Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 494/1425/19
Провадження №1-кп/523/289/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

25.09.2024 р. Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурора - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілого - ОСОБА_14 ,

представника органу опіки та піклування - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_21 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000304 від 23.09.2019р., за обвинуваченням:

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, із неповною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-до Приморського райсуду м. Одеси направлений обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_21 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.28,ч.2 ст.353 КК України,

- до Київського райсуду м. Одеси направлений обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

22.09.2019р., приблизно о 23год. 20хв., під час знаходження та відпочинку ОСОБА_21 зі своїми знайомими на веранді житлового будинку, де вони вживали спиртні напої, розташованого по АДРЕСА_2 , прибула його матір ОСОБА_22 разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_14 з проханням повернутися додому, на що відмовляючи матері у проханні, між ОСОБА_14 та ОСОБА_23 виникла сварка, в ході якої, у останнього виник умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_14 . Далі, ОСОБА_23 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації свого вищевказаного злочинного умислу, умисно, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, взяв у веранді кухонний ніж та у продовження своїх протиправних дій завдав ним одне колото-різане ушкодження передньої поверхні правого плечового суглоба; дві проникаючі колото-різані рани живота з пошкодженням 12-палої кишки та висхідної ділянки товстої кишки; одне колото-різане ушкодження зовнішньої поверхні правого стегна в верхній третині. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючих поранень живота з пошкодженням кишківника відносяться до тяжких, небезпечних дня життя. Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран правого плечового суглоба та правого стегна відносяться до легких, з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_23 виконав усі дії, безпосередньо направлені на позбавлення життя ОСОБА_14 , однак смерть останнього не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_23 , у зв`язку із своєчасним наданням потерпілому медичної допомоги.

В судовому засіданні, ОСОБА_23 свою вину у скоєнні вищевказаного злочину не визнав, при цьому повідомив, що в той день дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вживав пиво та віскі. В той день, в ході сварки, вітчим почав бити його по обличчю та животу та після його падіння, продовжив бити ногами, тому з метою захисту, він взяв ніж та вдарив ним ОСОБА_14 у живіт та ногу. Після чого, прибула карета швидкої допомоги та забрала ОСОБА_14 у лікарню.

Незважаючи на те, що ОСОБА_23 не визнав свою вину у скоєному злочину, винуватість останнього підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні доказів:

- показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив суду, що в той день, у нього із ОСОБА_23 виник сімейний конфлікт, після чого сталася бійка, в ході якої, ОСОБА_23 наніс йому удари ножом в живіт та в стегно, при цьому додав, що після проведеної операції він перебував тиждень у реанімації та тиждень у палаті. Окрім того, потерпілий додав, що він з ОСОБА_23 примирились та просив суворо його не карати;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , яка пояснила суду, що між ОСОБА_14 і Шаляпіним почалася сварка, а потім бійка. В подальшому вона почула крики, вийшла на вулицю та побачила як ОСОБА_14 тримається за бік, при цьому удари ножом, яким ОСОБА_23 наносив потерпілому вона не бачила;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , яка пояснила суду, що під час події, перебувала на подвір`ї, проте сам конфлікт між ОСОБА_23 і ОСОБА_14 не бачила, але стала свідком того, як ОСОБА_14 лежав на підлозі в будинку із пораненням, при цьому, ОСОБА_23 в цей час стояв поруч із молотком в руці та висловлював намір вбити ОСОБА_14 . Крім того, свідок пояснила суду, що її дядько ОСОБА_14 був ініціатором сварки, оскільки хотів, щоб ОСОБА_23 покинув домоволодіння, в якому вона мешкала;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка пояснила суду, що була в той день та час на території будинку, при цьому, події які відбувались між Шаляпіним і ОСОБА_14 не бачила;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , яка пояснила суду, що прибула на місце події як медсестра та побачила ОСОБА_14 , який лежав на підлозі та у якого були більше п`яти колотих ран, при цьому, останній пояснив їй, що вказані рани наніс Шаляпін. Крім того, свідок додала, що в цей же час, ОСОБА_23 перебував на подвір`ї у агресивному стані та висловлював погрози про намір всіх повбивати, тримаючи при цьому в руці молоток;

- показаннями свідка ОСОБА_27 про те, що він як хірург здійснював операцію ОСОБА_14 , під час якої, були виявлені пошкодження прямої та дванадцятипалої кишки та встановлено, що потерпілому було нанесено не менше двох ударів в життєво-важливі органи. При цьому, свідок пояснив суду, що у разі госпіталізації потерпілого трохи пізніше, наприклад на пів-години, врятувати життя останньому б не вдалось;

- заявою ОСОБА_14 від 23.09.2019р., відповідно до якої, останній просить прийняти заходи щодо ОСОБА_21 , який скоїв відносно нього кримінальне правопорушення, а саме наніс ножові поранення

(на 1арк.);

- довідкою КНП «Березівська центральна районна лікарня» Березівської р/р Одеської області №395 від 23.09.2019р., згідно якої, ОСОБА_14 знаходився з 23.09.19р. у реанімаційному відділенні лікарні з діагнозом: проникаюче ножове поранення черевної порожнини з ураженням 12п. кишки та висхідної кишки; проникаюче поранення грудної клітки зправа, підшкірна емфізима; сліпе поранення живота зправа, сліпе поранення верхньої третини правого стегна з наружньої сторони; алкогольне сп`яніння (на 1арк.);

- витягом з ЄРДР від 23.09.2019р., відповідно до якого, в останньому містяться відомості щодо обставин скоєння Шаляпіним кримінального правопорушення відносно ОСОБА_14 (на 1арк.);

- протоколом огляду та таблицею ілюстрацій до нього від 23.09.2019р., відповідно до якого, об`єктом огляду є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого, виявлені плями і сліди бурого кольору, вилучені кухонний ніж в біло-блакитній ручці зі слідами бурого кольору, змиви речовини бурого кольору (на 6арк.) та відповідною ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 27.09.2019р., відповідно до якої, обшук проведений 23.09.2019р. слідчим домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , визнано правомірним (на 1арк.);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.09.2019р., згідно якого, ОСОБА_23 був затриманий працівниками поліції в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (на 4арк.);

- протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння №24 від 23.09.2019р., згідно якого, ОСОБА_23 на час проведення огляду, а саме у 03год. 55хв. знаходився у стані алкогольного сп`яніння (на 1арк.);

- постановою про приєднання речових доказів від 23.09.2019р., згідно якої, до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів приєднане майно, яке було вилучене в ході проведеного огляду від 23.09.2019р. за адресою: АДРЕСА_2 - кухонний ніж з плямами речовини бурого кольору, змиви з речовиною бурого кольору та в ході затримання ОСОБА_28 від 23.09.2019р. (в порядку ст.208 КПК України) за підозрою у вчиненні злочину - сорочку з плямами речовини бурого кольору, із пошкодженням на спині у виді вертикального розриву, штани з плямами речовини бурого кольору (на 2арк.);

- протоколом огляду та постановою про приєднання речових доказів від 26.09.2019р., згідно яких, об`єктом огляду є речі потерпілого ОСОБА_14 , які були на ньому під час нанесення йому ОСОБА_23 ножових поранень та які відповідно приєднанні до матеріалів справи (на 10арк.);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.09.2019р., відповідно до якого, ОСОБА_23 в присутності захисника, законного представника та понятих, на місці події пояснив та показав за яких обставин вчинив кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_14 (на 8арк.);

- висновком експерта №154 від 24.10.2019р., згідно якого, у ОСОБА_23 виявлені тілесні ушкодження: закритий перелом носових кісток; синець нижнього повіка лівого ока та садно правого вуха; численні лінійні садна поперекової ділянки. Враховуючи локалізацію, розміри та особливості тілесних ушкоджень у ОСОБА_23 , перелом носових кісток, синець нижнього повіка лівого ока та садно правого вуха могли утворитися від ударних дій тупим твердим предметом, яким міг бути кулак; садна поперекової ділянки могли утворитися внаслідок падіння та удару об тверду поверхню по механізму удар-тертя і могли утворитися 22.09.2019 року. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, в момент їх спричинення ОСОБА_23 міг перебувати обличчям до травмуючого предмета (до нападника) і могли утворитися при вищевказаних обставинах, в тому числі, в процесі боротьби. Виявлене у ОСОБА_23 тілесне ушкодження у вигляді перелому носових кісток потягло за собою розлад здоров`я понад 6 днів, але не більше 3 неділь і відноситься до легкого, з короткочасним розладом здоров`я; садна та синці відносяться до легких тілесних ушкоджень (на 2арк.);

