Дата документу 28.11.2024
Справа № 334/8800/24
Провадження № 1-кп/334/747/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України,

установив:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявила про самовідвід у кримінальному провадженні, в обґрунтування якого вказала на те, що у неї із підзахисним відсутня згода щодо погодження правової позиції захисту у кримінальному провадженні, що на її думку є конфліктом інтересів.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти відводу захисника, зазначивши про те, що відвід захисника позначиться на розгляді його апеляційної скарги стосовно продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Також ОСОБА_6 вказав на те, що адвокат ОСОБА_7 вступила у змову із судом з метою продовження його тримання під вартою, а також не відобразила його позицію щодо незаконності дій суду в апеляційній скарзі.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення заяви, вказавши на відсутність правових підстав для її задоволення.

Розглянувши заяву про самовідвід, суд дійшов до таких висновків.

Пунктом восьмим статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та частиною першою статті 9 Правил адвокатської етики конфлікт інтересів визначається як суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Розбіжності у визначені правової позиції щодо здійснення захисту між захисником і підзахисним, судом визнаються, як конфлікт інтересів, який неможливо усунути в інший спосіб ніж відвести захисника ОСОБА_7 від участі в цьому кримінальному провадженні.

Частиною першою статті 52 КПК України визначено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність доручити Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої призначити адвоката для здійснення захисту обвинуваченого за призначенням.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 подав заяву про застосування заходів безпеки щодо нього шляхом його переведення до СІЗО м. Дніпра. Свою заяву обвинувачений мотивував тим, що він обґрунтовано непокоїться за своє життя, перебуваючи у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», оскільки адміністрація установи постійного на нього чинить тиск з метою примусити його до визнання своєї провини в інкримінованому злочині. Крім того, за його заявами слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя зобов`язано внести відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно дій працівників СІЗО, а відтак його перебування у цій установі становить загрозу для його життя, оскільки співробітники СІЗО здійснюватимуть тиск на нього з метою відмовитись від своїх показів.

Також обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що він має схильність до суїциду, проте, незважаючи на це, його тримають в одиночній камері.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 19 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» визначено, що безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи:

а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання.

Приписами частини першої статті 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» унормовано, що підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

У суду відсутні відомості про те, що будь-який працівник слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений, є свідком або потерпілим у цьому конкретному кримінальному провадженні, також відсутня інформація стосовно того, що якісь посадови особи слідчого ізолятора можуть мати потенційну чи уявну заінтересованість у розгляді обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 .

Згідно із відповіддю начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області від 25.11.2024 року №640-ЗП-24 обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово оглядався лікарями, у тому числі, з привод скарг на перелом руки. За наслідками огляду та поставленого діагнозу призначено амбулаторне лікування. Також зафіксоване нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 самому собі.

Крім того, вказано про відмову ОСОБА_6 від огляду психіатром. Вказаний факт підтвердив і сам обвинувачений у судовому засіданні, вказавши, що «з психікою у нього все нормально».

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що сам обвинувачений спростував необхідність надання йому допомоги через суїцидний настрій та підтвердив відсутність таких думок.

Також надана відповідь свідчить про те, що обвинувачений регулярно оглядається медичними працівниками і йому за його бажанням та згодою надається належна медична допомога.

Відтак, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження.

Щодо ймовірного конфлікту обвинуваченого із працівниками слідчого ізолятора через його заяви про вчинення злочинів, то суд зазначає про те, що у справі відсутні будь-які відомості щодо цих фактів. Натомість відповідне процесуальне рішення (вжиття заходів безпеки) можливо прийняти у відповідному кримінальному провадженні у разі виявлення підстав, визначених ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Керуючись ст. 42, 48, 49, 314 КПК України, суд

ухвалив:

задовольнити заяву про самовідвід захисника ОСОБА_7 .

Доручити Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та забезпечити прибуття адвоката в судове засідання призначене на 12 годину 00 хвилин 12.12.2024 року до Ленінського районного суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 1/2 каб. №2.

Копію цієї ухвали направити до Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги для виконання.

У задоволені заяви обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування заходів безпеки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3