Справа № 478/1440/24 Провадження № 1-в/478/410/2024
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, м. Миколаїв, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, громадянина України, не одруженого, засудженого:
- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2020 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання з іспитовим строком у 2 роки;
- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.05.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2020 року та призначено остаточне покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі;
- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі,
У жовтні 2024 року начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2020 року, вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.05.2021 року та вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2021 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2021 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Вказаний засуджений відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», початок строку: 21.03.2021 року, кінець строку: 21.03.2025 року.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженого скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене ним діяння.
В судове засідання учасники засуджений та представник ВК 93 не з`явились, згідно поданих заяв просили суд провести розгляд подання без їх участі.
Прокурор подання підтримав частково, вважав відсутніми підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2020 року.
Заслухавши прокурора, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи, судом встановлено наступне.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2020 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Цим же вироком, на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком у 2 роки.

З даного вироку вбачається, що ОСОБА_4 вчинив три епізоди таємного викрадення чужого майна (майна), вчинених повторно, а саме: 28.08.2019 року на суму 955,00 грн; 30.08.2019 року на суму 2690,00 грн; 31.08.2019 року на суму 1800,00 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.05.2021 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Цим же вироком, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково було приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2020 року та визначено остаточне покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі.

Як вбачається з даного вироку ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, а саме: 21.03.2021 року на суму 1400,00 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2021 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Цим же вироком, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.05.2021 року, більш суворим за даним вироком, визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

З даного вироку вбачається, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, а саме: 22.02.2021 року на суму 917,29 грн.

Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне.

Відповідно до з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 1 921,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, розмір вартості майна у 2019 році, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, був змінений, та становить 1 921,00 грн. (960,5*2=1 921).

Як вбачається з вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2020 року, ОСОБА_4 вчинив три епізоди таємного викрадення чужого майна (майна), вчинених повторно, а саме: 28.08.2019 року на суму 955,00 грн; 30.08.2019 року на суму 2690,00 грн; 31.08.2019 року на суму 1800,00 грн., кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 185 КК України.

За таких обставин, враховуючи, що суд саме звільняє засудженого від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України і не має повноважень змінювати вирок на стадії його виконання, у суду відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2020 року окремо за епізодами крадіжок, так як покарання судом призначалось не окремо за кожним епізодом крадіжок, а за всіма епізодами з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України і вчинена ОСОБА_4 крадіжка за епізодом від 30.08.2019 року на суму 2690,00 грн на день розгляду подання відповідає цій правовій кваліфікації, тому суд не знаходить підстав для звільнення засудженого від відбування покарання або пом`якшення покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2020 року, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, на підставіст.74 КК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2 270,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, розмір вартості майна у 2021 році, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, був змінений, та становить 2270,00 грн. (1135*2=2270).

Як вбачається з вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.05.2021 року ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, а саме: 21.03.2021 року на суму 1400,00 грн.

За вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2021 року, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, а саме: 22.02.2021 року на суму 917,29 грн.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 відбуває покарання за епізоди крадіжки, які мали місце в 2021 році, кримінальна караність яких законом усунена, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.05.2021 року та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2021 року.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст. 5 , ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.05.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2020 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя