Провадження № 1-кп/734/62/24 Справа № 734/2594/23
В И Р О К

іменем України

18 вересня 2024 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000017, відомості про яке 14 лютого 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пашкове Барвінківського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , військове звання солдат, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, судимого за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 03 травня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 роки (відомості про звільнення від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком відсутні),

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

відповідно до ст.ст. 17, 65 і 68 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05.30 години 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 лютого 2022 року № 22 резервіста оперативного резерву першої черги Збройних Сил України солдата ОСОБА_3 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. У подальшому, за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 березня 2022 року № 49 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини як військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призначено на посаду стрільця взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що справи і посаду прийняв, приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Початком проходження військової служби для громадян, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Таким чином, із 02 березня 2022 року солдат ОСОБА_3 почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_1 .

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися, питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 січня 2023 року № 17 солдату ОСОБА_3 надано першу половину щорічної відпустки за 2023 рік, терміном на дванадцять діб (із урахуванням двох діб, необхідних для проїзду до місця проведення відпустки і назад), - із 16 січня 2023 року до 27 січня 2023 року. Однак, під час дії воєнного стану, напередодні 28 січня 2023 року у солдата ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , із метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби.

Для виконання злочинного умислу солдат ОСОБА_3 , у порушення вказаного законодавства України, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командира, близько 08.00 години 28 січня 2023 року не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 , та до 18 червня 2023 року включно проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби і правоохоронних органів за наявності для цього реальної можливості. Близько 09.00 години 19 червня 2023 року солдат ОСОБА_3 , розуміючи протиправність своїх дій, добровільно прибув до Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав і показав, що з 01 лютого 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, призваний на військову службу під час мобілізації. У період із 16 січня 2023 року до 27 січня 2023 року командиром йому надана частина щорічної відпустки. Із відпустки 28 січня 2023 року до військової частини НОМЕР_1 не прибув, так як не зміг виїхати з місця проживання, а в подальшому через відсутність грошових коштів. 19 червня 2023 року з`явився у сел. Десна до прокуратури, після чого поїхав додому. Наміру дезертирства не мав, знаходився вдома за місцем свого проживання. Має бажання нести військову службу у Збройних Силах України. Висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які учасниками кримінального процесу не оспорюються. Обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Правовими нормами ч.ч. 1 і 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1)у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2)відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин із відпустки, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, який негативно характеризується за місцями проходження військової служби і свого проживання, та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на певний строк. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати відсутні. До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України, необхідно залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 необхідно відраховувати з 09 вересня 2024 року, - з моменту його фактичного затримання.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 залишити застосований за ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2024 року запобіжний захід у виді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 відраховувати із 09 вересня 2024 року, - з моменту його фактичного затримання.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, - у такий же строк із моменту вручення копії вироку. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя