Справа № 165/3764/23 Провадження №11-кп/802/547/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Турійського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Нововолинськ Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має професійно-технічну освіту, неодружений, є громадянином України, неодноразово судимий: останній раз вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.10.2022 року засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 14.03.2023 року звільнений по відбуттю терміну покарання,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_7 .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення: з дня затримання 29.08.2023 року, до набрання цим вироком законної сили, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

До набрання цим вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено незмінним.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та арештованого майна.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 за невстановлених під час досудового розслідування обставин, місця та часу, керуючись прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки у виді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, повторно незаконно придбав та зберігав при собі у предметах одягу з метою збуту частину таблетки білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежений, бупренорфін, яку 11.08.2023 року близько 12 години 50 хвилин, перебуваючи на території Комунального некомерційного підприємства «Нововолинська центральна міська лікарня», що розташоване за адресою: Волинська область, Володимирський район, місто Нововолинськ, проспект Перемоги, 7, під час проведення працівниками СКП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин умисно повторно незаконно збув вищевказану частину таблетки білого кольору ОСОБА_9 (анкетні дані особи легендовані), продавши її останньому за ціною 400 гривень. Зазначена частина таблетки в покупця була вилучена працівниками поліції та поміщена в спецпакет Національної поліції України № КIV 1105301, який був опечатаний.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/103-23/9314-НЗПРАП від 17.08.2023 року частина таблетки білого кольору, яку ОСОБА_7 11.08.2023 року за вказаних вище обставин збув ОСОБА_9 , містить у своєму складі наркотичний засіб бупренорфін, масою 0,0015 г, обіг якого обмежений відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, оскільки наркотичний засіб бупренорфін віднесений до списку № 1 таблиці II зазначеного Переліку.

Окрім того, ОСОБА_7 за невстановлених під час досудового розслідування обставин, місця та часу, керуючись прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки у виді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, повторно незаконно придбав та зберігав при собі у предметах одягу з метою збуту частину таблетки білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежений, бупренорфін, яку 23.08.2023 року близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи на території Комунального некомерційного підприємства «Нововолинська центральна міська лікарня», що розташоване за адресою: Волинська область, Володимирський район, місто Нововолинськ, проспект Перемоги, 7, під час проведення працівниками СКП ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин умисно повторно незаконно збув вищевказану частину таблетки ОСОБА_9 (анкетні дані особи легендовані), продавши її останньому за ціною 400 гривень. Зазначена частина таблетки в покупця була вилучена працівниками поліції та поміщена в спецпакет Національної поліції України № WAR0064137, який був опечатаний.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/103-23/9735-НЗПРАП від 29.08.2023 року частина таблетки білого кольору, яку ОСОБА_7 23.08.2023 року за вказаних вище обставин збув ОСОБА_9 , містить у своєму складі наркотичний засіб бупренорфін, масою 0,0011 г, обіг якого обмежений відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, оскільки наркотичний засіб бупренорфін віднесений до списку № 1 таблиці II зазначеного Переліку.

Також, ОСОБА_7 за невстановлених під час досудового розслідування обставин, місця та часу, керуючись прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки у виді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, повторно незаконно придбав та зберігав при собі у предметах одягу з метою збуту дві частини таблетки білого кольору, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежений, бупренорфін, які 29.08.2023 року близько 11 години 50 хвилин, перебуваючи на території Комунального некомерційного підприємства «Нововолинська центральна міська лікарня», що розташоване за адресою: Волинська область, Володимирський район, місто Нововолинськ, проспект Перемоги, 7, умисно повторно незаконно збув ОСОБА_10

29.08.2023 року в період часу з 12 години 10 хвилин по 12 годину 38 хвилин під час огляду місця події на території Комунального некомерційного підприємства «Нововолинська центральна міська лікарня», що розташоване за адресою: Волинська область, Володимирський район, місто Нововолинськ, проспект Перемоги, 7, в ОСОБА_10 вищевказані дві частини таблетки білого кольору, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежений, бупренорфін, вилучені та поміщені в спецпакет Національної поліції України № КІV1125315, який був опечатаний.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/103-23/9938-НЗПРАП від 04.09.2023 року дві частини таблетки білого кольору, які ОСОБА_7 29.08.2023 року за вказаних вище обставин збув ОСОБА_10 , містять у своєму складі наркотичний засіб бупренорфін, масою 0,001 г, обіг якого обмежений відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, оскільки наркотичний засіб бупренорфін віднесений до списку № 1 таблиці II зазначеного Переліку.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно (Том 3 а.с.76-81).

