Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3507/24

Номер провадження: 1-кс/511/863/24

16.09.2024 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000631 від 7 вересня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що 06.09.2024 року до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_5 про те, мешканець Роздільнянського району громадянин ОСОБА_6 на території Роздільнянського району здійснює збут боєприпасів.

За вказаним фактом відомості до ЄРДР внесено 7 вересня 2024 року.

В ході проведення досудового розслідування 11.09.2024 року біля 14:30 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 здійснено збут корпусу ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням «107 129-7 Т» та запалу типу УЗРГМ з маркуванням та тавруванням на спусковому важелі « НОМЕР_1 », які перебували в конструктивному поєднанні особі, яка залучена до конфіденційного співробітництва.

Так, під час проведення слідчо - розшукових дій за адресою: АДРЕСА_2 в приміщені магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» проведено огляд грошових коштів в розмірі 600 грн, номіналом по 200 грн, серіями: СА2952895, ЦА5480976, ТБ9671803, які добровільно видала гр. ОСОБА_8 . Які в подальшому були вилучені та поміщені до сейф пакету RIC2001516.

Всі вилучені предмети органами досудового розслідування визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим єдиною доцільною процесуальною дією, яка може бути ефективною для забезпечення належного збереження вказаних речових доказів для подальшого проведення судових експертиз, безперешкодного доступу сторін кримінального провадження до вилученого майна, а також у майбутньому забезпечення виконання рішення суду є накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 надіслав на адресу суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження № 0000631 від 7 вересня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Частина перша статті 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до постанови слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 11 вересня 2024 року, вищевказане майно визнано речовим доказом.

Положення статті 98 КПК України регламентують, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також, слідчий суддя при розгляді клопотання врахував: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.

Відносно розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

При цьому, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

На підставі встановлених обставин, а також зважаючи на те, що вилучене під час досудового розслідування майно має значення речового доказу та є підстави вважати, що в подальшому може бути використане, як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане клопотання є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000631 від 7 вересня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - задовольнити.

Накласти арешт на наступне тимчасово вилучене майно, а саме: - грошові кошти в розмірі 600 грн номіналом по 200 грн, серіями: СА2952895, ЦА5480976, ТБ9671803, які поміщені до сейф пакету RIC2001516, з метою їх збереження в якості речових доказів та можливості проведення судових експертиз.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1