Справа № 203/5811/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю представника скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 21.03.2023 року про закриття кримінального провадження №0000113. В обгрунтування скарги посилався на передчасність та незаконність постанови. Зокрема, скаржником було зазначено, що в ході досудового розслідування не було проведено всіх необхідних слідчих дій для збирання доказів, не надано оцінку наданим доказом зі сторони потерпілого, свідків та наданих заявником письмових доказів у їх взаємозв`язку.

Під час розгляду скарги ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 підтримали скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просили задовольнити останню, скасувавши постанову слідчого від 21.03.2023 року.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги. При цьому, направив до суду письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши сторону скаржника, перевіривши доводи, викладені слідчим у поданих запереченнях, дослідивши матеріали за скаргою та матеріали кримінального провадження №0000113, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В ході розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000113, відомості за яким було внесено до ЄРДР 17.01.2018 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.115 КК України, за фактом вчинення самогубства військовослужбовцем строкової військової служби ВЧ НОМЕР_1 НГУ солдатом ОСОБА_6 .

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 21.03.2023 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Відповідно до ст.ст.283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Самостійність слідчого в його процесуальній діяльності згідно ч.5 ст.40 КПК України на засадах змагальності сторін у кримінальному провадженні відповідно до ст.22 цього Кодексу, пов`язана з обстоюванням стороною обвинувачення її правової позиції самостійно, чим визначаються дискреційні повноваження слідчого за ст.ст.93,94,223 КПК України у збиранні доказів за допомогою визначених на власний розсуд слідчих дій.

Згідно ч.1 ст.115 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Під час розгляду скарги та дослідження матеріалів кримінального провадження №0000113 встановлено, що в ході досудового розслідування було відпрацьовано версії можливого умисного вбивства, вчинення самогубства через конфліктні відносини з близькими родичами та дівчиною; через застосування насильства та/або нестатутних взаємовідносин; через вимагання коштів; через порушення правил поводження із вогнепальною зброєю; через володіння викривальною інформацією щодо інших військовослужбовців.

На відпрацювання вказаних версій допитано, окрім іншого, батьків ОСОБА_6 , керівників та викладачів, вчителів за місцем навчання ОСОБА_6 в ПТУ та ліцеї, військовослужбовців військової частини; зібрано матеріали щодо призначення та проходження ОСОБА_6 військової служби; отримано інформацію по картковому рахунку останнього, щодо вмісту належного йому мобільного телефону; вилучено та досліджено передсмертну записку, проведено судову почеркознавчу експертизу, що підтвердила написання останньої самим ОСОБА_6 .

Крім того, було отримано висновки службового розслідування, проведено слідчі експерименти; призначено та проведено ряд судових експертиз, у т.ч. судово-медичні, комісійну судово-медичну експертизи, судову військову експертизу та інш.; оглянуто територію військової частини та вартового приміщення, складено схему розташування камер відеоспостереження, вилученого та оглянуто записи з останніх.

Стосовно викладених в скарзі ОСОБА_4 . доводів, які на його думку свідчать про неповноту досудового розслідування та передчасність прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що на вказані обставини скаржник посилався і під час досудового розслідування; останні були предметом обговорення на оперативних нарадах, прокурором під час скасування попередніх постанов про закриття кримінального провадження та в письмових вказівках зазначалось про необхідність проведення додаткових слідчих та вчинення процесуальних дій з метою перевірки відповідних доводів та усунення наявних розбіжностей, які були виконані під час подальшого проведення досудового розслідування.

З оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчим ретельно було досліджено та надано належну і мотивовану оцінку встановленим в ході досудового розслідування обставинам та зібраним доказом, що в своїй сукупності підтверджували факт вчинення військовослужбовцем ОСОБА_6 самогубства, в зв`язку з чим слідчий прийшов до обгрунтованого висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

За вказаних обставин, оскільки під час розгляду скарги встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено повно та всебічно, постанова слідчого належним чином мотивована та грунтується на зібраних доказах, а доводи скарги фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням слідчого та оцінкою ним зібраних під час досудового розслідування доказів, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст.2,9,91,94,223,303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 21 березня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000113.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1