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений вказує на те, що не згідний із вироком суду, оскільки у ньому не містяться дані конкретної передачі і конкретного вилучення наркотичних засобів. Легендована особа (яку він знає) робила ці закупки з корисливих мотивів (Том 3 а.с.99).

На адресу Волинського апеляційного суду 17.09.2024 року від прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_11 надійшли заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого. Вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення. Вказує на те, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні менше ніж через півроку після виходу на свободу повторно ряду тяжких корисливих злочинів, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів. Свою вину у вчиненні злочинів обвинувачений так і не визнав, хоча розуміє їх кримінальну караність, оскільки раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.307 КК України. Всі обставини вчинених ОСОБА_7 злочинів, встановлені органом досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, були всебічно перевірені судом першої інстанції під час судового розгляду і знаходять своє повне підтвердження належними та допустимими доказами з дотриманням критерію доведення вини поза розумним сумнівом. Просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Турійського районного суду Волинської області від 29.05.2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, залишити без задоволення (Том 3 а.с.108-110).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого; прокурора, який просив у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого відмовити за безпідставністю; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України, місцевий суд проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку показанням самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину не визнав і показав суду, що в серпні 2023 року перебував на лікуванні в інфекційному відділенні в міській лікарні в місті Нововолинську. Із легендованим свідком ОСОБА_9 11.08.2023 року домовився придбати субутекс для власного вживання. З його телефону ОСОБА_9 зв`язався з особою на ім`я ОСОБА_12 та замовив дві половинки таблетки субутекс. Гроші скинули через термінал і того ж дня в обідню пору він із ОСОБА_9 пішли в аптеку на території лікарні, де в обумовленому місці забрали кожен по половині таблетки субутекс, після чого розійшлися.

ОСОБА_9 приходив до нього у лікарню 23.08.2023 року близько 18 години. Через вікно палати він передав ОСОБА_9 пакет із банками, в яких останній приносив йому їсти. ОСОБА_9 пішов і приблизно через дві години повернувся та передав йому частинку таблетки субутекс для власного вживання, на купівлю якої він зранку того ж дня дав ОСОБА_9 гроші.

Зі свідком ОСОБА_10 знайомий давно, оскільки разом вживали наркотичні засоби. 29.08.2023 року ОСОБА_10 телефонував до нього, повідомив, що має субутекс та приїде в лікарню. В обідню пору ОСОБА_10 під`їхав на велосипеді до вікна палати, передав йому пусту пластикову пляшку, в яку він набрав води та повернув ОСОБА_10 . Домовилися, що він візьме «сонники», відпроситься у лікаря та вийде на територію лікарні, щоб вжити наркотичний засіб, який привіз ОСОБА_10 . Стверджував, що від ОСОБА_9 гроші не отримував і наркотичний засіб ОСОБА_9 не продавав за гроші, а ОСОБА_10 не давав безкоштовно. Вказував, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з невідомих причин його обмовляють.

Рішення про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, суд першої інстанції належним чином обґрунтував із посиланням на письмові докази та позаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_9 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні повторно незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту частин таблеток із вмістом у їх складі наркотичного засобу, обіг якого обмежено - бупренорфін, а саме масою 0,0015 грами близько 12 години 50 хвилин 11.08.2023 року за ціною 400 гривень та масою 0,0011 грами близько 18 години 00 хвилин 23.08.2023 року особі, яка брала участь в якості покупця у проведенні правоохоронними органами контролю за вчиненням ОСОБА_7 злочинів у формі оперативноїзакупки, а також масою 0,0010 грами близько 11 години 50 хвилин 29.08.2023 року ОСОБА_10 .

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Волинського апеляційного суду з 26.08.2023 року розпочато проведення негласної слідчої (розшукової) дії (далі - НСРД) у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж з абонентського номеру мобільного зв`язку НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_7 до його затримання, в порядку ст.208 КПК України, 29.08.2023 року. Упродовж цих неповних чотирьох діб він неодноразово спілкувався з наркозалежними особами на тему збуту їм заборонених в обігу речовин, про що свідчать зміст цих розмов, їх контекст, завуальована термінологія та непереконливі пояснення обвинуваченого з приводу неї, надані в ході судового розгляду. Достовірність протоколу додаткового дослідження отриманої внаслідок проведення НСРД інформації перевірена судом в ході безпосереднього дослідження технічних носіїв зі звукозаписами окремих телефонних розмов та текстових повідомлень.

Зміст цих розмов, наявність в обвинуваченого судимості за ч.2 ст.307 КК України, суми грошових коштів, за які він збував наркотичні засоби закупнику, показання останнього в якості свідка, незаконний збут бупренорфіну безоплатно сторонній особі ОСОБА_10 , яка не співпрацювала з правоохоронними органами у викритті злочинної діяльності обвинуваченого - все це в сукупності та логічному взаємозв`язку з іншими обставинами справи поза розумним сумнівом свідчать про відсутність в діях працівників правоохоронних органів провокування ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Відносно ОСОБА_7 проведено також комплекс інших НСРД, матеріали яких досліджено судом першої інстанції під час розгляду справи по суті, зокрема, двох оперативних закупок наркотичного засобу бупренорфін, під час проведення яких одночасно здійснювався аудіо-, відеоконтроль особи обвинуваченого, та відповідні технічні носії з електронними доказами - безперервними відеозаписами від моменту вручення закупнику та увімкнення технічних засобів і до моменту видачі придбаних закупником в ОСОБА_7 наркотичних засобів працівниками поліції, повністю досліджувалися судом.

Про обставини придбання в обвинуваченого наркотичних засобів судом першої інстанції детально, із дотриманням принципу змагальності сторін, допитано свідкасторони обвинувачення ОСОБА_9 (анкетні дані легендовано), який двічі, а саме 11.08.2023 року та 23.08.2023 року, брав участь у проведенні контролю за вчиненням ОСОБА_7 передбачених ст.307 КК України злочинів у формі оперативної закупки в якості закупника. Показання даного свідка є послідовними та узгоджуються із дослідженими судом відеозаписами ходу і результатів оперативних закупок.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 дав показання щодо обставин здійснення ОСОБА_7 незаконного збуту йому 29.08.2023 року частини таблетки з вмістом наркотичного засобу бупренорфін. Вказав, що сам він раніше був наркозалежною особою, притягувався до кримінальної відповідальності за ст.309 КК України. ОСОБА_7 є його знайомим. В кінці літа 2023 року він по телефону домовився з ним, що той передасть йому «знеболююче». Через деякий час на території лікарні через вікно з приміщення інфекційного відділення ОСОБА_7 збув йому наркотичний засіб бупренорфін, який був у вигляді частини таблетки. В подальшому він самостійно помістив дану частину таблетки до коробки з-під сірників, яку й вилучили в нього працівники поліції. Окрім цього, свідок пояснив суду, що він попросив ОСОБА_7 наповнити водою порожню пляшку, яку свідок приніс із собою, що обвинувачений і зробив, передавши її назад свідку через вікно. Дозволу зайти в палату до ОСОБА_7 він не просив.

Дані показання свідка ОСОБА_10 кореспондуються з відеозаписом незаконного збуту йому ОСОБА_7 наркотичного засобу, отриманому в ході проведення НСРД у вигляді спостереження за особою ОСОБА_7 , а також з протоколом огляду місцевості, в ході якого ОСОБА_10 видав працівникам поліції придбаний в обвинуваченого наркотичний засіб, а також власний термінал стільникового зв`язку, дані щодо ІМЕІ та абонентського номеру якого у свою чергу свідчать про здійснення з нього двох дзвінків на абонентський номер, яким на той час користувався обвинувачений, а саме 29.08.2023 року об 11:15:29 годині (пропущений виклик) та 11:20:56 годині (розмова відбулась), підтвердженням чому слугують відомості, здобуті під час зняття інформації з електронних комунікаційних мереж з даного номеру.

Усі НСРД відносно обвинуваченого проводились на підставі відповідних процесуальних рішень прокурора та слідчого судді апеляційного суду, відповідні постанови та ухвали відкриті стороні захисту та безпосередньо досліджені судом.

Апеляційний суд вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо заперечення своєї вини є нічим іншим, як способом захисту. Суд першої інстанції цілком обґрунтовано сприйняв такі показання критично, оскільки вони повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_9 (анкетні дані легендовано) та ОСОБА_10 , а також матеріалами проведених НСРД, іншими доказами сторони обвинувачення в їх сукупності та логічному взаємозв`язку.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.85, 86 КПК України.

Колегія суддів, на підставі викладених вище обставин вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що кримінальне провадження відносно нього сфальсифіковане працівниками поліції, оскільки вони є суперечливими, не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого вірно судом першої інстанції розцінено як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Статтями 412, 415 КПК України визначені порядок та підстави для призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Разом з тим обвинувачений, прохаючи про призначення нового судового розгляду, не навів підстав для цього, які передбачені законом, не встановив таких підстав і апеляційний суд.

