Номер провадження: 11-сс/813/1698/24
Справа № 946/8495/24 1-кс/946/2655/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 18.10.2024, якою в межах к/п № 0001395 від 18.10.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської обл., громадянина України, не одруженого, працюючого оператором в ТОВ «Дунайсудносервіс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.12.2024, з визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання т.в.о. слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком до 17.12.2024, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб що складає 242 240 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Водночас, враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_8 застави в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що слідчий суддя застосував до підозрюваного найбільш суворий запобіжний захід при відсутності доказів існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, не зважаючи на дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, підтвердив свій намір співпрацювати зі слідством, має міцні соціальні зв`язки, у нього на утриманні перебувають батьки пенсійного віку, до нього раніше не застосовувались більш м`які запобіжні заходи і відповдіно немає доказів про їх недотримання підозрюваним, а тому домашній арешт повністю забезпечить можливість здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

За таких обставин захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 18.10.2024 та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного браслету.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 свою апляційну скаргу підтримала, натомість прокурор ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 18.10.2024 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України (а.с. 91-92), санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 3-х до 10-ти років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що на даному етапі підозра є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із обґрунтованих висновків слідчого судді, у вказаному провадженні існують ризики переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, що у сукупністю із обґрунтованістю підозри є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Існування вказаних ризиків обумовлено, зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим (позбавлення волі на строк від 3-х до 10-ти років), його обізнаністю про дані свідків та потерпілих.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що для вчинення інкримінованого злочину підозрюваний використовував засоби електронного зв`язку, які містять у собі листування, контакти, фото та відео матеріали.

Апеляційний суд також враховує специфіку інкримінованого злочину, його суспільну небезпеку, який спрямований на пошкодження майна із використанням небезпечних речовин, вчинений в умовах воєнного стану.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції.

Отже, не відповідають дійсності посилання захисника щодо недоведеності органом досудового розслідування наявності в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів приймає до уваги посилання сторони захисту про те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, проте зазначені обставини, хоча й характеризують особу обвинуваченого з позитивного боку, але не слугували стримуючим фактором для нього, а тому суттєво не зменшують встановлені апеляційним судом вище ризики та не можуть бути підставою для застосування стосовно нього більш м`якого, запобіжного заходу, з огляду також на обставини злочину, у вчиненні якого він обвинувачується.

Водночас, доводи захисника про наявність міцних соціальних зв`язків та наявності утриманців не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки як вбачається із оскаржуваної ухвали ОСОБА_8 не одружений, при цьому відомості та відповідні підтверджуючи докази про наявність у нього на утриманні осіб похилого віку відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді відносно того, що дії та поведінка підозрюваного потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Більш того, запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_8 на визначений строк, а питання доцільності його подальшого застосування буде перевірена слідчим суддею через нетривалий час в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

При цьому, застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не є безальтернативним, оскільки слідчим суддею обґрунтовано була передбачена можливість застосування щодо нього альтернативного запобіжного заходу у виді застави, в розмірі передбаченому приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 183, 194, 197, 370,404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 18.10.2024, якою в межах к/п №0001395 від 18.10.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.12.2024 включно, з визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4