ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 203/4444/21

провадження № 51-1468 км 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_5 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська

від 26 червня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 січня

2024 року щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, жителя АДРЕСА_1 ),

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Змістоскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня

2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вирішено питання щодо речових доказів.

2. Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 15 січня 2024 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_6 залишив без змін.

3. Суд визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

4. Як установив суд, ОСОБА_6 у ніч з 21 на 22 серпня 2021 року приблизно опівночі, перебуваючи між торговельним павільйоном АДРЕСА_2 , побачив потерпілого ОСОБА_8 і між ними відбувся словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Під час суперечки ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості, перебуваючи в безпосередній близькості до потерпілого, який стояв до нього обличчям, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, заздалегідь приготовленим предметом, візуально схожим на ніж, який тримав у правій руці, завдав ОСОБА_8 удару в ліву частину грудної клітки, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки ліворуч, яке належить до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

6. На обґрунтування свого прохання зазначає, що суд апеляційної інстанції:

- залишив поза увагою його доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що районний суд надав оцінку лише доводам сторони обвинувачення і проігнорував усі доводи сторони захисту, та про наявність суперечностей у показаннях потерпілого

і свідків;

- за власною ініціативою допитав потерпілого і вдався до оцінки доводів сторони захисту, яким не надав оцінки суд першої інстанції;

- послався на докази не досліджені безпосередньо районним судом, а це на думку захисника, свідчить про те, що апеляційний суд вийшов за межі своїх повноважень;

- порушив принципи безпосередності дослідження доказів, оскільки був позбавлений можливості надати власну оцінку доводам сторони захисту, які залишив поза увагою суд першої інстанції;

- усупереч ч. 3 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) задовольнивши клопотання про дослідження запису камер відеоспостережень, допитавши потерпілого, відмовив у перегляді відеозапису.

8. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.

Позиції учасників судового провадження

9. Захисник підтримав подану касаційну скаргу, а прокурор заперечувала щодо її задоволення.

Мотиви Суду

10. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

11. Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги; перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

12. Як установлено ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

13. Частиною 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

14. Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

15. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК. Водночас суд першої інстанції виконав вимоги ст. 23 КПК та, об`єктивно з`ясувавши всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, дослідивши, перевіривши

й оцінивши відповідно до ст. 94 КПК надані стороною обвинувачення докази, дійшов висновку про наявність у діях засудженого складу злочину, передбаченого ч. 1

ст. 121 КК.

16. Такий висновок суд зробив на підставі аналізу показань допитаних у судовому засіданні:

- потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив, що 21 серпня 2021 року приблизно

о 00:00 він зі своїм братом ОСОБА_9 і знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відпочивали в одному з дворів по АДРЕСА_3 ). У цей час за сусіднім столиком була інша компанія, у якої дуже гучно грала музика, у зв`язку із чим за викликом мешканців будинку приїхали співробітники поліції та зробили їй зауваження. Компанія зробила звук тихіше, однак тільки-но поліція поїхала, музика знову заграла гучно. Через це між компаніями виник словесний конфлікт. ОСОБА_10 запропонував піти звідти, оскільки в людей з тієї компанії можуть бути ножі. Потерпілий із товаришами пішли до магазину і там викликали таксі. У цей час їм зателефонував ОСОБА_11 та попередив, що компанія, яка відпочивала поруч, пішла за ними. Потерпілий побачив кількох чоловіків, які ховалися за будинком - і з якими потім у них зав`язалася бійка; ОСОБА_10 голосно крикнув: «Ніж», та побіг у невідомому напрямку. Під час бійки ОСОБА_6 завдав потерпілому удару ножем у ліву частину грудної клітки. Він упевнений, що удар був заподіяний предметом, схожим на ніж, оскільки бачив, як виблиснуло лезо. ОСОБА_10 викликав швидку допомогу. Потерпілий також повідомив, що втратив свідомість. До того ж розповів, що на досудовому розслідуванні під час проведення за його участю впізнання за фотознімками особи, яка завдала йому удару ножем, він упізнав ОСОБА_6 ;

- свідка ОСОБА_9 , брата потерпілого, який зауважив, що ввечері 21 серпня 2021 року вони з братом приїхали до спільного знайомого ОСОБА_10 на АДРЕСА_4 , де були знайомі останнього. Усі спілкувалися та випивали пиво. Поруч була компанія, молоді люди також відпочивали, в них гучно звучала музика. Через деякий час приїхали співробітники поліції, оскільки надійшла скарга від мешканців на гучну музику; після від`їзду співробітників поліції музику знову зробили голосно. Тому між компаніями виник словесний конфлікт. ОСОБА_10 повідомив, що знає цих хлопців, і запропонував піти. Свідок разом із братом та ОСОБА_10 пройшли трохи далі, ближче до магазину. Також він бачив, як двоє чоловіків із тієї компанії, з якою виник конфлікт, спостерігають за ними з-за рогу будинку. Поки вони чекали на таксі, на них напали, зав`язалася бійка. ОСОБА_9 бачив, як під час сутички ОСОБА_6 , що був в одязі чорного кольору, в одній руці тримав пакет, а в іншій - ніж, ним він ударив брата під ліву руку. Швидку допомогу викликав ОСОБА_10 . Свідок зазначив, що не бачив рукоятку ножа, однак бачив лезо довжиною приблизно 15 см. Наступного дня він брав участь у впізнанні особи, яка заподіяла брату тілесне ушкодження, указав на ОСОБА_6 , якого бачив чітко, оскільки місце злочину було достатньо освітлене як з боку магазину, так і з боку житлового будинку;

