Справа № 367/7211/24
Провадження №1-кс/367/979/2024
УХВАЛА

Іменем України

про накладення арешту на майно

22 липня 2024 року Слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпені погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання слідчогоСВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП вКиївські області про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 15.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 просить: накласти арешт набілу футболку та сині шорти, які упаковано у паперовий коробок, вилучені 15.07.2024 у період часу з 13:20 год. до 16:20 год. під час затримання особи.

У клопотанні зазначив, що слідчим відділенням ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000138, від 15.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Бучанською окружною прокуратурою Київської області. Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.07.2024 приблизно о 17 год. 10 хв. невстановлена досудовим розслідуванням особа перебуваючи на першому поверсі у під`їзді АДРЕСА_1 де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник конфлікт, під час якого невстановлена особа нанесла один удар ножем в область грудної клітини з ліва. Внаслідок чого ОСОБА_5 отримав проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва. Гідро та пневмоторне зліва. Травматичний шок, гостра постгеморагічна анемія (ЖЄО - 7412 від 15.07.2024). 15.07.2024 під час затримання особи у період часу з 13:20 год. до 16:20 год. на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого вилучено: білу футболку та сині шорти, які упаковано у паперовий коробок.

Дане майно у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використане для встановлення обставин вчинення кримінального праопорушення. На вищевказані речі необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу, що зберегло на собі сліди вчинення злочину.

У судове засідання слідчий та прокурор не зявилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, від слідчого надійшла до суду заява про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання просив задовольнити із наведених у ньому підстав.

У судове засідання слідчий не з`явився, про час дату та місце проведення засідання був повідомлений належним чином, до суду подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду клопотання, визнано можливим його розгляд у відсутність нез`явившихся осіб. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26 КПК України.

У ст. 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 Кримінального процесуального кодексу України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності слідчий суддя визнає можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явилися, на підставі наданих матеріалів.

Згідно зі ст. 27, ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України фіксування судового судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Слідчий суддя вивчивши клопотання та документи, додані до клопотання, прийшов до наступного висновку.

Установлено, що слідчим відділенням ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000138, від 15.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Бучанською окружною прокуратурою Київської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.07.2024 приблизно о 17 год. 10 хв. невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи на першому поверсі у під`їзді АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник конфлікт, під час якого невстановлена особа нанесла один удар ножем в область грудної клітини з ліва. Внаслідок чого ОСОБА_5 отримав проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва. Гідро та пневмоторне зліва. Травматичний шок, гостра постгеморагічна анемія (ЖЄО - 7412 від 15.07.2024).

Як убачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злосину 15.07.2024 під час затримання особи у період часу з 13:20 год. до 16:20 год. на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого вилучено: білу футболку та сині шорти, які упаковано у паперовий коробок.

Обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту на вказане майно, зазначено, що це майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використаним для встановлення обставин кримінального правопорушення. Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень як слідчого судді, так і колегії суддів апеляційної інстанції під час перегляду ухвали слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор просить накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 15.07.2024 білу футболку та сині шорти, які упаковано у паперовий коробок, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуженню, передачі, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до відчуження, втрати, приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

З доданих до клопотання документів убачається, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та є необхідним забезпечення збереження речових доказів з метою проведення судових експертиз.

За правилами ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України щодо строку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурором було дотримано.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

З доданих до клопотання документів убачається, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використаним для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також ураховує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим і на даний час у сторони обвинувачення необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Зважаючи на те, що до клопотання надано достатня кількість доказів необхідності накладення арешту, слідчий суддя вбачає достатні обґрунтовані підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи, додані до клопотання, свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна як арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170 - 173, 175, 309, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, внесеному 15.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, задовольнити.

У кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 15.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, накласти арешт на білу футболку та сині шорти, які упаковано у паперовий коробок, вилучені 15.07.2024 у період часу з 13:20 год. до 16:20 год. під час затримання ОСОБА_6 .

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.

Копію ухвали негайно вручити слідчому з групи слідчих у даному кримінальному провадженні та або прокурору - для звернення до виконання.

Копію ухвали не пізніше наступного дня з дня винесення вручити або надіслати для відома власнику майна: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1