Справа №481/1251/24
Провадж.№1-кп/481/89/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області у складі головуючої по справі судді ОСОБА_1 , розглянувши, в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 06 червня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією перебуває на посаді старшого стрільця 4 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти аеромобільного батальону військової частини НОМЕР_1 посаді кулеметника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

28.09.2011 Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 1 рік. Постановою Новобузького районного суду Миколаївської області замінено іспитовий строк на 3 роки позбавлення волі;

02.09.2016 Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років і 6 місяців. 28.03.2019р. був звільнений з Вознесеньскої ВК №72 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я особи за наступних обставин.

ОСОБА_2 на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» N?64/2022 від 24 лютого 2022 року, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року та у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, 21.01.2023 призваний на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу №201 командира військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2023 солдат ОСОБА_2 , проходить військову службу на посаді старшого стрільця 4 аеромобільного відділення 1аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень ч. 4 п. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_3 .

Відтак, з 21.01.2023, тобто з моменту відправлення ОСОБА_2 у військову частину НОМЕР_1 із ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов?язку - проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 37, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, неухильно виконувати вимоги військових статутів, бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до положень ст. З Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (Ш) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Положеннями ст. ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров?я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід?ємне право на життя.

Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов?язок держави - захищати життя людини.

Так, 05.06.2024 близько 20.00 години, потерпіла ОСОБА_3 перебуваючи на терасі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , сидячи за столом святкувала день народження ОСОБА_4 . В цей час до магазину прийшов ОСОБА_2 , який погукав ОСОБА_3 , з якою у нього були близькі стосунки, відійти з ним на господарську територію за будівлю вище вказаного магазину, на що остання погодилась.

Тоді ж, перебуваючи на господарській території біля будівлі вказаного магазину, ОСОБА_2 почав пред?являти останній претензії з приводу вживання останньою алкогольних напоїв, у зв?язку з чим між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбулася словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_2 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на заподіяння потерпілій ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Тоді ж, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , перебуваючи на господарській території біля будівлі магазину «Колорит» розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілої на відстані витягнутої руки, наніс останній один несильний удар долонею правої руки в область обличчя з ліва. Після чого, вдруге наніс один несильний удар долонею правої руки, але ОСОБА_3 , прикрила обличчя лівою рукою, тим самим уникла нанесення удару по обличчю.

Продовжуючи свої протиправні дії, направленні на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в момент коли ОСОБА_3 перестала прикривати своє обличчя рукою, наніс останній з розмаху один сильний удар долонею правої руки в область лівого ока потерпілої, чим спричинив останній легке тілесне ушкодження у вигляді синця в області лівого ока.

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор подав до суду клопотання від 29.07.2024 про розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000079 від 06 червня 2024 рокуза обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у спрощеному провадженні.

Обвинуваченим подано заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_5 , згідно якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, тобто у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, згоден із встановленими досудовим розслідуванням фактами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Захисник ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду з встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Враховуючи, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, надав заяву, згідно якої не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Потерпілою ОСОБА_3 також подана письмова заява щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому, у відповідності із ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як кримінальний проступок.

Обвинувачений ОСОБА_2 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.к.п.67-69, 71-76), є військовослужбовцем (а.к.п. 86-102), за місцем проходження військової служби характеризується негативно (а.к.п.108), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п. 82, 113).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 - суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

Беручи до уваги викладене, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також враховуючи те що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення яке відноситься до кримінального проступку, тяжких наслідків від кримінального правопорушення не наступило, його ставлення до скоєного, майновий стан, суд приходить до висновку що з метою виправлення обвинуваченого та з метою попередження вчинення ним нових злочинів, міру покарання ОСОБА_2 слід призначити у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не вбачається.

Визначене таким чином покарання обвинуваченому на переконання суду буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого ним проступку, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таке втручання у його права та свободи буде виправданим.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 - не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази та судові витрати у провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 302, 369, 370, 371, 373, 374, 381-382, 394, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному проваджені не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_6