ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/5617/24

Провадження № 1-кп/210/732/24

05 листопада 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючої - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження, які приймали участь у підготовчому судовому засіданні: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник - адвокат ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 06 вересня 2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001105 відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не маючий на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або інших осіб, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за статті 126-1 КК України та частиною 4 статті 185 КК України,

та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_6 та за згодою потерпілого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до свого батька, ОСОБА_4 , з яким проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості його життя.

Встановлено, що 23.03.2024, 24.03.2024 та 14.06.2024 ОСОБА_5 , перебуваючи разом з батьком за місцем їх фактичного проживання, вчиняв дії психологічного характеру, які виразились у висловлюванні відносно останнього нецензурною лексикою, словесних погрозах, залякувані та приниженні.

За вищевказаними фактами 10.05.2024 та 10.07.2024 постановами Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_4 та піддано адміністративному стягненню.

Крім того, 10.09.2024 приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, знаходячись разом з батьком за місцем їх фактичного проживання, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, висловлювався на адресу останнього нецензурними словами та погрожував фізичною розправою.

Внаслідок вказаних умисних, систематичних, протиправних дій, потерпілому ОСОБА_4 завдано психологічних страждань, що спричинили емоційну напруженість, втому та негативні переживання і призвели до погіршення якості його життя.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кваліфікуються за статтею 126 - 1 КК України, за ознаками: «домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи».

Крім того, 23.08.2024 в обідній час доби (більш точного часу встановити не представилось можливим) у ОСОБА_5 , який знаходився за місцем свого мешкання, а саме в приміщені буд. АДРЕСА_1 , виник раптовий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, зокрема телевізора і маршрутизаторів, які належали батькові, ОСОБА_4 . Так, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого та інших членів родини, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, діючи в умовах воєнного стану згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/22, продовженим Указом від 23.07.2024 № 469/2024, шляхом вільного доступу, зайшовши в приміщення спальної кімнати, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно викрав плазмовий телевізор SAMSUNG ps42c450, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 13.09.2024 № 3232 становить 4212,50 грн. та 2 маршрутизатори «TP-Link» вартість яких встановити не представилось можливим.

Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь, та розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на вищезазначену суму.

Вище вказані умисні дії, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану».

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

Разом з обвинувальним актом № 0001105 від 06.09.2024року до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 25 вересня 2024 року між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_6 та за згодою потерпілого ОСОБА_4 .

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому покарання:

- за статтею 126-1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 (п"яти) років позбавлення волі.

Крім того, сторонами угоди погоджено визначити остаточне покарання на підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом: поглинання менш суворого покарання більш суворим, та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років зі звільненням відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_5 в частині основного покарання від відбування покарання з випробовуванням. Також сторонами угоди узгоджено застосування до ОСОБА_5 заходів, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, передбачених статтею 91-1 КК України

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувальними вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченим роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 підтримав укладення угоди, зазначив про її добровільність. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою їй ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження не звертався. Обвинувачений беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_5 цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на їх користь. Наполягає на укладенні угоди, повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі її затвердження.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду.

Потерпілий у судовому засіданні підтримав укладення угоди, просив її затвердити. Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий зазначив, що обвинувачений доводиться йому сином, у них в певний час склалися неприязні відносини на фоні залежності сина від наркотичних засобів. Обвинувачений систематично влаштовував сварки, чинив психологічний тиск, викрав телевізор. Наразі син лікується, відносини більш менш стабільні.

Прокурор угоду підтримала, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Судом додатково досліджено: матеріали судових експертиз, характеризуючий матеріал відносно обвинуваченого, постанови про визнання речових доказів.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У разі якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним (кількома) з підозрюваних чи обвинувачених (ч. 8 ст. 469 КПК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а за статтею 126-1 КК України - нетяжким злочином, та за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Потерпілий надав прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, у судовому засіданні клопотав про її затвердження.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Дії ОСОБА_5 за статтею 126- 1 КК України та частиною 4 статті 185 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів. Виконання обвинуваченими взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_5 , який будучи допитаним в суді підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, беззаперечно визнав свою вину, просив суворо не карати. Обвинувачений надав показання, що дійсно конфліктував з батьком, певний час вживав наркотичні засоби, тому поводив себе агресивно, чинив психологічне насильство, сварки з батьком, викрав телевізор, та маршрутизатор. Заклав до ломбарду, кошти використавав для особистих потреб. Наразі лікується, наркотичні та психотропні засоби не вживає. Планує відшкодувати шкоду.

На підставі викладеного, всебічно дослідивши обставини справи , суд визнає ОСОБА_5 винуватим:

- за статтею 126 - 1 КК України, за ознаками: «домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи».

- за частиною 4 статті 185 КК України за ознаками «таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану».

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення. За вчинення кримінальних правопорушень за статтею 126-1 КК України та за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України сторони домовились про покарання в межах встановлених санкцій цих статті у виді позбавлення волі, та з урахуванням частини 1 статті 70 КК України визначили остаточне покарання на строк в 5 (п`ять ) років позбавлення волі.

Сторони угоди погодили застосування положень статті 75 КК України - звільнення обвинуваченого в частині основного покарання від відбування покарання з випробовуванням, та покладання судом на обвинуваченого обмежувальних заходів, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство із переліку, визначеного у статті 96-1 КК України.

Покарання сторонами угод визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинувачених, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною 1 статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Остаточне покарання визначено за сукупністю кримінальних правопорушень - за принципом поглинання менш суворого більш суворим, що узгоджується з частиною 1 статті 70 КК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання з урахуванням статті 66 КК України. Обставин, що відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання - не встановлено.

У даному випадку вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах є кваліфікуючою ознакою злочину, тому додатково визнавати таку як обставину, що обтяжує покарання, оскільки згідно з частиною 4 статті 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Судом встановлено, що обвинувачений є несудимою особою, офіційно не працевлаштований, характеризується посередньо , має постійне місце проживання, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, звертався за допомогою до лікаря-нарколога з 24.03.2024р. по 10.04.2024р. з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання декількох психоактивних речовин. Синдром залежності.

Суд погоджується з узгодженою мірою покарання у виді позбавлення волі, яка визначення з урахуванням санкцій статті 126-1 КК України та частини 4 статті 185 КК України, за правилами частини1 статті 70 КК України, враховуючи позицію потерпілого та ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття.

Остаточне покарання визначено в угоді з урахуванням статті 75, 76 КК України.

Частинами другою, третьою та четвертою статті 75 КК України встановлено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, в тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Суд враховує наявність обставини, яка пом"якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність міцних соціальних зв"язків, що свідчить про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому ОСОБА_5 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням строком в один рік.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих статтею 76 КК України, слід зазначити, що частиною другою статті 75 КК України передбачена можливість суду приймати рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди, а також узгодження звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому випадку суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тобто, тривалість іспитового строку та перелік обов`язків суд визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, та встановлені обставини, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені п. п.1, п.2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів з покладенням відповідних обов`язків.

Враховуючи характер злочину, особу потерпілого та обвинуваченого, які перебувають у сімейних відносинах (батько та син), страждання потерпілого, яким змушений був звертатися за допомогою психолога, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України та направити його для проходження програми для кривдників.

Суд, керуючись статтею 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

Мотиви ухвалення інших рішень

Витрати, пов`язані із проведенням експертиз відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід, застосований на стадії досудового розслідування до обвинуваченого у виді особистого зобов"язання слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373, 469, 472, 475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0001105 від 06.09.2024 року, укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_6 та за згодою потерпілого ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбуття призначеного за цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років з іспитовим терміном в 1 (один) рік.

Відповідно до п. п.1, п.2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України - направити ОСОБА_5 , для проходження програми для кривдників, на строк три місяці.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого - особисте зобов`язання, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Матеріали кримінального провадження № 0001105, зберігати у судовій справі № 210/5617/24, провадження № 1-кп/210/732/24.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок складено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1