Номер провадження № 1-кп/756/885/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва клопотання захисників в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Сквира, Сквирського району, Київської області, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про визнання доказу очевидно недопустимим,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває наведене кримінальне провадження.

Захисниками було подано клопотання про визнання доказів недопустимими в порядку статей 87, 89 КПК України. Зокрема, сторона захисту просить визнати недопустимим постанову про призначення групи прокурорів від 27.07.2022, постанову про зміну групи прокурорів та визначення старшого групи від 15.10.2022, постанова про зміну групи прокурорів та визначення старшого групи від 28.10.2022 з підстав відсутності на них підписів особи, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

В обґрунтування клопотання, захисник посилається на те, що 28.11.2022 під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стороною захисту виявлено відсутність підписів особи, яка прийняла відповідне процесуальне рішення на трьох вказаних вище постановах у кримінальному провадженню №0001252. Вважають, що не підписання процесуального ьрішення є аналогічним відсутності такого рішення, що обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор, потерпілі у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання захисників, посилаючись на те, що клопотання не є обґрунтованими.

Вислухавши клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , думку обвинуваченої, прокурора, потерпілих, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно із ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку суду жодна з обставин, яка наведена у клопотанні про визнання доказів явно недопустимим, не підпадає під перелік підстав для визнання доказів недопустимими внаслідок їх очевидної недопустимості. Тим більше, жоден доказ не має наперед встановленої сили, а отже визнання очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження, без дослідження їх в повному обсязі і у взаємозв`язку з іншими доказами, є передчасним.

Так, захисникі просять визнати недопустимим доказами постанову про призначення групи прокурорів від 27.07.2022, постанову про зміну групи прокурорів та визначення старшого групи від 15.10.2022, постанова про зміну групи прокурорів та визначення старшого групи від 28.10.2022, однак вказані постанови не є доказами в розумінні ст. 94 КПК України, а лише процесуальним рішенням, які вирішують певні процедурні питання досудового розслідування.

Крім того, під час їх дослідження судом встановлено наявність підписів особи, яка прийняла процесуальне рішення, інформація про такі рішення, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001252 від 27.07.2022.

Отже, оскільки судом не було встановлено очевидної недопустимості доказів, відсутні і підстави для задоволення клопотання про визнання їх недопустимоті.

Керуючись статтями 7, 84, 87, 89, 332, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисників в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про визнання доказів очевидно недопустимим - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, яке буде прийнято за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя ОСОБА_1