т.2, а.с. 120);

- ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 20 06 2023 року про проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_4 (т.2, а.с.124 - 128);

- постановою про визнання речовими доказами від 20 06 2023 року, якою мобільний телефон «Sumsung» чорного кольору, з сім-карткою «Київстар», номер НОМЕР_2 , та сім-карткою «Водафон», номер НОМЕР_3 , мобільний телефон « Sigma» без сім-картки, та ноутбук марки «Sumsung» та кабель до нього визнано речовими доказами по справі (т.2, а.с.137-142);

- ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 23 06 2023, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно, втому числі на мобільний телефон «Sumsung» чорного кольору, з сім-карткою «Київстар», номер НОМЕР_2 , та сім-карткою «Водафон», номер НОМЕР_3 , мобільний телефон « Sigma» без сім-картки, та ноутбук марки «Sumsung» та кабель до нього, які належать ОСОБА_7 (т.2, а.с.151- 154);

- протоколом огляду предметів від 31 07 2023 року, вилучених 19 06 2023 року під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме даних мобільного телефону «Sumsung» чорного кольору, з сім-карткою «Київстар», номер НОМЕР_2 , де інстальовані мобільні застосунки «Telegram» та «Viber» (т.2, а.с.161-162);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 26 05 2023 року, а саме інформації щодо змісту розмов, текстових повідомлень абонента ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який використовує номер мобільного телефону НОМЕР_1 та використовує месенджер «Telegram» наступного змісту з абонентом « ОСОБА_7 » за проміжок часу з 14 03 2022 по 18 05 2023 року:

« ОСОБА_13 : Их в плен нельзя брать. Отстреливать конечности и пусть падают пока не здохнут

ОСОБА_7 : 100%

ОСОБА_13 : Кум, привет. Можешь помочь, нужна объектива по Харькову, с разбивкой по районам - наличие воды, электричества, наличие гум помощи в должном количестве, продуктов в магазине, возможность выехать из города - зеленые коридоры, в каком направлении, наличие живой силы ВСУ и техники, огневых точек.

ОСОБА_7 : входящий звонок»

15 лютого 2023 року:

«Привет, ІНФОРМАЦІЯ_6, тр.центр 2000чел. На счет зданий их там несколько, надо уточнить

ІНФОРМАЦІЯ_6 , тренировочный центр до 2000 человек. И инструктора партнеры с запада. Но нужно проверять в каком здании…

Там блокпост и в радиусе 300метров вокруг метки, землянки, техника зарыта

Маякни прочитал или нет

Вказане листування одночасно містить посилання на координати вказаного санаторію в застосунку «Google Map» (т.2, а.с.173 - 182, т.3 а.с.13 - 16);

- інформацією ГУДМС України в Харківській області, згідно якої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Харкова, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , і відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» є громадянином України. Інформація щодо припинення громадянства чи вихід зазначеної особи з громадянства України - відсутня (т.3, а.с.17-18);

- листом Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про те, що інформація щодо перетинання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 08 11 2017 по 10 11 2023 - відсутня (т.3, а.с.20);

- повідомленням про підозру від 08 06 2022 року ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 111 Кримінального кодексу України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України в умовах воєнного стану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, переході на бік ворога в період збройного конфлікту (т.3, а.с.21 - 24);

- постановою про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_13 від 08 07 2022 року (т.3, а.с.25-28);

- рапортом про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 111 КК України, вчиненого, в тому числі ОСОБА_13 («заступником начальника відділу - начальник відділення з розкриття злочинів проти особи карного розшуку Жовтневого РУ МВС ЛНР») (т.3, а.с29 - 48);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 26 05 2023 року, а саме інформації щодо змісту розмов, текстових повідомлень абонента ОСОБА_7 , який використовує номер мобільного телефону НОМЕР_2 (т.3, а.с.98 -103);

- протоколом огляду речей і документів від 02 11 2023 року, які використовувались незаконним органом влади - т.зв «ВГА Купянского района Харьковской области», згідно якого виявлений трудовий договір між представником ВГА ОСОБА_29 та ОСОБА_13 , в якому зазначено паспортні дані останнього як « паспорт серии 38 19 № НОМЕР_4 , выдан УМВД России по Курской области 02 07 2019», та який прийнятий на посаду «исполняющего обязанности помощника Главы ВГА Харьковской области» (т.3, а.с. 104- 107);

