Справа № 495/4275/24
№ провадження 1-кс/495/1694/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання представника старшого слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 09.08.2024 року надійшло клопотання представника старшого слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000702 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

12.05.2024 приблизно о 18 годині біля перехрестя вул. Івана Кожедуба та вул. Київська в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 було спричинено вогнепальне поранення м`яких тканин обох ніг.

14.05.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від отриманих тілесних ушкоджень помер в приміщенні КНП "Міська клінічна лікарня №10" Одеської міської ради.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтримує дружні стосунки з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_2 та по теперішній час спілкуються за допомогою месенджерів на мобільних терміналах.

07.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проведено обшук квартири АДРЕСА_3 в ході чого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 7», який знаходився в користуванні у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Вказаний мобільний телефон поміщено до сейф-пакету №7080882.

На даний час виникла необхідність в збереженні вказаного мобільного телефону для його подальшого огляду, оскільки є достатні підстави вважати, що на мобільному телефоні наявна інформація, щодо місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 .

07.08.2024 старшим слідчим відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_3 зазначене вище тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000702, оскільки може містити інформацію, щодо встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час оголошений в розшук у зв`язку з переховуванням від органу досудового розслідування.

Позиції сторін.

В судове засідання сторони не з`явились.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Мотивація суду.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділом здійснюється досудове розслідування за фактом привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

В рамках кримінального провадження 07.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проведено обшук квартири АДРЕСА_3 в ході чого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 7», який знаходився в користуванні у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Вказаний мобільний телефон поміщено до сейф-пакету №7080882.

У клопотанні слідчий просив накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone 7», який знаходився в користуванні у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою належного збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, забезпечення можливості проведення його огляду за участю спеціалістів.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши надані матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не зазначено завдання, для виконання (досягнення) якого він просить суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити майно.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено мету накладення арешту. Досудове розслідування здійснюється за фактом умисного тяжкого тілесного ушкодження. Однак в ході розгляду питання про накладення арешту на майно, не встановлено з якою саме метою необхідно накласти арешт на мобільний телефон особи, яка не має статусу в рамках вказаного досудового розслідування, не обґрунтовано вірогідність їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, не підтвердив намір власника щодо намагання відчужити належне йому майно, на підставі чого слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000702 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1