Справа № 136/710/24
провадження №1-кп/136/27/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Липовець кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 17.02.2024 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Турбів Липовецького району Вінницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2024, у другій половині дня, ОСОБА_5 прийшов до житлового будинку ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , так як з останньою перебуває в товариських відносинах. Так, 13.02.2024 у вечірню пору доби, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 знаходячись в спальній кімнаті будинку, в той час коли ОСОБА_7 , вийшла у іншу кімнату, помітив на дивані гаманець в якому знаходилась пластикова платіжна карта Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХІІ від 02.10.1992 року, ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05.04.2001 року, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07.12.2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 року № 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, та у нього раптово виник умисел на викрадення офіційного документу, а саме на викрадення належної ОСОБА_7 , вказаної банківської картки, щоб в подальшому з даної платіжної картки здійснити зняття грошових коштів так як йому достовірно відомо ПІН-код даного платіжного документу. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що його протиправні дії не помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу таємно викрав належну ОСОБА_7 , пластикову платіжну карту № НОМЕР_1 імітовану АТ КБ «Приватбанк», з метою подальшого зняття грошових коштів з рахунку вказаної картки. Після вчинення вказаних протиправних дій ОСОБА_5 залишив житловий будинок ОСОБА_7 , та викраденою банківською карткою АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 розпорядився на власний розсуд.

Такі умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_5 , 13.02.2024 у вечірню пору доби, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, після викрадення належної ОСОБА_7 банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , достовірно знаючи ПІН-код до неї, а також, що на банківському рахунку ОСОБА_7 , наявні грошові кошти в ОСОБА_5 виник умисел на крадіжку грошових коштів шляхом використання відповідної платіжної картки. Реалізовуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна у вигляді грошових коштів належних ОСОБА_7 , маючи єдиний умисел, достовірно знаючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, та який неодноразово продовжувався, востаннє з 14 лютого 2024 року на підставі Указу Президента України № 49/2024 строком до 13 травня 2024 року діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, протиправно, усвідомлюючи незаконність своїх дій прийшов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», який розташований в смт. Турбів, вул. Миру, 147 А Вінницького району Вінницької області, о 20 год. 17 хв., виконав транзакцію по зняттю грошових коштів з вказаної банківської картки на суму 2000 грн., якими в подальшому незаконно заволодів. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_5 , пішов до кафе «ЛОФТ», яке розташоване за адресою: вул. Миру, буд. 82, смт. Турбів, Вінницького району Вінницької області , де викраденою банківською карткою о 20 год. 29 хв. розрахувався за замовлення продуктів харчування на суму 470 грн. Крім того, продовжуючи свої протиправні дії направлені на таємне викрадення належних ОСОБА_7 грошових коштів з її банківської картки, 13.02.2024 о 20 год. 42 хв., знаходячись біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», який розташований в смт. Турбів, вул. Миру, 147 А Вінницького району Вінницької області, виконав транзакцію по зняттю грошових коштів із вказаної картки на суму 5000 грн., якими в подальшому незаконно заволодів. Продовжуючи свої злочинні дії 14.02.2024 ОСОБА_5 , о 05 год. 55 хв., перебуваючи біля банкомату АТ «Ощадбанк», який розташований в смт. Турбів, вул. Маяковського, 6, Вінницького району, Вінницької області, здійснив транзакцію по зняттю грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_7 , на суму 2000 гривень, якими в подальшому незаконно заволодів. Окрім того, ОСОБА_5 , 14.02.2024, о 14 год. 26 хв., знаходячись біля банкомату АТ КБ «Приватбанк», що розташований в смт. Турбів, вул. Миру, 147 А, Вінницького району, Вінницької області, з належної ОСОБА_7 , банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 виконав транзакцію по зняттю грошових коштів на суму 600 гривень, якими в подальшому незаконно заволодів. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 , завдав потерпілій ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму 10070 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчинених ним діянь, розкаявшись у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, при призначенні покарання покладалась на розсуд суду. Заподіяна їй майнова шкода повністю відшкодована, заявляти цівільний позов вона не буде.

Суд переконався, що покази обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржуються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 скоїв кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України за ч.1 ст.357 КК України відноситься до кримінальних проступків, а за ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином, раніше не судимий, не працює, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_5 вид та міру покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винуватого, відсутності обставин, що обтяжують покарання та наявності обставин, що пом`якшують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи та стабільного доходу.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкцій частин статей, за якими інкриміновано його діяння. За ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років

Вказане покарання слід призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом із тим, з урахуванням повного визнання обвинуваченим вини, щирим каяттям, відшкодуванням заподіяних збитків, відсутності претензій з боку потерпілої, особи винного, та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, що передбачені ст.76 КК України.

Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень обвинувачений ОСОБА_5 суттєво змінив свої погляди, що свідчить про його позитивну соціальну спрямованість і наявність бажання щодо виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. За таких обставин іспитовий строк сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні.

У кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 368, 374, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк за даним вироком рахувати з дня проголошення вироку.

Речові докази по справі: два компакт-диски на яких міститься інформація, графічні зображення (фото) особи з камер банкоматів АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк», а також виписки про рух коштів по кредитній банківській карті АТ КБ «Приватбанк», яка належить ОСОБА_7 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1