справа № 208/1615/24
№ провадження 1-кп/208/349/24
ВИРОК

Іменем України

18 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000139, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працевлаштований, розлучений, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.09.2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 30.05.2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 12.04.2013 року Бердянським районним судом Запорізької області за ст. 391, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 10.03.2017 року по відбуттю строку покарання;

- 15.02.2018 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 07.11.2022 року по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується за ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів проти чужої власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

О 06.35 годині 29.01.2024 року, ОСОБА_4 проходив біля будинку АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка тримаючи в руці належну їй сумку із майном, йшла йому назустріч.

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої особи, ОСОБА_6 діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, підійшов до потерпілої ОСОБА_8 , та, схопивши руками за сумку, спробував вихопити її з рук останньої, однак остання стала її утримувати.

ОСОБА_6, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, з метою подолання опору потерпілої, наніс ОСОБА_7 один удар рукою в область її лівого плеча, від якого остання втратила рівновагу та впала на асфальт, отримавши при цьому тілесні ушкодження у вигляді синця та саден на лівій верхній кінцівці, садна на нижній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Зазначеним чином застосувавши до ОСОБА_8 насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров?я, ОСОБА_6 скориставшись тим, що внаслідок удару та падіння остання не могла чинити опір його протиправним діям, шляхом ривку, відкрито викрав з її рук сумку жіночу шкіряну, в якій знаходились грошові кошти у сумі 80 грн., мобільний телефон «Motorola E20», вартістю 2 150 грн., срібний ланцюжок зі срібним хрестиком, після чого утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті визнав повністю та щиро покаявся. Пояснення надавати відмовився, що є його безумовним процесуальним правом.

В системі судів загальної юрисдикції судова практика вищих судових інстанцій виступає орієнтиром як для нижчих судів, так і для інших правозастосовних органів. Згідно зі ст. 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд України забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Правова позиція Верховного Суду в рішенні від 09.12.2021 року у справі № 487/4245/18, полягає в тому, що: «Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності. Водночас регламентований ст. 62 Конституції України та закріплений у ст. 17 КПК України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого»

Судовий розгляд справи не здійснюється судом у відповідності до положень ст. 349 КПК України, і тому матеріали справи оголошені судом відповідно до встановленого порядку.

Окрім повного визнання ОСОБА_6 своєї вини у відкритому викраденні чужого майна потерпілої ОСОБА_7 , вона повністю підтверджується наступними доказами дослідженими під час судового розгляду справи:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 яка пояснила суду, що раніше з обвинуваченим не знайома. Приблизно о 06.30 годині 29.01.2024 року, вона йшла на роботу в районі, проходячи поблизу 9-ї лікарні. Побачила раніше незнайомого чоловіка, який йшов назустріч. Коли вони зрівнялися, чоловік різко повернувся, та намагався вихопити з її рук сумку, але вона утримала її. Тоді чоловік її штовхнув, і вона впала на землю, при цьому забившись. Вихопивши з її рук сумку, чоловік побіг в сторону 11-гімназії. Підвівшись, вона пішла до поліції де заявила про вчинення відносно неї злочину.

Внаслідок цієї події вона попала до лікарні. В подальшому, в тому числі перенесла оперативні втручання. Заявлений цивільний позов підтримує. З викраденого майна їй повернуто тільки мобільний телефон. підтримує позовні вимоги. Обвинуваченого просить покарати суворо;

- витягом з ЄРДР від 29.01.2024 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ст. 186 ч.4 КК України, з фабулою, що 29.01.2024 року до чергової частини Кам`янського РУП, із заявою звернулася ОСОБА_7 , яка пояснила, що 29.01.2024 року приблизно о 06.35 годині, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 невідомий чоловік відкрито викрав майно, чим завдав їй майнової шкоди (т.2 а.с. 1);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 з вищезазначеними обставинами, (т.2 а.с. 6);

- протоколом огляду місця події, згідно якого зафіксована обстановка на місці вчинення злочину - ділянці місцевості розташованої напроти другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , та фото таблицею до даної слідчої дії (т.2 а.с. 6-13);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2024 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_6 як раніше не знайомого йому чоловіка, який 29.01.2024 року приблизно о 06.35 годині у дворі будинку АДРЕСА_3 , штовхнув її, викрав сумку та побіг в невідомому напрямку, з фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 39-42);

- протоколом огляду предмета від 29.01.2024 року - мобільного телефону «Motorolla E20», яким зафіксовані його індивідуальні ознаки (т.2 а.с. 25-26,31);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.01.2024 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала свій мобільний телефон, викрадений у неї 29.01.2024 року, приблизно о 06.35 годині у дворі будинку АДРЕСА_3 , з фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 43-45);

