Справа № 466/681/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/679/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:

цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання в.о. начальника державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 покликається на те, що в установі виконання покарань працевлаштований на виробництві, неодноразово заохочувався адміністрацією, порушень режиму не допускав, стягнень на нього не накладалось.

Наголошує, що став на шлях виправлення.

Просить переглянути ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий строк.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дотримавшись вказаних вимог закону, всебічно й повно дослідив дані про особу засудженого та незважаючи на наявність у ОСОБА_6 заохочень і за відсутності у нього стягнень, вірно відмовив в задоволенні клопотання в.о. начальника ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)», оскільки, на переконання колегії суддів, в даному випадку, наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, а тому для досягнення цілей покарання, з огляду на матеріали справи, умовно-дострокове звільнення засудженого не є виправданим, так як згідно характеристики ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, однак, належних висновків для себе він не зробив, та як вбачається з матеріалів справи, продовжував злочинну діяльність, а відтак, залишається особою, яка має стійку спрямованість на скоєння злочинів, що, на думку колегії суддів, свідчить про відсутність позитивних змін у особистості засудженого та неготовність ОСОБА_6 до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання в.о. начальника державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4