- висновком експерта №170 від 28.11.2019р., відповідно до якого, у ОСОБА_14 виявлені ушкодження: одне колото-різане ушкодження передньої поверхні правого плечового суглоба; дві проникаючі колото-різані рани живота з пошкодженням 12-палої кишки та висхідної ділянки товстої кишки; одне колото-різане ушкодження зовнішньої поверхні правого стегна в верхній третині. Вказані тілесні ушкодження є колото-різаними, на що вказують їх морфологічні особливості (форма, розміри, рівні краї та глибина ран) і могли утворитися колюче-ріжучим предметом, типу ножа. Виходячи з приблизно однакових розмірів рубців, не виключено, що всі ушкодження могли бути спричинені одним ножем. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючих поранень живота з пошкодженням кишківника відносяться до тяжких, небезпечних дня життя. Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран правого плечового суглоба та правого стегна відносяться до легких, з короткочасним розладом здоров`я (на 2арк.);

- висновком експерта №510 від 22.11.2019р. та таблицями до нього, згідно якого, на одязі (кофті спортивній, футболці та шортах) ОСОБА_14 розташовуються наскрізні колото-різані пошкодження, які відповідають одне одному та являються частинами одних пошкоджень, й могли бути утворені плоским колючо - ріжучим знаряддям, типу ножа. Не виключається можливість нанесення колото-різаних пошкоджень на одязі, що належить ОСОБА_14 , клинком ножа, наданого на експертизу (на 19арк.);

- висновком експерта №30-ІМ від 12.11.2019р. із ілюстративною таблицею до нього, згідно якого, на наданому на дослідження ножі, що вилучений 23.09.2019 в ході огляду за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на руків`ї виявлено кров людини, яка може походити від особи із групою крові А (II) за системою АВ0, у тому числі й від ОСОБА_14 , походження виявленої на ножі крові від ОСОБА_23 виключається (на 7арк.);

- висновком експерта №754 від 05.11.2019р., відповідно до якого, кров ОСОБА_14 відноситься до групи А (II). Кров ОСОБА_23 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. На сорочці і брюках ОСОБА_23 знайдена кров людини, можливо походження крові від потерпілого ОСОБА_14 , присутність крові ОСОБА_23 в цьому об`єкті (брюках) можлива тільки в якості домішки (на 5арк.);

- висновком судово-психіатричних експертів №444 від 17.10.2019р., відповідно до якого, ОСОБА_21 в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння, його дії не були обумовлені будь-якими переживаннями психотичного рівня (марення, галюцинації), якісно порушеною свідомістю, у зв`язку з чим, він був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час, ОСОБА_23 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждає, здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом, ОСОБА_23 може предстати перед слідством та судом. За своїм психічним станом, ОСОБА_23 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (на 4арк.).

Тому, невизнання обвинуваченим ОСОБА_23 своєї вини у скоєних кримінального правопорушення розцінюється судом як лінія захисту обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності, та яка спростовується вищезазначеними дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому, судом приймається до уваги ті обставини, що ініціатором сварки, яка переросла у бійку, а потім і на нанесення обвинуваченим ножових поранень потерпілому, був саме ОСОБА_14 , оскільки це підтверджується показами свідка ОСОБА_24 та дослідженим висновком експерта №154 від 24.10.2019р. щодо наявності у ОСОБА_23 тілесних ушкоджень. При цьому, не приймається до уваги твердження захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_17 про необхідність перекваліфікації дії обвинуваченого з замаху на вбивство на завдання тяжких тілесних ушкоджень, оскільки встановлені достатні докази доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_23 у замаху саме на вбивство, та яке спростовується нижченаведеним.

Так, згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно із ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar vs. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_23 , в частині висунутого обвинувачення.

Перевіряючи правильність кваліфікацій дій обвинуваченого, суд виходить з того, що характер та послідовність дій ОСОБА_23 , обумовлених метою заподіяння вбивства, засіб, характер, спосіб нанесення тілесних ушкоджень, які супроводжувалися нанесенням неодноразових ударів ножом у різні частини живота та ніг, заподіяння ударів в області важливих органів, що спричинило ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження, поза розумним сумнівом свідчать про наявність та зміст умислу ОСОБА_23 , направленого саме на умисне вбивство.

Із постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» судам питання про умисел необхідно вирішувати виходячи з обставин вчиненого діяння, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість і локалізацію поранень та інших ушкоджень, причини припинення злочинних дій тощо.

Так, знаряддям вчинення злочину обвинувачений обрав ніж, а тому була велика ймовірність того, що при його застосуванні можна заподіяти смерть людині, а поведінка ОСОБА_23 після заподіяння ножових поранень - не вжиття заходів щодо надання постраждалому медичної допомоги, а навпаки, не зупиняючись на досягнутому, він будучи агресивно налаштованим до постраждалого, стиснувши у руці молоток, виказував при оточуючих родичах та знайомих намір позбавити життя ОСОБА_14 .

Зазначене свідчить про наявність у ОСОБА_23 прямого умислу на вбивство ОСОБА_14 , тобто обвинувачений розумів суспільну небезпеку свого діяння, передбачав суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті потерпілому та бажав їх настання, однак не довів до кінця з причин, які від нього не залежали, оскільки присутні особи на місце пригоди завадили цьому та потерпілому була своєчасно надана медична допомога.

Приймаючи до уваги обставини визнаного доведеним обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, судом беззаперечно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_23 своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15,ч.1ст.115 КК України, відповідно, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та його дії кваліфікує за ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання ОСОБА_23 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку.

Так, ОСОБА_23 є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, скоїв злочин у неповнолітньому віці, маючого неповну середню освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, офіційно не працюючого, приймав участь у наданні гуманітарної допомоги, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із матір`ю (яка має низку тяжких захворювань) та іншими дітьми у двох-кімнатному будинку та у нормальних умовах, і де відповідно характеризується посередньо, відносно обвинуваченого в райсудах м Одеси перебувають на розгляді кримінальні провадження: до Приморського райсуду м. Одеси направлений обвинувальний акт за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.28,ч.2 ст.353 КК України, до Київського райсуду м. Одеси направлений обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, вчинення кримінального правопорушення, внаслідок неправомірних дій потерпілого.

Обставинами, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_23 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, скоїв злочин у неповнолітньому віці, маючого неповну середню освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, офіційно не працюючого, приймав участь у наданні гуманітарної допомоги, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із матір`ю (яка має низку тяжких захворювань) та іншими дітьми у двох-кімнатному будинку та у нормальних умовах, і де відповідно характеризується посередньо, відносно обвинуваченого в райсудах м Одеси перебувають на розгляді кримінальні провадження: до Приморського райсуду м. Одеси направлений обвинувальний акт за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.28,ч.2 ст.353 КК України, до Київського райсуду м. Одеси направлений обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання: вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, вчинення кримінального правопорушення, внаслідок неправомірних дій потерпілого й відповідно вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи думку потерпілого, який не має до обвинуваченого претензій будь-якого характеру та просить суворо не карати Шаляпіна, окрім того, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, судом приймається до уваги, що відповідно до ст.102 КК України покарання у виді позбавлення волі особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, може бути призначене на строк від шести місяців до десяти років, крім випадків, передбачених пунктом 5 частини третьої цієї статті. Відповідно до п.5 ч.3 вищевказаної статі цього Кодексу покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини, - на строк до п`ятнадцяти років.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ст.115 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише Законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим, процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_23 .

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України,-

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_21 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_21 - залишити тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання Шаляпіну, зарахувати строк його перебування під вартою (попереднього ув`язнення) - з 23.09.2019р. по 23.12.2019р., з 14.02.2022р. по 24.07.2023р., з 04.06.2024р. по день набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 2289,87грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_21 в повному обсязі, на користь держави.

Речові докази: предметне скло з текстильним волокном, зразки крові, кухонний ніж, чоловічу сорочку та куртку, шорти, футболку, які знаходяться на зберіганні у Березівському РВП ГУНП в Одеській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_21 - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3