ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3151/24 Справа № 208/383/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем ОСОБА_4

за участю захисниці ОСОБА_5

обвинуваченего ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_5 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_6 , подану на ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України; ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто до 06 листопада 2024 року,

встановила:

В провадженні Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000007 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 а за ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_6 за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України; ОСОБА_8 за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України; ОСОБА_9 за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307 КК України.

Матеріалами справи встановлено, що у ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці, виник умисел направлений на незаконний збут в м. Кам`янське особливо небезпечного наркотичного засобу "опій ацетильований" з метою отримання постійного злочинного доходу в результаті вказаної злочинної діяльності. При цьому ОСОБА_6 , знаючи методику документування і роботи правоохоронних органів, що ведуть боротьбу з незаконним обігом наркотиків, вирішив, що у групі буде легше і безпечніше вчиняти злочини, вирішив для реалізації своїх злочинних намірів вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів у групі за попередньою змовою з іншою особою.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст 307 КК України, тобто у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні, перевезенні особливо небезпечних наркотичних засобів, з метою збуту а також у незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені злочинною організацією.

Під час судового засідання ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто до 06 листопада 2024 року.

Цим же рішенням суду відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Суд мотивував свої висновки тим, що ризики наведені прокурором: переховування від суду, з огляду на міру покарання, яка загрожує обвинуваченим у разі визнання винними, вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи характер та кількість епізодів інкримінованої злочинної діяльності, незаконний вплив на свідків об`єктивно існують.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про наявність підстав та доцільність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисниця ОСОБА_5 , яка діє у інтересах ОСОБА_6 , та обвинувачений ОСОБА_6 , подали апеляційні скарги, відповідно до доводів яких просять ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисниця ОСОБА_5 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить про скасування ухвали Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року та постановлення нової ухвали, якою застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою реєстрації останнього: АДРЕСА_1 або за адресою його фактичного проживання: АДРЕСА_2 , у період часу з 22:00 до 06:00.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Звертає увагу, що суддя, при розгляді клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 не здійснив аналіз всіх ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення та продовження існування яких заперечувалося стороною захисту.

Крім того, матеріалами справи не доведено неможливість застосування щодо ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою з 04 листопада 2021 року. Стан здоров`я ОСОБА_6 незадовільний, а у СІЗО останній не отримує належного лікування.

Обвинувачений ОСОБА_6 у поданій ним апеляційній скарзі, яка за змістом є тотожною до апеляційної скарги його захисниці ОСОБА_5 , просить суд апеляційної інстанції ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою реєстрації останнього: АДРЕСА_1 або за адресою його фактичного проживання: АДРЕСА_2 , у період часу з 22:00 до 06:00.

Під час апеляційного перегляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисниця ОСОБА_5 підтримали доводи поданих апеляційних скарг у повному обсязі, просили про скасування ухвали суду першої інстанції та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів розглянувши письмову відмову захисника ОСОБА_10 від раніше поданої апеляційної скарги щодо ОСОБА_8 , вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку, закрити апеляційне провадження у цій частині.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З такими висновками місцевого суду, які стали підставою для задоволення клопотання прокурора, погоджується й суд апеляційної інстанції, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо застосування до обвинуваченого іншого, альтернативного запобіжного заходу, слід визнати безпідставними.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд врахував, що ОСОБА_6 є раніше судимим за аналогічне кримінальне првопорушення, обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинах, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого за попередньою змовою осіб, не працює і не має джерела доходу.

Такі обставини в їх сукупності, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що обвинувачений може здійснювати дії направлені на переховування від суду, впливу на свідків та потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти спробам вчинити вказані дії.

Щодо можливості застосування до обвинуваченого інших альтернативних заходів, то колегія суддів у цьому питанні зважає на наступне.

На думку колегії суддів, запобіжний захід у виді домашнього арешту не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та попередити наявні ризики у зв`язку із їх недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин, а також існування реальної можливості переховуватись, враховуючи ситуацію, яка існує в державі, у тому числі і ту, яка викликана зовнішнім втручанням іншої держави.

Дієвим заходом, який в змозі виконати завдання по мінімізації вищезазначених ризиків є запобіжний захід у виді застави, який застосований судом першої інстанції щодо обвинуваченого і який є альтернативним до запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» де зазначено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

На переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На переконання апеляційного суду, посилання захисниці на наявність у обвинуваченого ряду хвороб не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки це не спростовує висновку суду про те, що він може переховуватися від суду та вчинити інші, встановлені судом першої інстанції ризики.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисниці ОСОБА_5 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 09 вересня 2024 року є законною, обґрунтованою, належним чином мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто до 06 листопада 2024 року - залишити без змін, а апеляційні скарги захисниці ОСОБА_5 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3