Справа №589/1888/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/371/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2024 року, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Шосткинської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Шосткинської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяв від 16 квітня 2024 року та 23 квітня 2024 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 382 КК України, було відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що заяви ОСОБА_6 не містять даних про наявність об`єктивних ознак протиправного діяння, відповідальність за яке передбачена ст. 382 КК України.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, заявник ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області 02 травня 2024 року та постановити нову ухвалу.

Крім того, заявник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення з посиланням на те, що повний його текст він отримав лише 14 травня 2024 року.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те оскаржувана ухвала є невмотивованою, постановленою з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, без дотримання вимог кримінального провадження без об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, без наведення належних мотивів та підстав, за яких слідчий суддя, без застосування ст. 214 КПК України, відмовив у задоволенні його скарги щодо внесення даних до ЄРДР за його заявами від 16 квітня 2024 року та 23 квітня 2024 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 382 КК України/

Апелянт вказує, що висновки слідчого судді про те, що зміст поданих ним заяв від 16 квітня 2024 року та 23 квітня 2024 року не містять даних про наявність об`єктивних ознак протиправного діяння, відповідальність за яке передбачена ст. 382 КК України, є помилковими, з огляду на те, що у вказаних заявах ним було зазначено усі ознаки вказаного злочину, наявні у діях ст. дізнавача ОСОБА_7 та слідчого ОСОБА_8 , які не вжили заходів для виконання судових рішень від 04 травня 2023 року та 06 березня 2024 року впродовж тривалого часу, а посилання слідчого судді на його ( ОСОБА_6 ) процесуальну поведінку, що, нібито унеможливлює своєчасне та належне здійснення вказаними особами відповідних слідчих дій, є безпідставними, з огляду на те, що він звертався зі скаргами та вимагав від слідчого, дізнавача та прокурора виконання конституційної норми щодо обов`язкового та безумовного виконання судових рішень, що є його законним правом.

При цьому, як зазначає апелянт, висновок слідчого судді щодо відсутності умислу з боку слідчого на виконання судових рішень є надуманим та ґрунтується на припущеннях і не узгоджується з матеріалами даного провадження, враховуючи, що з цього приводу ні ст. дізнавач ОСОБА_7 ні слідчий ОСОБА_8 свої пояснення не надавали, а його доводи до уваги прийняті не були.

Таким чином, на думку апелянта, усі вищезазначені обставини свідчать про те, що при розгляді його скарги були допущені передбачені законом вимоги, не застосовано норми ст. 214 КПК України, що є істотними порушеннями та підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Апеляційний розгляд поданої скарги заявник ОСОБА_6 вважав за можливе провести без його участі, про час, день та місце розгляду поданої ним апеляційної скарги останній був повідомлений належним чином.

Від прокурора надійшла заява з проханням здійснити розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 у його відсутність.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, наявні підстави для здійснення розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 без учасників даної справи, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно п.2 ч.1 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а згідно п. 3 ч. 2 цієї статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. При цьому пропущений із поважних причин процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду (ч. 1 ст. 117 КПК України).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 02 травня слідчим суддею було проголошено резолютивні частині судового рішення, а повний його текст було проголошено 07 травня 2024 року у відсутність заявника. При цьому, дані про те, коли повний текст ухвали слідчого судді було отримано ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням того, що для складання обгрунтованої апеляційної скарги заявникові потрібно було ознайомитись з мотивами постановленої слідчим суддею ухвали, якою було відмовлено у задоволенні вимог його скарги, за відсутності даних про те, коли повний текст вказаного рішення було отримано ОСОБА_6 , вважати, що останній пропустив строк на апеляційне оскарження даного рішення підстави відсутні.

Що стосується вимог поданої ОСОБА_6 апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення, всупереч доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні, поряд з іншим, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Згідно ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа №818/1526/18), у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З матеріалів даного провадження вбачається, що 16 квітня 2024 року заявник ОСОБА_6 звернувся до Шосткинської окружної прокуратури із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 382 КК України за фактом невиконання ухвали слідчого судді від 06 березня 2024 року, якою було частково задоволено його скаргу та зобов`язано слідчого СВ Шосткинського розглянути РУП ГУНП в Сумській області розглянути його клопотання від 29 грудня 2023 року щодо проведення слідчих дій по встановленню обставин у кримінальному провадженні №0001784.

Також, 23 квітня 2024 року ОСОБА_6 звернувся до Шосткинської окружної прокуратури із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 382 КК України за фактом невиконання ухвали слідчого судді від 04 травня 2023 року, якою було частково задоволено його скаргу та скасовано постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання від 02 лютого 2022 року у кримінальному провадженні №0000034 в частині відмови в проведенні слідчого експерименту з заявником.

У вказаних заявах ОСОБА_6 просив внести дані до ЄРДР на направити йому копію витягу, однак, відомості за вказаними заявами до ЄРДР внесені не були, що і стало підставою для звернення останнього до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Шосткинської окружної прокуратури з проханням зобов`язати уповноважену особу внести відомості за його заявами про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Розглядаючи подану ОСОБА_6 скаргу, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на те, що заяви останнього не містять ознак об`єктивної сторони протиправного діяння, відповідальність за яке передбачена ст. 382 КК України, що полягає саме в умисному невиконанні ухвали слідчого судді.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується у повному обсязі та вважає, що для визнання наявності у діях слідчого та дізнавача ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, а також бездіяльності Шосткинської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні даних за заявами ОСОБА_6 про вчинення вказаного злочину до ЄРДР, підстави відсутні.

При цьому, правильність такого висновку доводами апелянта жодним чином не спростовано, враховуючи, що обставин, за яких рішення слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 можливо було б вважати помилковим чи незаконним, не наведено.

При цьому, колегія суддів зауважує, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, полягає в одному з таких альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як, невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню службовою особою. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання).

У свою чергу, невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Заявником ОСОБА_6 не наведено обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, а саме, що у кримінальних провадженнях №0001784 та №0000034 слідчий та дізнавач відмовляються, не бажають виконувати ухвали слідчих суддів від 06 березня 2024 року та від 04 травня 2023 року, або ж вчиняють дії, які унеможливлюють виконання судових рішень, по якому не ведеться досудове розслідування.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що згідно чинного законодавства, внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, що містять достатні об`єктивні дані, з яких можливо дізнатись про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та дійти висновку про попередню його правову кваліфікацію, а само по собі повідомлення про вчинення злочину не має жодних правових наслідків без його належного обґрунтування та доказів на підтвердження незаконності дій будь-яких осіб чи особи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку не внесення даних за заявами ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, не свідчить про бездіяльність службових Шосткинської окружної прокуратури, і її не встановлення слідчим суддею при прийнятті оскаржуваної ухвали є обґрунтованим та вмотивованим.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апелянта, колегія суддів дійшла висновку про законність прийнятого слідчим суддею рішення та не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2024 року, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Шосткинської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні даних до ЄРДР, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4