Справа № 182/5957/23
Провадження № 1-кс/0182/1242/2024
У Х В А Л А

Іменем України

04.12.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області,

ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополі заяву про самовідвід головуючого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.301-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду по суті надійшла заява про самовідвід головуючого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 у кримінальному провадження №182/5957/23 (провадження №1-кп/0182/298/2024) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.301-1 КК України.

В заяві зазначено, що в провадження судді ОСОБА_4 надійшов обвинувальний акту у кримінальному провадження стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.301-1 КК України.

В ході судового розгляду головуючий у справі - суддя ОСОБА_4 заявила собі самовідвід, посилаючись на те, що 28.11.2024 між нею та гр. ОСОБА_6 виникли неприязні відносини не через розгляд саме вказаного кримінального провадження, а взагалі у справах, де гр. ОСОБА_6 приймає участь у якості заявника або захисника. Громадянин ОСОБА_6 на думку судді, систематично проявляв неповагу до неї, що проявлялось у його зневажливому та образливому відношенні, написанні безпідставних скарг та звинуваченнях, як до судді так і як до людини в цілому. Також, 28.11.2024 їй стало відомо, що така поведінка гр. ОСОБА_6 зумовлена тим, що у 2015 році вона приймала участь у конкурсі на посаду судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області та була конкуренткою гр. ОСОБА_6 на вказану посаду, тоді рекомендацію на призначення він не отримав. Через наведену вище поведінку гр. ОСОБА_6 у головуючого судді склалось неприязне відношення до нього, що в свою чергу унеможливлює її участь у вказаній справі, саме через його участь в якості учасника судового провадження. Вважає, що вона не має права брати участь у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що викладені нею обставини можуть викликати сумніви щодо її упередженості, тому, відповідно до п.4 ст.75 КПК України та п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді», оскільки для неї не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, суддею заявлено самовідвід.

Прокурор в судовому засіданні вважала за можливе задовольнити заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_4 . Однак свою позицію не обґрунтувала з точки зору законності та доцільності задоволення самовідводу головуючому судді на даній стадії судового розгляду кримінального провадження. При цьому нових обставин щодо підтвердження неприязних стосунків головуючого судді та захисника ОСОБА_6 під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження прокурор не навела також.

Вивчивши заяву про самовідвід, заслухавши думку прокурора, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно із ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо її неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Згідно з Кодексом суддівської етики та «Бангалорськими принципами поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 20026 року) суддя повинен бути вільним від будь-яких упереджень і розглядати справу об`єктивно. При цьому має бути забезпечений достатній рівень безсторонності.

Відповідно до ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

В пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, для вирішення питання щодо відводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Визначення складу суду для розгляду вказаного кримінального провадження відбувалося у законний спосіб відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями відповідного суду, що не викликає сумнівів у сторін кримінального провадження.

В заяві про самовідвід зазначено, що адвокат ОСОБА_6 систематично проявляв і проявляє до заявника неповагу як до судді, у будь яких судових процесах незалежно в якому б він статусі він не перебував чи то заявник чи то захисник. Однак, така поведінка захисника нічим не доведена. Ані заявником ані прокурором під час розгляду заяви про самовідвід, не наведено доказів того, що захисник мав попередження через поза процесуальну поведінку під час судового розгляду або притягувався до відповідальності за прояв неповаги до суду. До того ж кримінальне провадження перебуває на стадії вже судового розгляду, який триває не один місяць і захисник ОСОБА_6 допущений до участі у кримінальному провадженні не 28.11.2024 року, а набагато раніше.

Крім того, в заяві зазначено, що лише 28.11.2024р. заявниці стало відомо про те, що неналежна поведінка гр. ОСОБА_6 пов`язана з обставинами, які виникли у 2015 році під час проходження конкурсного добору на посаду судді Нікопольського міськрайонного суду, про які головуючий суддя не могла не знати раніше.

До того ж, відповідно до положень ст.ст. 65,66 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» добір на посаду судді і призначення здійснюється за результатами конкурсу, проведеного Вищою кваліфікаційною комісією суддів, з урахуванням рейтингу кандидатів, формування якого залежить лише від успішності складання іспиту кожного окремого учасника конкурсу.

Викладені обставини в заяві про відвід, як підстави, що викликають сумнів в неупередженості судді є не чим іншим як умисним уникненням розгляду справи шляхом вибіркового ухилення від розгляду справ з участю захисника ОСОБА_6 .

Суд не вбачає з заявленого самовідводу підстав, які б унеможливлювали винесення суддею об`єктивного рішення у справі за обвинуваченням ОСОБА_5 , з яким у судді відсутні будь-які неприязні стосунки.

Заява про відвід має бути вмотивована, тобто у ній неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу. З огляду на вищенаведене, вважаю за необхідне заяву про самовідвід ОСОБА_4 на даній стадії судового розгляду залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід головуючого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.301-1 КК України залишити без задоволення.

Копію ухвали направити зацікавленим особам.

Ухвала оскарженню не підлягає..

Повний текст ухвали проголошено о 15.30 год. 04.12.2024 р.

Суддя: ОСОБА_1