- висновком судової товарознавчої експертизи № 574 від 14.02.2024 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Motorolla E20», станом на 29.01.2024 року складала 2 150 гривень (т.2 а.с. 95-100);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.01.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6, як раніше незнайомого чоловіка, який 29.01.2024 року, приблизно о 09.00 годині, прийшов за адресою: м. Кам`янське, проспект Свободи, 103 та запропонував придбати мобільний телефон ««Motorolla E20», фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 33-38);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.01.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6, як раніше знайомого чоловіка, який 29.01.2024 року прийшов до нього в гості за адресою: АДРЕСА_5 , та мав з собою гаманець з банківською карткою і мобільний телефон, який в подальшому вони намагалися продати в магазин по проспекту Свободи, 103 в м. Кам`янське . Фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 87-92);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.01.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6, як раніше незнайомого чоловіка, який 29.01.2024 року, приблизно о 10.00 годині, біля магазину «Велес» за адресою: м. Кам`янське, по проспекту Ювілейному, попросив відвезти його до залізничного вокзалу, щоб отримати гроші за мобільний телефон фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 50-55);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.02.2024 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 , знаходячись на місці скоєння кримінального правопорушення, у дворі будинку АДРЕСА_3 , пояснила події, які мали місце 29.01.2024 року приблизно о 06.35 годині.

Пояснила, що вона проходила повз Ліцею № 11 та повернула у двір АДРЕСА_2 . Побачила раніше незнайомого їй чоловіка, який йшов по тротуару вулиці Вільній у напрямку вулиці Миру, після чого повернув у двір буд. АДРЕСА_6 , та пішов назустріч потерпілій. Пройшовши повз неї, чоловік різко повернувся до неї, схопив двома руками за ручки сумки, та почав її виривати. Вона стала кликати на допомогу. Вирвати сумку з її рук нападник не зміг, і правою рукою відпустивши сумку, (продовжуючи її утримувати лівою рукою), наніс їй один удар рукою у ліве плече. Від отриманого удару вона втратила рівновагу, та впавши на землю відпустила сумку. Впала на лівий бік вдарившись лівим коліном та лівим ліктем об асфальт. Чоловік з сумкою втік за будинок АДРЕСА_7 . Фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 101-110);

- висновком судово-медичної експертизи №243-Е від 14.02.2024 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені ушкодження у вигляді синця та саден на лівій верхній кінцівці, садна на нижній кінцівці, які виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, та могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілої та нападника, і за механізмом, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименти від 12.06.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_7 (т.2 а.с. 113-115);

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає повне визнання своєю вини та щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає рецидив злочинів.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимою особою, скарг за місцем мешкання на останнього не надходило, перебуває на обліку у лікарів нарколога з 2017 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання психоактивних речовин, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Вид покарання за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 186 КК України визначений безальтернативно - у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає, і вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо тільки шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Міра покарання встановлюється судом з урахуванням повного аналізу досліджених матеріалів справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення та доводів сторони захисту, позиції потерпілої сторони.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»

Враховуючи наведене, принцип індивідуалізації покарання, суд вважає за достатнє визначити йому міру покарання в мінімально встановленій санкції, яка сама по собі є достатньо суворою за вчинення цього злочину в умовах воєнного стану.

На думку суду покарання яке встановлюється до відбуття його обвинуваченим, є законним, обґрунтованим та справедливим, таким, що повністю відповідає обставинам вчинення кримінального правопорушення та наслідкам які настали, достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого і попередження вчиненням нових кримінальних правопорушень.

Розглядаючи заявлений по справі цивільний позов про стягнення моральної шкоди, суд встановив наступне.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Безумовно, людина жіночою статті, вранці прямуючи на роботу та піддавшись грабіжу з отриманням тілесних ушкоджень, отримала моральну травму внаслідок страху, фізичного болю, що потребувало від неї значною мірою змінити усталений для неї розпорядок життя.

Суд вважає, що позовні вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди підлягає повному задоволенню, як законні та обґрунтовані.

Вина обвинуваченого, причинний зв`язок між протиправними діями та заподіянням моральної шкоди, в судовому засіданні встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов визнав повністю, і враховуючи викладене, вимоги розумності і справедливості, суд вважає що цивільний позов ОСОБА_7, є таким, що підлягає повному задоволенню.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_4 , покарання рахувати з дня його затримання, з 29.01.2024 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертиз у сумі 200 гривень.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Motorolla E20», який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 - знявши арешт з майна, залишити у власника.

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_7 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити тримання під вартою.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1