У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.10.2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Веселинове, Веселинівського району, Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 грудня 2024 року включно з визначенням застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок).

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 грудня 2024 року включно з визначенням застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку захисника, ризики, передбачені ч.1 ст. 171 КПК України стороною обвинувачення не було доведено.

Також захисник зазначає, що ані в клопотанні, ані в ухвалі слідчого судді не обґрунтовано неможливість застосування запобіжного заходу іншого ніж тримання під вартою.

Вважає, що слідчим суддею не враховано наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, того, що він раніше не судимий, працює і має джерело доходів,. Стверджує, що з урахуванням відомостей про особу ОСОБА_6 наявна можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Окрім того, захисник вважає, що слідчий суддя безпідставно визначив занадто великий розмір застави, який є завідомо непомірним для підозрюваного.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000386 від 12.04.2024 в тому числі за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 підозрюється, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час, але не пізніше 26.06.2024 незаконно придбав невстановлену кількість наркотичного засобу - канабіс, але не менше 0,152 г, який став зберігати з метою подальшого збуту у невстановленому місці.

В подальшому, 26.06.2024 приблизно о 12 годині 42 хвилин, ОСОБА_6 , реалізовуючи раніше виниклий умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів шляхом пересилання, прибув у відділенні № 1 ТОВ «Нова пошта», розташованому по вулиці Мозолевського, 9 у смт Веселинове, Миколаївської області, де передав для пересилання наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс у невстановленій кількості, але не менше 0,152 г. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_6 конспіративно приховав, загорнувши пакет з наркотичною речовиною у фрагменти картону, які обмотав декількома шарами харчової плівки та помістивши його у картонну коробку з написом «Замок запалювання». Під час оформлення поштового відправлення ОСОБА_6 вказав дані відправника ОСОБА_6 , абонентський номер № НОМЕР_1 . Вказане поштове відправлення з номером товарно транспортної накладної 7255, яке містило наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс у невстановленій кількості, але не менше 0,152 г, було відправлено на ім`я - ОСОБА_8 , абонентський номер № НОМЕР_2 , до відділення № НОМЕР_3 , ТОВ «Нова пошта», м. Рівне.

Крім того, ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час, але не пізніше 13.08.2024 незаконно придбав невстановлену кількість наркотичного засобу - канабіс, але не менше 0,2690 г, який став зберігати з метою подальшого збуту у невстановленому місці.

В подальшому, 13.08.2024 приблизно о 12 годині 38 хвилин, ОСОБА_6 , реалізовуючи раніше виниклий умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів шляхом пересилання, прибув у відділенні № 1 ТОВ «Нова пошта», розташованому по вулиці Мозолевського, 9 у смт Веселинове, Миколаївської області, де передав для пересилання наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс у невстановленій кількості, але не менше 0,2690 г. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_6 конспіративно приховав, загорнувши у поліетиленовий згорток, обмотаний у декілька шарів клейкої стрічки та помістивши його у картонну коробку з написом «стеклоподьемник». Під час оформлення поштового відправлення ОСОБА_6 вказав дані відправника ОСОБА_6 , абонентський номер № НОМЕР_1 . Вказане поштове відправлення з номером товарно транспортної накладної 1350, яке містило наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, у невстановленій кількості, але не менше 0,2960 г було відправлено на ім`я ОСОБА_8 , абонентський номер № НОМЕР_2 , до відділення № НОМЕР_3 , ТОВ «Нова пошта», м. Рівне.

Крім того, ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час, але не пізніше 10.10.2024, не маючи передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, придбав без передбаченого законом дозволу п`ять підривачів до ручних гранат типу УЗРГМ-2, два підривача до ручних гранат УЗРГМ, одну ручну димову гранату типу РГД-55 МБ, підривач до іноземної гранати типу М-67, одну тротилову шашку вагою 400 грам, одну тротилову шашку вагою 200 грам, три предмета циліндричної форми, жовтого кольору ймовірно схожих на тротил - приблизною вагою по 100 грам кожна, РПГ 22, ВОГ 17 із маркувальним позначенням на корпусі 7П36Д46-8-17, маркувальне позначення на підривачі ВМГ-Н70, 24-16, корпус гранати іноземного виробництва типу М-67, корпуси гранат типу Ф-1 в кількості трьох одиниць, корпуси гранат РГД-5 в кількості двох одиниць які став зберігати без передбаченого законом дозволу за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

10.10.2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

11.10.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000386 від 12.04.2024р., в тому числі за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

Зауважено, що 10.10.2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та 11.10.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик того, що ОСОБА_6 , розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності таких ризиків: ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, а на цей час свідків ще не допитано судом, а отже підозрюваний може здійснювати вплив на них з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Також, з врахуванням того, що підозрюваний не має офіційних джерел доходу, підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним придбанням та зберіганням психотропних речовин з метою збуту, що передбачає наявність корисливого мотиву в його діях, припинив злочинну діяльність лише після втручання правоохоронних органів, все в сукупності свідчить про ймовірність продовження підозрюваним злочинної діяльності.

За такого, не є слушними доводи апелянта відносно того, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України

Враховуючи фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, відомості про особу підозрюваного, а саме те, що він має постійне місце проживання, офіційного джерела доходу не має, раніше не засуджувався, а також встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Твердження захисника, що зважаючи на відомості про особу підозрюваного, а саме, що він має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, неофіційно працює, то до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не є слушними, оскільки ці обставини суттєво не зменшують наявні ризики.

Що стосується розміру застави, з яким не погоджується сторона захисту, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок), оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так, при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчим суддею було враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.10.2024 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: