Провадження № 1-кс/487/6885/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.05.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовноОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України,

УСТАНОВИВ:

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 , за погодженням з заступником начальника відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.05.2023року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовноОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Таким чином, на даний час є достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник заперечував проти задоволення клопотання.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 16.05.2023 за ч.1 ст. 111, ч.1 ст.408 КК України КК України.

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом внутрішніх військ МВС України та проходячи її на посаді коменданта спеціальної комендатури (з охорони Севастопольського національного університету ядерної енергії і промисловості) військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон) внутрішніх військ МВС України, яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у військовому званні «підполковник», в порушення ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 37, 58, 59, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України від 24.03.2014 № 339 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» та Наказу МВС України від 26.03.2014 № 248 «Про передислокацію військових частин (підрозділів, установ) внутрішніх військ МВС України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби назавжди, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу у визначене наказом МВС України від 26.03.2014 № 248 місце служби (пункт прибуття) АДРЕСА_2 , залишившись на тимчасово окупованій території АДРЕСА_3 , на власний розсуд прийнявши рішення не виконувати у подальшому обов`язки військової служби і ухилявся від військової служби до 15.07.2014, коли був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001) - дезертирство, тобто нез`явленні на службу, з метою ухилитися від військової служби.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що будучи, відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про громадянство України», громадянином України, являючись військовослужбовцем внутрішніх військ МВС України та проходячи військову службу за контрактом на посаді коменданта спеціальної комендатури (з охорони Севастопольського національного університету ядерної енергії і промисловості) військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон) внутрішніх військ МВС України, яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у військовому звані «підполковник», в порушення ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 37, 58, 59, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст. 1, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на території спеціальної комендатури (з охорони Севастопольського національного університету ядерної енергії і промисловості) військової частини НОМЕР_1 (2-й окремий батальйон) за вказаною вище адресою, в один з днів березня 2014 року по 15 липня 2014 року, більш точну дату та час встановити не виявилось за можливе, здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, чим вчинив державну зраду, тобто діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, що виразилося в укладанні в один з днів березня 2014 року по 15 липня 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливе, контракту про проходження військової служби, зарахування до списків особового складу, та в подальшому проходженні військової служби у складі внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації, отже у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001) - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, перехід на бік ворога в період збройного конфлікту.

06.11.2024 у порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровськ, раніше не судимому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, викладені та підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_8 від 07.08.2023, ОСОБА_9 від 07.08.2023, ОСОБА_10 від 07.08.2023, ОСОБА_11 від 09.08.2023, ОСОБА_12 від 10.08.2023, ОСОБА_13 від 15.08.2023, ОСОБА_14 від 16.08.2023; ОСОБА_15 від 18.08.2023; ОСОБА_16 від 18.08.2023; ОСОБА_17 від 18.08.2023, які показали, що ОСОБА_6 в 2002 році закінчив Київський інститут Внутрішніх справ та по закінченню навчання був розподілений до військової частини внутрішніх військ у місті Дніпро, до 2012 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 внутрішніх військ МВС України в АДРЕСА_4 на посаді заступника командира військової частини по виховній роботі. В 2012-2013 році ОСОБА_6 перевели до військової частини НОМЕР_1 (місце розташування АДРЕСА_2 ), а місце проходження військової служби - ІНФОРМАЦІЯ_2 та промисловості, де він зайняв посаду коменданта спеціальної комендатури військової частини НОМЕР_4 та відповідав за охорону та оборону дослідницького реактора. ОСОБА_6 після анексії АР Крим у 2014 році, не звільняючись з органів ВВ МВС України, добровільно з власної ініціативи перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та почав працювати в Федеральній службі військ Національної гвардії Російської Федерації; рапортом №25/355 від 05.05.2023 року старшого о/у відділу у м. Вараш УСБУ в Рівненській області ОСОБА_18 , відповідно до якого проведено огляд соціально-орієнтованої мережі «Одноклассники», «ВКонтакті», сайту Федеральної служби військ ІНФОРМАЦІЯ_3 , де виявлено інформацію, що вказує на причетність громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Федеральної служби військ Національної гвардії Російської Федерації (військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ), а також встановлено, що у 2017 році ОСОБА_6 був переведений в м. Волгодонськ Ростовської області Російської Федерації на підвищення та зайняв посаду начальника штабу військової частини НОМЕР_5 Федеральної служби військ Національної гвардії Російської Федерації, яка відповідає за охорону та оборону ОСОБА_19 . Крім того отримано інформацію, що в 2020 році ОСОБА_6 був переведений в «Концерн Росенергоатом», де і працює по теперішній час, отримав паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_6 , виданий Федеральною міграційною службою 06.04.2014 року; протоколом огляду від 18.07.2023 року з додатками; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 грудня 2023 року, згідно яких ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 впізнали ОСОБА_6 , зображеного на фотознімку №4 за: рисами обличчя, загальним зовнішнім виглядом, віком особи 42-43 роки, спортивною статурою, короткою стрижкою, із грубуватим носом; листом начальника Управління УСБУ в Рівненській області ОСОБА_20 , яким повідомляється про те. що ОСОБА_6 засновником ООО ОП «Беркут-Дон», зареєстрованого 21.03.2021 року в м. Волгодонськ Ростовської області Російської Федерації; витягами з наказів; контрактом про проходження військової служби від 20.06.2013 року.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої.

З метою вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, останній викликався до органу досудового розслідування шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті офісу Генерального прокурора на 01.11.2024, 04.11.2024 та 05.11.2024, та після не з`явлення до слідчого, повторно був викликаний до органу досудового розслідування на 11.11.2024, 12.11.2024 та 13.11.2024, але до органу досудового розслідування не з`явився, про причини неможливості прибуття не повідомив.

Повідомлення про підозру відносно ОСОБА_6 06.11.2024 було направлено для публікації в засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження « ОСОБА_21 » та на офіційний веб-сайт офісу Генерального прокурора, крім того повідомлення про підозру вручено захиснику підозрюваного та направлено поштовим зв`язком за відомими місцями можливого мешкання за адресою: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 .

14.11.2024 постановою слідчого оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 у зв`язку з переховуванням від органів слідства на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 03.12.2024 року було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, також, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в разі визнання винуватим підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої. ОСОБА_6 народився у 1982 році у м. Дніпропетровськ, зареєстрований останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_8 , раніше не судимий.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Більш того, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.05.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018.

Після затримання ОСОБА_6 , не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1