УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників підозрюваних адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із вказаним клопотанням, у якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 на 60 днів.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській облатсі проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0001427 від 09 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової служби за контрактом Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , вчинили кримінальне правопорушення проти власності, умисно знищивши шляхом підпалу автомобіль «AUDI A4», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у володінні та користуванні гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступних обставин.

Так, 08 червня 2024 року приблизно 20 годині 00 хвилин військовослужбовець військової служби за контрактом Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, попередньо прийнявши через Telegram-канал від користувача «FM» (невстановленої слідством особи) пропозицію за винагороду підпалити транспортний засіб з військовими номерними знаками, перебуваючи на території гаражного кооперативу «КОЛЕСО», що за адресою АДРЕСА_1 , поблизу гаражного приміщення № НОМЕР_2 , діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на умисне знищення чужого майна, підійшли до транспортного засобу марки «AUDI A4», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , фактичним володільцем та користувачем якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після цього, ОСОБА_5 на виконання спільного злочинного наміру із використанням балончика із чорною фарбою замалював номерні знаки на автомобілі AUDI A4», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Поряд із цим, ОСОБА_4 на виконання спільного злочинного наміру використовуючи заздалегідь підготовлену легкозаймисту речовину облив нею праву передню частину автомобілю AUDI A4», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі, застосувавши джерело вогню, в результаті чого сталося загоряння.

У свою чергу ОСОБА_5 на виконання спільного злочинного наміру здійснював відеозапис підпалу вищевказаного автомобілю на мобільний телефон, який переслав у Telegram-канал для користувача «FM», тобто для невстановленої слідством особи.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , не маючи можливості контролювати подальше поширення вогню, створили загрозу життю та здоров`ю людей, які перебували поблизу місця злочину, а також знищенню та пошкодженню іншого рухомого та нерухомого майна.

У результаті вищевказаних спільних злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , пожежею повністю знищено автомобіль «AUDI A4», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у володінні та користуванні гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим завдано майнової шкоди у розмірі 143 236,80 гривень.

09 червня 2024 року ОСОБА_4 , о 10 год. 04 хв. затриманого на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

10 червня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

10 червня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду ОСОБА_11 , підозрюваному ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 08.08.2024 включно.

19 липня 2024 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення;

19 липня 2024 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався, оскільки останній утримується в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» на підставі ухвали слідчого судді в іншому кримінальному провадженні.

Постановою керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_13 продовжено строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження до трьох місяців, тобто до 10 липня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до п`яти місяців а саме: до 10.11.2024 року включно.

Наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами,а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.06.2024 ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 08.06.2024; протоколом огляду місця події від 09.06.2024; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_4 від 10.07.2024; іншими зібраними під час досудового розслідування.

Слідчий у своєму клопотанні, доводить, що стосовно ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 10 років із конфіскацією майна, тому він у зв`язку із покаранням, яке загрожує за вчинення кримінальних правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливатина свідківу цьомуж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор клопотання підтримав, просив продовжити підозрюваному запобіжний захід тримання під вартою та визначити розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області, за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001427 від 09 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 2 ст. 194 КК України.

За вищевказаних обставин, 10 червня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

10 червня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду ОСОБА_11 , підозрюваному ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено до 10.09.2024 року.

19 липня 2024 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України;

19 липня 2024 року ОСОБА_12 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 194 КК України.

31 липня 2024 року Керівником Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_14 продовжено строк досудового розслідування до 10.09.2024 року.

Ухвалою слідчого судді строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до п`яти місяців а саме: до 10.11.2024 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".

Вище вказані докази вказують на обгрунтованість та розумність оголошеної підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтвоаних підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації які можуть служити підставою обґрунтованої підозри.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

Тяжкість обвинувачення не може слугувати одиним обгрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації слід визначати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, інакше судові рішення щодо затсосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.

Крім того встановлено, що ОСОБА_4 , працездатний, не одружений, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, а відтак обставин, які б вказували на неможливість застосування щодо нього вказаного запобіжного заходу немає.

Суд приходить до переконання, що заявлені органом досудового розслідування ризики не зменшились та на даний час продовжують існувати.

Даних, які б вказували на неможливість продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 не встановлено.

При цьому суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як розяснює Верховний Суд тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.

Зокрема у п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (див. п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Гарсія Руіс проти Іспанії»).

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно ( п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, санкція за ступенем тяжкості класифікована як тяжкий злочин, суд вважає доцільним визначити заставу у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 181, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий судя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Одночасно визначити розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме;

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора;

-повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватись із свідками, та підозрюваним ОСОБА_5

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 07.11.2024.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1