Справа № 451/1116/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1084/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Радехівського відділу Червоноградської ОП ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 15.08.2024 по матеріалах кримінального провадження № 0000055, внесеного 31.07.2024 в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, про відмову у накладенні арешту на майно - земельну ділянку,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 15.08.2024 відмовлено у задоволені клопотання начальника СВ відділення поліції № 1 Червоноградського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_8 , про арешт майна, а саме, земельних ділянок з кадастровим номером :03:000:1046 та кадастровим номером :03:000:1045, які перебувають у комунальній власності Радехівської міської ради Червоноградського району Львівської області.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що в клопотанні слідчим не доведена відповідність вказаних земельних ділянок критеріям ст. 98 КПК України, а не надано підтвердження на існування обов`язкової ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме: спричинення значної шкоди.

На вказану ухвалу подав апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_6 ,який просить ухвалу слідчого судді скасувати; постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання; постановити нову ухвалу про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:1046, :03:000:1045, які перебувають у комунальній власності Радехівської міської ради Червоноградського району Львівської області.

Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Апелянт покликається на те, що вказані земельні ділянки є об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, а тому згідно з ст. 98 КПК України є доказом у справі. Існують ризики того, що на вказаних земельних ділянках, невстановленими на даний час особами, якими здійснено самовільний посів сільськогосподарської культури - сої. У подальшому використовуючи земельні ділянки здійснюватимуть збір врожаю. Відповідно такі дії призведуть до втрати речових доказів у справі, їх знищення, використання, перетворення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин у кримінальному провадженні № 0000055.

Апелянт звертає увагу, що на час розгляду клопотання в суді першої інстанції розмір шкоди у справі, завданої самовільним зайняттям земельних ділянок, ще не був встановлений. Досудове розслідування триває і клопотання було подано з метою збереження правового статусу та стану земельної ділянки, як об`єкта кримінального правового посягання.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, просить її задоволити.

Представник власника майна, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не прибув. У телефонному режимі просив розгляд справи проводити без його участі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Ухвала слідчого судді про відмову в накладенні арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 31.07.2024 до ЄРДР за № 0000055 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

14 серпня 2024 року начальник сектору дізнання відділення поліції № 1 Червоноградського відділу поліції ГУ НП у Львівські області звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: земельні ділянки з кадастровий номером :400:03:000:1046 та кадастровим номером :400:03:000:1045, які перебувають у комунальній власності, шляхом заборони їх відчуження, користування та розпорядження.

У поданому клопотанні про арешт майна слідчий зазначив, що метою накладення арешту на вищевказані ділянки є запобігання можливості їх відчуження, а також забезпечення їх збереження як речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 15.08.2024 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведена відповідність вказаних земельних ділянок та сої, яка вирощується на цих земельних ділянках невідомими особами, критеріям ст. 98 КПК України, а також у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, не надано підтвердження на існування обов`язкової ознаки вищезазначеного кримінального правопорушення, а саме: спричинення значної шкоди. Крім того розумність та співрозмірність обмеження права власності не відповідають завданням кримінального провадження.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналіз ч. 1 ст. 197-1 КК свідчить про те, що ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого цією нормою, закріплені в законі за допомогою вказівки на: суспільно небезпечне діяння (самовільне зайняття земельної ділянки); суспільно небезпечні наслідки (значна шкода власникові або законному володільцеві земельної ділянки). Тому злочин, описаний у ч. 1 ст. 197-1 КК, є злочином із матеріальним складом, обов`язковими ознаками якого є діяння, наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

У зв`язку з наведеним та всупереч твердженням прокурора в апеляційній скарзі, слідчий суддя правомірно звертає увагу на те, що ні відомості Єдиного реєстру досудового розслідування, ні інші додані до клопотання матеріали не містять даних щодо завданої шкоди, а тому слідчим не виконано обов`язкової вимоги п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що стало б обґрунтованою підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Окрім цього, згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як правильно зазначив слідчий суддя, в клопотанні слідчий не навів належного обґрунтування, яким чином накладення арешту на земельну ділянку шляхом заборони нею розпоряджатися буде сприяти збереженню речових доказів, адже правомочність розпоряджатися майном є закріпленою нормами права за власником (у цьому випадку - це орган місцевого самоврядування) можливість визначити долю належної йому речі шляхом знищення, відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим особам. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Право володіти та користуватися майном відрізняється за своїм змістом від права розпорядження.

З врахуванням наведеного вище, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність відмови в накладенні арешту на майно, оскільки слідчим не наведено законних підстав для цього, й своє рішення належним чином вмотивував.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.

З огляду на викладене підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Радехівського відділу Червоноградської ОП ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 15 серпня 2024 року по матеріалах кримінального провадження №0000055 про відмову у накладенні арешту на майно - земельну ділянку залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: