СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/686/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003524 від 12.09.2023 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2023 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003524 від 12.09.2023 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 27.11.2023 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке неодноразово було відкладено.

Ухвалою суду від 05.02.2024 кримінальне провадження зупинено до розшуку обвинуваченого та надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 , з метою його приводу до Святошинського районного суду міста Києва для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 18.03.2024 судове провадження відновлено, оскільки було встановлено, що 01.03.2024 ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ст. 348, ч.1 ст. 263 КК України, та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, думку якого підтримали потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 , просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення та закриття провадження немає.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник не заперечували щодо призначення судового розгляду.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення 1 012 066 грн. 53 коп. матеріальної шкоди та 300 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Учасники судового провадження висловили свою думку про проведення судового розгляду у відкритій формі судового засідання за участі прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілих. Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Дане кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Святошинським районним судом м. Києва.

Підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту немає. Угоди, передбачені ст. 468 КПК України, учасниками кримінального провадження не укладались.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України. При затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, оскільки обмежень, передбачених положеннями ч.2 ст.27 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.4 ст.315 КПК України судом роз`яснено обвинуваченому право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів. Обвинувачений ОСОБА_3 просив здійснювати судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 318 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Беручи до уваги вимоги ст.ст.61-63, ч.1 ст. 128 КПК України, суд приходить до висновку про прийняття до розгляду у кримінальному проваджені цивільного позову, поданого потерпілою ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не заявлено.

Водночас, 08.01.2024 від потерпілого ОСОБА_9 надійшло клопотання про передачу речових доказів на відповідальне зберігання, згідно якого він просить передати на відповідальне зберігання наступні речі: годинник Casio (BEM-100D-7AVE; годинник наручний срібного кольору із браслетом Orient Quartz, які були викрадені обвинуваченим ОСОБА_3 , з огляду на те, що станом на теперішній час проведенні всі слідчі дії.

09.01.2024 від потерпілої ОСОБА_10 надійшло клопотання про передачу речових доказів на відповідальне зберігання, згідно якого він просить передати на відповідальне зберігання наступні речі: годинник марок U.S. Polo ASSN ( model number USC40135); Casio (LTP-1281PG-7AEG); Constant Quartz (із шкіряним ремінцем), які були викрадені обвинуваченим ОСОБА_3 , з огляду на те, що станом на теперішній час проведенні всі слідчі дії.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання та зауважив, що вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальномі провадженні та підлягає дослідженню під час судового розгяляду.

Інші учасники підготовчого судового засідання поклались на розсуд суду при вирішенні вказаних клопотаннь потерпілих.

Вирішуючи клопотання потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про передачу речових доказів на відповідальне зберігання, суд зазначає наступне.

Згідно до ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. Доля речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

З огляду на стадію судового провадження, враховуючи те, що наразі не вирішено питання щодо обсягу доказів, які підлягають дослідженню у кримінальному провадженні та порядок їх дослідження, відповідальним за зберігання речових доказів у цьому кримінальному провадженні є орган, що проводив досудове розслідування, суд приходить до висновку про відсутність на цій стадії судового провадження підстав для задоволення клопотань потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10

05.02.2023 прокурором було подано клопотання про звернення застави в дохід держави та зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, в обгрунтування якого зазначено, що обвинувачений порушив застосований до нього запобіжний захід у виді застави та неодноразово не з`являвся на виклики до суду, що свідчить про те, що вказаний запобіжний захід не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігти ризикам, передбаченим п.1,п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, окрім того вказані обставини є підставою для звернення завстави в дохід держави.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання з підстав викладених у ньому та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 просили задовольнити клопотання прокурора.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечив проти задоволення клопотання, повідомив, що ОСОБА_3 не з`являвся до суду через погіршення стану здоров`я, правових підстав для звернення застави в дохід держави не вбачає, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В підготовче судове засідання заставодавець ОСОБА_11 не прибула, заяв та клопотань від останньої до суду не надходило. Згідно ч.9 ст. 182 КПК України її відсутність не перешкоджає розгляду клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали провадження, суд при вирішенні клопотання прокурора прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.09.2023 до підозрюваного ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімкмів доходів громадян, що становило 214720 грн.

26.09.2023 ОСОБА_3 звільнено з -під варти у зв`язку з внесенням гр. ОСОБА_11 застави у розмірі 214720 грн.

Таким чином з моменту звільнення з-під варти ОСОБА_3 є таким, відносно якого діє запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч.7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це суд.

Після внесення застави ОСОБА_3 в підготовче судове засідання неодноразово не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, у звязку з чим був оголошений у розшук.

Згідно ч.8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Порядок вирішення питання про звернення застави в дохід держави, регламентується ч.9-10 ст. 182 КПК України. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст. 194 КПК України.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що клопотання прокурора про звернення застави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави, підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений неодноразово не з`являвся на виклики суду, чим порушив умови застосованого до нього запобіжного заходу.

Доказів тому, що обвинувачений не з`являвся до суду з поважних причин, стороною захисту не надано, доводи захисника спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У ч. 2 ст. 131 КПК України визначено, щоодним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений зможе здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання сторони обвинувачення, суд враховує конкретні обставини інкримінованих обвинуваченому дій, ступінь їх тяжкості, існування на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, в умовах воєнного стану, та у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло в особливо великих розмірах.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, водночас згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) , пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86).

Суд враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Окрім того, суд враховує дані про особу ОСОБА_3 , а саме те, що він не одружений, не працевлаштований, утриманців не має, раніше неодноразово судимий, що свідчить про те, що обвинувачений не має сталих соціальних та сімейних зв`язків. Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, які караються позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Керуючись вимогами ст.177, 178. ч.1 ст.194 КПК України, суд вважає, що ризики переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вчинення останнім іншого кримінального правопорушення, на які вказує прокурор у своєму клопотанні є дійсними та триваючими, що у сукупності із вищезазначеними даними про особу обвинуваченого та його неналежною процесуальною поведінкою під час дії запобіжного заходу у виді застави є підставою для задоволення клопотання прокурора та зміни запобіжного заходу на тримання під вартою.

Стан здоров`я обвинуваченого є задовільним та не виключає його перебування під вартою в умовах слідчого ізолятора.

Водночас, суд керуючись п.3 ч.4 ст.183 КПК України при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді триманні під вартою не визначає розмір застави, оскільки відносно ОСОБА_3 вже діяв такий запобіжний захід як застава, але він не зміг забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Згідно ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення. Враховуючи викладене, керуючись ст.128, ст. ст. 314-316, ст.ст. 369, 372 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, на 15 год. 30 хв. 31 жовтня 2024 року в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва у відкритому судовому засіданні.

Справу розглядати суддею одноособово.

Прийняти до судового розгляду цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19 грудня 2024 року, без визначення розміру застави, та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України заставу в розмірі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, внесену 25.09.2023 заставодавцем ОСОБА_11 за підозрюваного ОСОБА_3 , згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.09.2023 (ун.№ 759/18304/23).

У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_9 про передачу речових доказів на відповідальне зберігання - відмовити.

У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_10 про передачу речових доказів на відповідальне зберігання - відмовити.

Викликати в судове засідання прокурора, захисника, потерпілих та їх представників, доставити обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1