Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/459/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2024 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000096 від 02.02.2024 року стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, інваліда 3 групи, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-16 червня 2023 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 263, ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 160 годин.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровоградського районного суду кіровоградської області від 16 червня 2023 року та ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 день.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 , а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції послався на доказ винуватості ОСОБА_7 , а саме на повідомлення Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Кіровоградській області, однак в дійсності він судом не досліджувався, оскільки з моменту опечатування конверту дізнавачем, він ніким не відкривався, що є на думку захисту істотним порушенням кримінально-процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Окрім того, поза увагою суду першої інстанції залишилося грубе порушення права на захист обвинуваченого, оскільки ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду не мав захисника, а також в супереч вимогам ч.5 ст.301 КПК України його підзахисному не було вручено копії матеріалів дізнання.

Також зазначає про те, що покази потерпілої надані на досудовому розслідуванні повністю суперечать її показам в суді, оскільки на думку захисника між обвинуваченим та потерпілою склалися тривалі неприязні стосунки, а тому у останньої є причини обмовляти обвинуваченого.

З огляду на викладене захисник зазначає про відсутність у справі доказів, які б без застережень та однозначно свідчити про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, у відповідності з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження при слідуючих обставинах.

Так, 5.01.2024 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з потерпілою ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою обвинуваченого, знаходились за місцем проживання їх батька за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними виникла сварка, в ході якої у обвинуваченого ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень своїй сестрі ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , стоячи навпроти, докладаючи значної фізичної сили, цілеспрямовано лобом голови наніс потерпілій ОСОБА_7 один цілеспрямований удар в лобну ділянку її голови, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді гематом навколо обох очей та в лобній ділянці, які відповідно до висновку експерта №100 від 13.02.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які повністю підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_7 , які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінально процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла однозначного висновку про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 .

Так, частиною третьою ст. 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України слідує, що у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зазначена засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався, оскільки як вбачається з вироку, суд послався на доказ який доводить вину ОСОБА_7 , а саме повідомлення Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Кіровоградській області, яке міститься на аудіо запису, однак під час судового розгляду даний аудіо запис досліджений не був, так як він з моменту опечатування конверту дізнавачем, він ніким не відкривався, а при відкритті конверту 26.04.2024 року секретарем судового засідання, встановлено, що даний диск не відтворюється, після чого прокурором була надана резервна копія.

Окрім того, при вивченні матеріалів кримінального провадження та перевірці доводів апеляційної скарги захисника колегією суддів було встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду провадження було суттєво порушено право обвинуваченого на захист.

В силу п. с ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або, якщо він не має достатніх коштів для оплати правової допомоги захисника, одержувати таку допомогу безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення від 21.04.2011 року у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у скоєнні злочину на ефективний захист, наданий захисником… є однією з основних ознак справедливого судового розгляду». Також п. 89 рішення Євро суду від 13.02.2001 року у справі «Кромбах проти Франції» вказано, що «хоча право кожної особі, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом і є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду».

Як слідує з положень ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: зокрема, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; коли участь захисника є обов`язковою, відповідно до вимог статті 52 КПК України.

Відповідно до ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфікаційну правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є також забезпечення ефективного захисту та створення умов для вільного вибору захисника. Недотримання цих складових права на захист є передумовою скасування судового рішення.

Всупереч наведеним вимогам закону, судом першої інстанції не забезпечено участь захисника ні на досудовому слідстві ні під час судового розгляду, що підтвердилося самим обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником-адвокатом ОСОБА_8 .

Також колегією суддів встановлено, що відповідно до листа-відповіді вказаного спеціалізованого лікувального закладу від 18.06.2024 року обвинувачений ОСОБА_7 у зв`язку з погіршенням психічного стану перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділені з 26.04.2024 року до 31.05.2024 року з діагнозом: розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ґенезу у вигляді помірно вираженого психоорганічного та тривожно-депресивного синдромів.

Відповідно до ст. 509 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

З огляду на викладене, існує обґрунтований сумнів щодо встановлення психічного стану обвинуваченого ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального проступку.

За таких обставин колегія суддів не може вважати ухвалений відносно ОСОБА_7 вирок законним, оскільки суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 , належним чином не перевірив психічний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, шляхом проведення судово-психіатричної експертизи, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону України.

Виходячи із передбачених ст. ст. 7, 9 ч.6 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст. 409, 411, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, колегія суддів дійшла однозначного висновку про те, що ухвалений Кіровським районним судом м. Кіровограда обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_7 підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Вказані порушення закону, а отже і подальшу оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, не можливо усунути під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження, навіть шляхом проведення повного дослідження всіх доказів по справі, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень ( ст.24 КПК України).

Таким чином, наведені істотні порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 415 КПК України є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку суду із-за істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, та відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, якими встановлено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, колегія суддів в обговорення вини і кваліфікації дій ОСОБА_7 не входить.

Під час нового судового розгляду даного кримінального провадження, суду першої інстанції у відповідності до практики Верховного Суду слід всебічно, повно та неупереджено розглянути його та дослідити доводи апеляційної скарги захисника, під час ухвалення вироку не допустити виявлені недоліки та ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення, надавши оцінку всім доказам, дослідженим під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2024 року в кримінальному провадженні № 0000096 від 02.02.2024 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд у Кіровському районному суді м. Кіровограда.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4