Провадження № 1-кп/742/399/24
Єдиний унікальний № 742/4533/24
ВИРОК

Іменем України

18 вересня 2024 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000570 від 06.06.2024 по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Обичів Прилуцького району, громадянина України, не одружений, працюючий машиністом автонавантажувача ТОВ «Завод мінеральних добрив «Базис», зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ :

05.06.2024 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки BAJAJ ВОХЕR ВМ 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною автодороги Чернігів Ніжин Прилуки Пирятин в напрямку м.Ніжин, поблизу с.Заїзд Прилуцького району, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, неправильно оцінив дорожню обстановку та, не переконавшись у безпеці своїх дій, як наслідок керований ОСОБА_3 мотоцикл впав на проїзну частину автодороги Чернігів Ніжин Прилуки Пирятин.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 184 від 26.07.2024, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир мотоцикла марки BAJAJ ВОХЕR ВМ 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, перелому кісток склепіння черепу, субдуральної гематом (крововилив під твердою мозковою оболонкою), епідурального крововиливу (крововилив над твердою мозковою оболонкою), закритого уламкового перелому правої ключиці зі зміщення, закритого перелому правого 7 ребра, численних синців та саден голови, тулубу та кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У даній дорожній обстановці ОСОБА_3 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: п.п. б п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Дії, ОСОБА_3 кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а саме, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

2. Позиція обвинуваченог та потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав та показав, що він разом з потерпілим рухаючись на мотоциклі. За кермом знаходився він та випивши спиртні напої не справився з керування в результі чого вони впали і ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Заподіяні збитки потерпілому він не відшкодував. В скоєному щиро кається і просить суворо не карати , цивільний позов визнає повністю.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні вказали, що заподіяні збитки обвинуваченим не відшкодовано.

3. Оцінка Суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого в співставленні з пред`явленим обвинуваченням, добровільність його відмови від свого права на повний розгляд кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а саме, у вчиненні кримінального правопорушення .

4. Призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує щире каяття та активне сприяння у вчиненому ним злочині і визнає дані обставини такими, що пом`якшуює покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При цьому суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких , особу винного, який до кримінальної відповідальності не притягувався , позитивну характеристику з місця проживання, має постійне місце проживання, на обліку «Прилуцького неврологічного диспансеру» та в психоневрологічному відділенні не знаходиться.

За наявності вищезазначеного, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, його критичне ставлення до вчиненого та наявність обставин, що пом`якшує покарання, суд приходить до висновку щодо застосування до нього покарання в межах санкцій ч.2 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Також, виходячи з наведених вище мотивів та того, що санкція частини другої статті 286-1 КК передбачає застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд не знаходить підстави для не застосування до останнього даного виду додаткового покарання.

5. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 4543,68 грн, а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у вказаному розмірі.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов в якому остання просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням у сумі 150 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5390,72 гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з лікуванням потерпілого.

Враховуючи, що ОСОБА_3 позовні вимоги визнав повністю, то позов підлягає задоволенню.

На обґрунтування вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу потерпілим надано договори про надання професійної правничої допомоги від 07.07.2024 ( а.с.56) із адвокатом ОСОБА_8 , акт здачі-приймання наданих послуг від 29.08.2024 відповідно до якого ОСОБА_8 надала , ОСОБА_6 прийняв наступні юридичні послуги: консультація -500 гривень;ознайомлення з матеріалами справи 2500 гривень;складання позовної заяви 4000 гривень, участь у судових засіданнях в суді першої інстанції 5000 гривень, а всього 12 000 гривень ( а.с.57).

Відповідно п. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу враховано до складу процесуальних витрат.

Частина 2 ст. 120 КПК України відносить витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого до витрат на правову допомогу.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд, згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Враховуючи, що стороною захисту не спростовані доводи про не співмірність судових витрат, то на переконання суду витрати на правничу допомогу, які понесені потерпілим є співмірними і підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5(п`ять) років.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійки в рахунок відшкодування витрат на залучення експертів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 150 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди , 5390,72 гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з лікуванням потерпілого, та 12 000(дванадцять тисяч) гривень витрат понесених на правничу допомогу.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, з часу фактичного затримання.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 07 червня 2024 року на мотоцикл марки BAJAJ ВОХЕR ВМ 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до нього , який належить ОСОБА_9 - скасувати .

Речові докази : мотоцикл марки BAJAJ ВОХЕR ВМ 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до нього - передати у володіння власника ОСОБА_9 ;

змиви з ручки керма мотоцикла та контроль марлі знищити.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_10