УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року

м. Київ

Справа № 629/4227/19

Провадження № 51 - 3334 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 18 грудня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України

до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_6 залишено без задоволення, а скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 задоволено, вирок місцевого суду змінено, дії ОСОБА_5 перекваліфіковано

зі ст. 121 ч. 2 КК на ст. 119 ч. 1 КК України та призначено йому за цим кримінальним законом покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а в решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд ухвали апеляційного суду

в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427

КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення

її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України прокурор у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, незаконність та необґрунтованість судового рішення, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, статей 412, 413, 414 цього Кодексу.

У поданій касаційній скарзі прокурор також не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду в силу ст. 419 КПК України, які конкретно порушення закону, на його думку, було допущено цим судом.

Також в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано

її копії та додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає

1 примірника копії касаційної скарги разом з копією судового рішення,

що оскаржується).

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 без руху.

Встановити прокурору ОСОБА_4 п`ятиденний строк

для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3