Таким чином істотних порушень кримінального процесуального закону під час розгляду провадження у суді першої інстанції, які могли б істотно вплинути на висновки суду та законність прийнятого рішення під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, не виявлено, а тому вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції до задоволення не підлягають.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про повторне дослідження речових доказів, оскільки виявлена за результатом експертиз маса бупренорфіну в частинах таблетки є занадто малою і не відповідає вмісту такого засобу в таблетці субутексу, то на думку апеляційного суду вони не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

Судом першої інстанції були дослідженні: висновок експерта № СЕ-19/103-23/9735-НЗПРАП від 29.08.2023 року згідно з наданої на дослідження частина таблетки білого кольору, яка знаходилася в сейф-пакеті WAR 0064137, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежений, бупренорфін. Маса бупренорфіну в частині таблетки становить 0,0011 г (Том 1 а.с.237-240); висновок експерта № СЕ-19/103-23/9938-НЗПРАП від 04.09.2023 року згідно з наданої на дослідження частини таблетки білого кольору, які знаходилися в сейф-пакеті № НОМЕР_2 , містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежений, бупренорфін. Маса бупренорфіну становить 0,001 г (Том 2 а.с.11-14).

В апеляційного суду немає жодних підстав ставити під сумнів висновки експертів.

Стосовно тверджень захисника про провокацію злочину з боку свідка ОСОБА_9 та працівників правоохоронних органів, то цим доводам судом першої інстанції надана вірна правова оцінка.

Крім цього, під час ретельної перевірки таких обставин і дослідження судом доказів у цьому кримінальному провадженні жодних ознак провокації та підбурювання ОСОБА_7 до вчинення злочину не встановлено, а всі доводи сторони захисту про протилежне ґрунтуються на безпідставних припущеннях, оскільки поведінка органу досудового розслідування обмежувалася виключно документуванням злочину та була пасивною, як того вимагають правила Кримінального процесуального кодексу України, а намір вчинення злочину в обвинуваченого сформувався без стороннього впливу.

Зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та дав суду іншу версію подій в задокументованих та інкримінованих йому епізодах збуту наркотичних засобів. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 фактично сам заперечив провокацію злочину, оскільки, як він стверджував, що наркотичний засіб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не передавав, гроші від ОСОБА_9 не отримував. Заперечуючи свою причетність до вчинення інкримінованих правопорушень, ОСОБА_7 втратив можливість висувати доводи щодо провокування, а тому така заява є повністю неправдоподібна через свою суперечність.

Твердження захисника про те, що прокурор не підтвердив належним чином походження грошових коштів, які використовувалися під час оперативних закупок, оскільки у матеріалах провадження є лише копії видаткових ордерів, з яких неможливо встановити, чи саме ті купюри, що вручалися свідку ОСОБА_9 , були видані у встановленому законом порядку для оперативних закупок, не є обгрунтованими.

Судом першої інстанції зазначено, що надані прокурором копії видаткових ордерів засвідчені уповноваженою особою належним чином. З огляду на вказане, у суду не має жодних сумнівів у законності походження грошей, використаних у ході оперативних закупок в обвинуваченого ОСОБА_7 , і жодних клопотань з цього приводу сторона захисту не заявляла.

Щодо доводів захисника про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 відповідно до вимог п.10 ч.1 ст.284 КПК України, то вони є також безпідставним з наступних мотивів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 повідомлений про підозру 29.08.2023 року, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 затверджений прокурором 19.10.2023 року і надійшов до суду 20.10.2023 року, тобто в межах визначеного процесуальним законом двохмісячного строку досудового розслідування.

У апеляційній скарзі обвинуваченого та доводах сторони захисту наданих у судовому засіданні не зазначено жодної обставини, що передбачена ст.412 КПК України, яка б свідчила про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, що перешкодило суду постановити законний та обґрунтований вирок.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу винного, який є працездатною особою, хворіє на ВІЛ інфекцію та туберкульоз, не працює, неодружений, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні в розумінні закону не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте знаходиться на обліку в лікаря нарколога з травня 2004 року з діагнозом FІІ.2, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів (останній раз звільнений 14.03.2023 року по відбуттю терміну покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.10.2022 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України), попередня його судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, який, будучи засудженим за вчинення умисних злочинів, звільненим по відбуттю призначеного покарання на шлях виправлення не став та через 5 місяців після звільнення вчинив новий умисний злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.307 КК України з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

На думку колегії суддів апеляційного суду, призначене обвинуваченому покарання повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких порушень кримінального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок щодо нього - без змін.

Керуючись ст.ст.379, 404, 405, 407, 419 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Турійського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді