Справа № 545/3167/24
Провадження № 1-кп/545/766/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області, в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Полтавського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000648 від 06.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гора, Полтавського району, Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, розлучений, не є особою, яка має інвалідність, не депутат, не військовослужбовець, неповнолітніх дітей та інших утриманців не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263,ч.1 ст.129 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Гора, Полтавського району, Полтавської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та передбачаючи їх настання, з метою придбання бойових припасів (вибухових речовин), у порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року та інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів з гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», знаючи про те, що для зберігання даних предметів необхідно передбачений законом дозвіл у невстановлений спосіб незаконно придбав у невстановленої особи вибуховий пристрій (боєприпас), а саме: оборонну осколкову-фугасну ручну гранату RGD-5, виготовлену промисловим (заводським) способом з маркуванням на оболонці «Dunarit 117 16» RGD-5 споряджену вибуховою речовиною, придатну для проведення вибуху штатним способом.

Після чого, ОСОБА_4 діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи, що обіг бойових припасів в Україні обмежено, не маючи на те відповідного передбаченого законом дозволу, переніс вказаний вибуховий пристрій (боєприпас) - оборонну осколкову-фугасну ручну гранату RGD-5 до домогосподарства за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 де незаконно її зберігав до 06.07.2024 року.

06.07.2024, близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 незаконно переніс оборонну осколкову-фугасну ручну гранату RGD-5 до магазину «Для Вас» по АДРЕСА_2 за місцем роботи ОСОБА_6 . Зайшовши до магазину, де працює остання, використав вибуховий пристрій під час конфлікту та здійснення погрози вбивством ОСОБА_6 шляхом демонстрації оборонної осколково-фугасної ручної гранати RGD-5 потерпілій з метою її залякування та переконання у серйозності своїх намірів.

06.07.2024 під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_2 працівниками поліції виявлено та вилучено оборонну осколкову-фугасну ручну гранату RGD-5, виготовлену промисловим (заводським) способом з маркуванням на оболонці «Dunarit 117 16» RGD-5 споряджену вибуховою речовиною, придатну для проведення вибуху штатним способом, яку ОСОБА_4 раніше незаконно придбав, зберігав за місцем свого проживання та в послідуючому 06.07.2024 незаконно переніс до місця роботи ОСОБА_6

06.07.2024 року під час проведення обшуку домогосподарства в АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 працівниками поліції виявлено та вилучено боєві припаси- п`ять проміжних військових патронів 5,45х39 мм., зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби, які ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та передбачаючи їх настання, з метою придбання бойових припасів, у порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року та інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів з гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», знаючи про те, що для зберігання даних предметів необхідно передбачений законом дозвіл у невстановлений час та спосіб незаконно придбав у невстановленої особи та зберігав за місцем свого проживання.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному носінні, зберіганні та придбанні вибухового пристрою та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Окрім цього 05.07.2024, близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «Для Вас» за місцем роботи ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин посварився з останньою та пригрозив повернутися для подальшого продовження сварки.

06.07.2024, близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 внаслідок виниклого на грунті особистих неприязних відносин конфлікту з ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та передбачаючи їх настання, переслідуючи злочинний умисел направлений на погрозу вбивством, взяв з собою оборонну осколкову-фугасну ручну гранату RGD-5, виготовлену промисловим (заводським) способом з маркуванням на оболонці «Dunarit 117 16» RGD-5 споряджену вибуховою речовиною, придатну для проведення вибуху штатним способом, яку ОСОБА_4 раніше незаконно придбав, та зберігав за місцем свого проживання, а також револьвер марки «EKOL Viper 3», пристосований для відстрілу патронів типу «Флобера» 4 мм прийшов в магазин «Для Вас» за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на погрозу вбивством, ОСОБА_4 , перебуваючи в середині магазину, демонструючи в своїй сумці револьвер марки «EKOL Viper 3» та тримаючи в правій руці оборонну осколкову-фугасну ручну гранату RGD-5 висловив погрози вбивством ОСОБА_6 .

При цьому під час конфлікту та здійснення погрози вбивством потерпілій, останній з метою її залякування та переконання у серйозності своїх намірів, розуміючи, що його дії викличуть у ОСОБА_6 побоювання за власне життя, тримаючи гранату в правій руці здійснив рух іншою рукою спрямований на віджим запобіжної чеки з кільцем, розташованої на спорядженому запалі гранати, а також словесно погрожував здійснити підрив гранати в приміщенні магазині.

Вказану погрозу вбивством ОСОБА_6 сприйняла як реальну, розуміючи що в руках ОСОБА_4 знаходиться вибуховий пристрій і у неї були реальні підстави побоюватися її здійснення.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, ОСОБА_4 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 129 КК України.

25.07.2024 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України. Підозрюваний повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують підозрюваному ОСОБА_4 , покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 129 ч.1 КК України у виді обмеження волі на строк 2(два ) роки; за ст. 263 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 надала заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність. Проти застосування положень ст. 349 КПК України не заперечує. Також не заперечує проти затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України, згідно ч. 2 ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, ч. 1 ст. 263 КК України згідно ч. 4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним.

Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами чинного законодавства, інтересам суспільства чи окремих громадян, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

За угодою про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного Законом про кримінальну відповідальність за вчинення кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, наполягав на її затвердженні та погодився на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Вказані обставини, свідчать про те, що укладення угоди про визнання винуватості не буде суперечити правам та інтересам обвинуваченого.

Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст. ст. 65-67, 289 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та кримінальним проступком за вимогами п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, суд відповідно до вимог ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000648 від 06.07.2024 року, укладену 25.07.2024 року між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області та обвинуваченим (на час укладення угоди підозрюваним) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 129 ч. 1, 263 ч. 1 КК України і призначити йому покарання:

-за ст. 129 ч.1 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;

-за ст. 263 ч.1 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку- 2 (двох) років, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 11.07.2024 року (справа № 554/7135/24, провадження № 1-кс/554/7386/2024), на предмет схожий на револьвер «Флобер», кобуру тряпчану чорного кольору, сумку чоловічу, в якій знаходились гаманець чоловічий, фотографію особи чоловічої статі, банківські картки у кількості 3-х штук, посвідчення водія на ОСОБА_4 , експрес-накладну «Нової пошти», грошові кошти у загальній сумі 8,00 гривень, посвідчення УБД на ім`я ОСОБА_4 та візитні картки, предмет схожий на корпус гранати РГД-5, предмет схожий на запал до гранати, 5 набоїв однакового калібру - скасувати.

Речові докази:

-предмет схожий на револьвер «Флобер», кобура тряпчана чорного кольору, сумка чоловіча, в якій знаходились гаманець чоловічий, фотографія особи чоловічої статі, банківські картки у кількості 3-х штук, посвідчення водія на ОСОБА_4 , експрес-накладна «Нової пошти», грошові кошти у загальній сумі 8,00 гривень, посвідчення УБД на ім`я ОСОБА_4 , та візитні картки- повернути власнику ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили;

-предмет схожий на корпус гранати РГД-5, предмет схожий на запал до гранати, 5 набоїв однакового калібру- знищити після набрання вироком законної сили.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в сумі 5300 (п`яти тисяч триста ) грн. 96 коп.

З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_7