- копією трудового договору між представником т.зв Купянской ВГА ОСОБА_29 та ОСОБА_13 від 03 06 2022 (т.3, а.с.122 - 123);

- постановою про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 17 11 2023 (т.3, а.с.142- 147);

- ухвалою слідчого судді Харківського Апеляційного суду від 08 12 2023 року про дозвіл на використання у кримінальному провадженні № 0001579 інформації, отриманої в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000402 (т.3, а.с.159 - 160);

- постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 23 11 2023 року стосовно ОСОБА_13 за ч.2 статті 111 Кримінального кодексу України (т.3, а.с.161 - 164);

- постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування №0001540 та №0000402 (т.3, а.с.164 - 166);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 27 11 2023 року стосовно власника абонентського номеру НОМЕР_2 ( ОСОБА_7 ) за період часу з 24 02 2022 по 19 06 2023 року (т.3, а.с.167 - 169);

- протоколом огляду диску СD-R № 22620і, яким встановлено, що абонент номеру НОМЕР_2 ( ОСОБА_7 ) у період з 20:14:15 по 22:28:26 15 лютого 2023 року знаходився за адресою базової станції: АДРЕСА_6 (т.3, а.с.170 - 171);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 27 11 2023 року стосовно власника абонентського номеру НОМЕР_3 ( ОСОБА_7 ) за період часу з 24 02 2022 по 19 06 2023 року (т.3, а.с.172 - 174);

- протоколом огляду диску СD-R № СD-23-14960/кі, яким встановлено, що абонент номеру НОМЕР_3 ( ОСОБА_7 ) у період з 11:34:26 13 02 2023 по 11:09:29 16 0 .2023 року знаходився поза зоною досяжності (поза мережею) (т.3, а.с.175 - 176);

- протоколом огляду речей і документів від 27 11 2023 року - додатку до протоколу проведення НСРД № 70/1-10450т від 26 05 2023 флеш-накопичувача з інформацією облікового запису « ОСОБА_9 », номер телефону НОМЕР_1 , ім`я користувача « ІНФОРМАЦІЯ_5 " у додатку Telegram, в якому міститься роздруківка спілкування ОСОБА_13 з іншими абонентами під час виконання ним обов`язків «исполняющего обязанности помощника Главы ВГА Харьковской области (т.4, а.с.2 -221);

- постановою про зміну попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 за ч.2 статті 28, ч.2 статті 111 КК України (т.5, а.с.2 - 6);

- договором № 67 від 03 03 2023 року спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном, укладеним між ІНФОРМАЦІЯ_6 та військовою частиною НОМЕР_5 , а саме: нежитлової будівлі, площею 7224,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 (т.5, а.с.16 - 21);

- листом командира військової частини НОМЕР_6 від 03 06 2023 року, згідно якого наявність інформації щодо місць перебування особового складу, залученого до надання відсічі збройній агресії рф проти України у представників держави-агресора чи інших незаконних збройних формувань, наносить шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та обороноздатності України, тому інформація про перебування й розміщення вказаної військової частини не розміщувалася у відкритому доступі (т.5, а.с.34-35);

- інформацією Державної прикордонної служби України, згідно якої у період з 24 05 2019 по 29 09 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинав державний кордон України в пункті пропуску «Гоптовка» (т.5, а.с.38);

- повідомленням про підозру від 19.06.2023 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 111 КК України (т.5, а.с.61 -63);

- повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 11 12 2023 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 статті 111 КК України (т.5, а.с.64 -70).

Отже, досліджені судом першої інстанції та апеляційним судом показання обвинуваченого, свідків та письмові докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого щодо оспорювання фактичних обставин є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту, які полягають в тому, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.114-2 КК України.

Так, за змістом ч.1 ст.111 КК України державна зрада - це діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Частиною ж 2 вказаної статті передбачена кримінальна відповідальність за ті самі діяння, вчинені в умовах воєнного стану.

Водночас надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо. Таким чином, вчинення будь-яких діянь, передбачених ч.1 ст.111 КК України, заподіює шкоду національній безпеці України і розцінюються як підривна діяльність проти неї.

Як вбачається з обвинувального акту дії ОСОБА_7 , які полягали у збиранні і передачі інформації та відомостей державі-агресору щодо об`єктів із зазначенням їх територіальної прив`язки, на яких перебувають військовослужбовці ЗСУ, інші утворені відповідно до закону військові формування, кваліфіковані органом досудового слідства як державна зрада, тобто діяння вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене за попередньою змовою групою осібв умовах воєнного стану, тобто за ч.2 ст.28 ч.2 ст. 111 КК України.

При цьому, як вбачається з матеріалів провадження обвинуваченому було відомо, що спілкування відбувається не з представником держави Україна, зокрема в судових засіданнях суду першої інстанції та апеляційного суду він не оспорював факт надсилання особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження (з його слів - ОСОБА_13 ), інформації про тренувальний центр, розташований на території ІНФОРМАЦІЯ_6», будучи достовірно обізнаним про зрадницьку, злочинну діяльність останнього.

А тому твердження захисника про те, що її підзахисний не розумів, що вчиняє кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Верховний Суд, а саме Третя судова палата ККС в постанові від 24 04 2024 року у справі №743/149/23 звертає увагу на те, що відповідальність за ст.114-2 КК України настає у випадку поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України; поширення інформації про переміщення, рух або розташування ЗСУ чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості. Частиною 3 цієї статті передбачено, що відповідальність настає за дії, передбачені частинами 1 або 2 цієї статті вчинені за попередньою змовою групою осіб або з корисливих мотивів, або з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, або іншим незаконним збройним формуванням, або якщо вони спричинили тяжкі наслідки, за відсутності ознак державної зради або шпигунства.

Дії, передбачені частинами 1 чи 2 ст.114-2 КК України, вчинені з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, мають кваліфікуватися за ст.111 КК України як державна зрада у формі надання допомоги іноземній державі або її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, - якщо ці дії вчинені громадянином України, а відповідні відомості не є державною таємницею. Тому в таких випадках ст.114-2 КК України застосовуватися не може.

При цьому місцевий суд правильно зазначив про те, що ОСОБА_7 усвідомлював, що рф здійснює широкомасштабну збройну агресію проти України та те, що надані відомості можуть бути використані ними для планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, спрямованих на захоплення її територій, зменшення її воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони шляхом проведення ударів по відповідних об`єктах. Це підтверджується його активною участю в дослідженій переписці, отриманій за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій: зняття інформації з електронної інформаційної системи, зокрема тим, що ОСОБА_7 відшуковував і передавав інформацію, яка становить інтерес для іноземної держави, проявляв ініціативу у виконанні поставлених йому завдань, активно обговорював їх та пропонував варіанти вирішення.

Наведені обставини спростовують версію захисника про відсутність у ОСОБА_7 умислу на спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження діяння ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України.

З таким рішенням погоджується і суд апеляційної інстанції.

На переконання колегії суддів, враховуючи вік та життєвий досвід, ОСОБА_7 розумів, що в умовах воєнного стану, вчинення ним вищевказаних дій шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Решта доводів апеляційної скарги захисника є похідними від проаналізованих вище, а також є явно такими, що не дають підстав для висновку про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів, які досліджувалися судом першої інстанції та яким надана детальна оцінка, викладена у оскаржуваному рішенні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 01 1978 року, «Коробов проти України» від 21 10 2011 року), а тому підстав для задоволення апеляційних вимог за обставин, викладених в апеляційній скарзі захисника, не вбачається.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому покарання, та аналізуючи зауваження захисника щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів виходить із положень ст.65 КК України відповідно до яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався всіх вищезазначених вимог, врахувавши підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави, а також особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Навівши зазначені обставини суд першої інстанції визначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті. При цьому слід звернути увагу на те, що призначене обвинуваченому покарання не є максимальним, що передбачене санкцією інкримінованої йому статті. У зв`язку з цим колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим.

Усі інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчить оскаржуваний вирок, судом першої інстанції були враховані всі обставини справи, на підставі чого зроблено обґрунтований висновок про те, що саме такий вид покарання, як позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна, у даному випадку буде дієвим для досягнення такої мети як виправлення обвинуваченого.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції, на підставі всіх наявних у матеріалах кримінального провадження доказах та детальному вивченні особистості обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, призначив покарання, яке є необхідним та цілком достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 10 07 2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4