н/п 1-кс/953/6037/24
"19" серпня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
На обґрунтування клопотання зазначає, зокрема, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 117.10.2023 накладено арешт на транспортний засіб «Renault Duster», р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Форсаж-Сільгоспзапчастина», адреса: м. Харків, вул. Каштанова, 29, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування. Вирішено зберігати автомобіль «Renault Duster», р.н. НОМЕР_1 , на території спеціального майдану зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106. Власник майна не є учасником дорожньо-транспортної пригоди, арешт майна порушує право ТОВ «Форсаж-Сільгоспзапчастина» вільно користуватися транспортним засобом та зберігати своє майно, що негативно впливає на підприємницьку діяльність товариства. Автомобіль перебуває на майдані відділу поліції просто неба, де псується і втрачає свою вартість. Станом на дату звернення до суду з даним клопотанням, за інформацією якою володіє сторона захисту, всі необхідні експертизи та слідчі дії проведені. Автомобіль «Renault Duster», р.н. НОМЕР_1 , пошкоджений та знаходиться у неробочому стані, тому проведення слідчих дій або експертиз з використанням даного транспортного засобу не уявляється можливим.
В судове засідання представник ТОВ «Форсаж-Сільгоспзапчастина» адвокат ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшло клопотання від адвоката, в якому він просить клопотання про скасування арешту майна розглянути без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі (а.с. 14).
В судове засідання прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електрону адресу суду надійшла заява від прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що проти скасування арешту з автомобіля не заперечує, просить провести судове засідання без його участі (а.с. 11).
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В мотивувальній частині вказаної ухвали, слідчий суддя зазначив, що вважав за необхідне заборонити власнику транспортного засобу автомобіля «Renault Duster», р.н. НОМЕР_1 , відчуження, розпорядження та користування, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження зазначеного у клопотанні майна, суд вважав за необхідне накласти арешт на нього.
Тобто, захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності доведених на час накладення арешту ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно заяв прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , слідчого ВРЗуСТ СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , кожен проти скасування арешту з автомобіля не заперечує.
Отже, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення доказової бази у даному кримінальному провадженні, яка на теперішній час, як встановлено вище, досягнута.
Даних, що зміна місця зберігання вказаного транспортного засобу може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372 КПК України,
Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Форсаж-Сільгоспзапчастина» адвоката ОСОБА_3 задовольнити.
Попередити ТОВ «Форсаж-Сільгоспзапчастина» про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1