- свідок ОСОБА_10 надав показання, які повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 . Зокрема, ОСОБА_10 повідомив суду, що 21 серпня 2021 року до нього приїхали знайомі брати ОСОБА_12 випити пива. Приблизно о 23:00 вони перебували в одному з дворів на вул. Мініна. Поруч відпочивала компанія, з якою розпочався словесний конфлікт. Щоб уникнути розвитку конфлікту, вони вирішили піти звідти, відійшли до просп. О. Поля. Біля

буд. № 43, що поруч із торговельним павільйоном № НОМЕР_1 він викликав таксі. Там на них напали невідомі, точну кількість яких не пам`ятає. Одним з нападників був ОСОБА_6 , він тримав у руці предмет схожий на ніж, а інші - палки. Вважає, що у ОСОБА_6 був ніж, з огляду на виблиск леза, й те, в якому положенні він тримав у руці цей предмет. Додав, що місце бійки було освітленим. ОСОБА_6 накинувся на нього з ножем, тоді свідок крикнув хлопцям «Ніж», відштовхнув нападника, та відбіг. Після того як він повернувся, побачив що ОСОБА_8 лежить біля магазину, потім потерпілий утратив свідомість;

- свідка ОСОБА_11 , який не був очевидцем подій, але повідомив, що влітку

2021 року, точної дати не пам`ятає, він разом із потерпілим та іншими особами відпочивали. Згодом між ними й іншою компанією почався словесний конфлікт. Свідок пішов додому, однак пізніше, коли йому зателефонував ОСОБА_10 та попросив викликати швидку, він повернувся до магазину. Там він побачив

ОСОБА_8 у крові, який потім втратив свідомість.

17. Крім того, винуватість ОСОБА_6 підтверджується фактичними даними, що містяться:

- в електронному рапорті від 22 серпня 2021 року, відповідно до якого о 02:24 лікар приймального відділення лікарні № 16 повідомив службу 102 про те, що ШМД доставила до лікарні ОСОБА_8 з колото-різаним пораненням грудної клітки в ділянці серця;

- у протоколі огляду місця події з ілюстрованою таблицею від 22 серпня 2021 року;

- на відеозаписах з камери магазину, розташованого на АДРЕСА_5 наданих ФОП ОСОБА_13 на запит слідчого та відтворених за допомогою медіаплеєра МРС-НС;

- у протоколі перегляду компакт-диска з відеозаписами від 23 серпня 2021 року, на яких зафіксовано бійку між потерпілим та обвинуваченим і момент заподіяння потерпілому ножового поранення;

- у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення

від 25 серпня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_8 повідомив про те, що

22 серпня 2021 року поблизу будинку № 43 на просп. О. Поля невідома особа ножем заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітки;

- у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 серпня 2021 року (за участю потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_14 ), відповідно до яких указані особи впізнали ОСОБА_6 як особу, яка спричинила потерпілому тілесні ушкодження;

- у виписці з медичної карти стаціонарного хворого від 21 серпня 2021 року № 5578 ОСОБА_8 , згідно з якою останній поступив до МКЛ-16 м. Дніпро 21 серпня

2021 року з приводу відкритої рани передньої стінки грудної клітки;

- у протоколі проведення слідчого експерименту від 22 вересня 2021 року (за участю потерпілого ОСОБА_8 ), згідно з яким потерпілий розповів про обставини, за яких йому було заподіяно ножове поранення, та показав, як саме це відбулося, механізм і локалізацію отриманого поранення;

- у висновку експерта від 22 вересня 2021 року № 2508е, відповідно до якого тілесне ушкодження, виявлене в ОСОБА_8 , належить до тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя в момент заподіяння і спричинене від механічної дії гострого предмета з колючо-ріжучими властивостями, що діяв у ділянці грудної клітки ліворуч у напрямку спереду назад, чим могло бути лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. Локалізація і характер виявленого тілесного ушкодження, механізм його спричинення не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказав ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту за його участю,

- інших письмових доказах, зміст яких детально наведено у вироку.

18. При цьому суд першої інстанції, надаючи оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які він визнав належними, допустимими та достатніми для визнання ОСОБА_6 винуватим поза розумним сумнівом, дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії винного необхідно кваліфікувати за ч. 1

ст. 121 КК. Такий висновок є достатньо мотивованим і ґрунтується на даних, які було належним чином перевірено в судовому засіданні та змістовно наведено у вироку.

19. Показання ОСОБА_6 , який заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції, урахувавши наявні в матеріалах кримінального провадження докази, правильно розцінив як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності.

20. Призначене засудженому покарання є справедливим, відповідає його меті

та загальним засадам, визначеним у статтях 50, 65 КК.

21. Вирок суду стосовно ОСОБА_6 відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.

22. Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційними скаргами, у тому числі сторони захисту, належним чином перевірив усі викладені в них доводи.

23. Твердження захисника в касаційній скарзі про те, що суд, задовольнивши клопотання про дослідження запису з камер відеоспостереження, далі відмовив у його перегляді, спростовується матеріалами кримінального провадження.

24. Так, відповідно до запису судового засідання від 11 жовтня 2023 року апеляційний суд, заслухавши клопотання прокурора, подане в порядку ч. 3 ст. 404 КПК, про повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, а саме про повторне дослідження письмових доказів, відеозаписів з камер спостереження магазину, допиті ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 , вирішив розглянути його після того, як обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 нададуть пояснення. Того ж дня ОСОБА_6 надав пояснення.

25. Згодом у судовому засіданні 15 січня 2024 року було допитано потерпілого ОСОБА_8 , що підтверджується записом цього засідання. ОСОБА_8 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, підтвердив показання, надані ним у суді першої інстанції, та стверджував, що тілесне ушкодження ножем йому завдав саме ОСОБА_6 , якого він упізнав під час досудового розслідування за фотокартками. У цьому ж судовому засіданні апеляційний суд розглянув клопотання прокурора, подане в порядку ч. 3 ст. 404 КПК, та захисника про відтворення відеозапису з камер відеоспостереження, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

26. За правилами ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції за клопотанням учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

27. При цьому відповідно до зазначених положень суд апеляційної інстанції не позбавлений права з власної ініціативи заслухати пояснення учасників провадження. Зазначена позиція узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 03 квітня 2023 року (справа № 537/984/20).

28. Отже, з урахуванням наведеного, будь-якого порушення апеляційним судом положень ч. 3 ст. 404 КПК колегія суддів не вбачає.

29. Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і посилання захисника на те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх повноважень, оскільки в своїй ухвалі надав відповіді на доводи, викладені захисником в судовому засіданні місцевого суду.

30. Так, відповідно до ст. 419 КПК, зокрема, в мотивувальній частині ухвали зазначаються: короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; встановлені судом першої інстанції обставини; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

31. Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 , дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність доводів, викладених в апеляційних скаргах та належним чином мотивував своє рішення.

32. Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про те, що показання допитаних цим судом потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та

ОСОБА_10 є логічними та послідовними, повністю узгоджуються між собою і підтверджуються дослідженими судом першої інстанції протоколами слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 , під час якого він показав, за яких обставин відбувся напад на нього, його брата і свідка

ОСОБА_10 , і відомості, надані під час цієї слідчої дії, повністю узгоджуються з показаннями, даними ним суду, його братом та ОСОБА_10 .

33. Обґрунтовуючи висновок про правильність установлення місцевим судом даних про те, що саме ОСОБА_6 заподіяв тілесне ушкодження, апеляційний суд слушно зауважив, що відповідно до висновку судового експерта від 22 вересня 2021 року № 2508е встановлені характер, механізм утворення та локалізація отриманого ножового поранення повністю відповідають тому механізму, на який вказав потерпілий у ході слідчого експерименту.

34. Також апеляційний суд правильно зазначив, що показання учасників кримінального провадження узгоджуються з оглянутим судом першої інстанції відеозаписом з камер відеоспостереження, установлених біля магазину, де відбувалася бійка між потерпілим, свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , і на якому зображено як перебіг самої бійки з різних ракурсів, так і момент завдання ножового поранення потерпілому винним.

35. При цьому апеляційний суд дав оцінку доводам сторони захисту про неврахування місцевим судом доводів стосовно непричетності ОСОБА_6 до вчинення злочину, пославшись на те, що суд у мотивувальній частині рішення навів незгоду з обраною лінією захисту обвинуваченого та зазначив, що його версія повністю спростовується показаннями свідків і письмовими доказами, у тому числі відеозаписом з камер спостереження біля магазину, де відбувалася бійка. Водночас цей суд правильно вказав, що твердження ОСОБА_6 про те, що на відеозаписі зображений не він, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 , адже останній, надаючи показання як органу досудового розслідування, так і суду першої інстанції, зміг описати не тільки зовнішні риси обличчя нападника, а й одяг, у якому він був, і опис одягу, указаний свідком ОСОБА_9 , відповідає опису одягу в якому був нападник і який зафіксовано камерами спостереження.

36. Ухвала апеляційного суду узгоджується з вимогами статей 370, 419 КПК.

37. З такими висновками погоджується й колегія суддів Верховного Суду.

38. Інші доводи автора касаційної скарги також не спростовують висновків судів та фактично стосуються неповноти судового розгляду, переоцінки доказів і встановлених у справі обставин, що на підставі ст. 433 КПК не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.

39. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування судових рішень, про що йдеться в касаційній скарзі захисника, Верховний Суд не встановив.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3