Справа № 639/6209/24
Провадження № 1-в/639/569/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про приведення вироку Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

У поданому клопотанні засуджений ОСОБА_4 просить суд застосувати стосовно нього положення Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання та просив вказане клопотання задовольнити.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що станом на дату вчинення кримінального правопорушення сума заподіяної шкоди перевищувала два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, а тому підстав для задоволення цього клопотання немає.

Представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника, що відповідно до приписів абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку засудженого та прокурора, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» стосовно останнього виконується вирок Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2023, що надає Жовтневому районному суду м. Харкова право розглянути подане засудженим клопотання.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Вказаний вирок набрав законної сили 13 квітня 2023 року.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а саме:

- 09.05.2021 крадіжки майна вартістю 13 430,10 грн. (перший епізод);

- 14.05.2021 крадіжки майна вартістю 628,00 грн. (другий епізод).

Крім цього, ОСОБА_4 засуджений за вчинення двох епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1 135 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караними є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2021 році, якщо вартість майна предмету кримінального правопорушення становить більше 2 270 грн. (1 135 ? 2 = 2 270 грн.).

Враховуючи те, що вартість викраденого майна по першому епізоду крадіжки, за вчинення якої ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2023, становить 13 430,10 грн., що перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2021 рік 2 270 грн., вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням злочином.

Крім цього суд враховує, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2023 ОСОБА_4 було призначено одне покарання за ч. 3 ст. 185 КК України (за двома епізодами злочинів), а не за окремим епізодом, що унеможливлює застосування положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 до покарання за цим вироком суду.

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_4 є незаконним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2023 за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 02 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1