Справа № 635/5258/23
Провадження № 1-кп/635/246/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001044 від 18.05.2023 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець призваний під час мобілізації, обіймав посаду: водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

суд визнає доведеним, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 21.09.2022 (більш точний час під час проведення досудового розслідування не встановлений), перебуваючи на об`єкті несення служби, тимчасовому місці розташування підрозділу - 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце служби - тимчасове місці розташування підрозділу - 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , та до 08.06.2023 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

08.06.2023 приблизно о 11.30 год. ОСОБА_5 , маючи намір продовжити несення служби, добровільно прибув до приміщення Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управляння Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві та повідомив про себе і вчинений ним злочин, а також про бажання виконувати обов`язки військової служби.

Суд визнає ОСОБА_5 винним у вчинення злочину, кримінальна відповідальність за який передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним в пред`явленому обвинуваченні та пояснив, що добровільно вирішив захищати Україну і був зарахований до військової частини НОМЕР_1 . Однак при несенні військової служби вчинив зазначений злочин з причин його незгоди з діями безпосередніх командирів, які на його думку не хотіли проводити бойові дії та неправильно віддавали накази не вступати в бойові зіткнення в той час, коли на думку обвинуваченого була реальна можливість знищувати російських військових та техніку, в зв`язку із чим у нього не склалися відносини з командирами. Під час чергового конфлікту обвинувачений залишив командиру свою зброю та самовільно покинув розташування військової частини, після чого тривалий час перебував вдома не переховуючись та намагався перевестись в іншу військову частину. Коли його стали розшукувати, то самостійно прибув до слідчих ДБР, де був затриманий. Обвинувачений пояснив, що бажає проходити військову службу в подальшому, але в іншій частині, тому просив суд не призначати йому покарання, пов`язане із позбавленням волі, а застосувати положення ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні.

В судовому засіданні досліджені докази, які повністю підтверджують вину ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні, а саме:

- допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що на час подій злочину він перебував з обвинуваченим в одній частині, а на теперішній час від проходить військову службу в частині НОМЕР_2 в іншому регіоні. Свідок підтвердив, що зникнення обвинуваченого виявили у вересні 2022 року, його всі розшукували, на дзвінки не відповідав. Під час служби до обвинуваченого постійно були зауваження, у нього постійно були порушення, він зловживав алкоголем та стає неконтрольованим. Свідку не відомо про конфліктні ситуації ОСОБА_7 з іншими військовослужбовцями. Про конфлікти з командування теж не відомо;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що на час подій злочину він перебував з обвинуваченим в одній частині, був у обвинуваченого головним сержантом. Буртиль був у безпосередньому підпорядкуванні свідка. Може охарактеризувати обвинуваченого як військовослужбовця добре. Він хотів діяти, а підрозділ постійно перебував в обороні. Щодо його самовільного залишення військової частини пояснив, що частина перебувала тоді у Харківської області на кордоні з Російською Федерацією. Виявили відсутність ОСОБА_5 під час шикування. Здійснювалися заходи щодо його пошуку, повідомили на КСП про відсутність. Щодо не бажання обвинуваченим проходити військову службу висловив свою думку, що підрозділ постійно перебував в окопі, а він хотів діяти. Конфліктів ніяких не було. Автомат він залишив в частині;

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 259 від 22.09.2022 року призначено проведення службового розслідування стосовно водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 за фактом зникнення військовослужбовця зі зброєю в умовах особливого періоду;

- приводом для проведення службового розслідування став рапорт командира стрілецької роти капітана ОСОБА_9 від 22.09.2022 року;

- 30.09.2022 року автомат АК-74, який був закріплений за обвинуваченим ОСОБА_5 був знайдений на КСП 2 стрілецької роти, що підтверджено рапортом командира роти ОСОБА_9 ;

- факт закріплення зброї за обвинуваченим підтверджено витягом із відповідного журналу видачі зброї з підписом обвинуваченого про її отримання;

- за наслідками проведеного службового розслідування складено акт, в якому зокрема зазначено, що солдат ОСОБА_10 , водій 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, мобілізований 24.03.2022 року, наказ на призначення №11 від 24.03.2022року, паспорт МТ 278320, громадянство - Україна. У відповідності з рапортом командира 2 стрілецької роти капітана ОСОБА_9 солдату ОСОБА_11 був виданий автомат АК-74 № НОМЕР_3 , який на даний час зберігається на ППД 2 стрілецької роти в кімнаті зберігання зброї разом з БК (набої у кількості 120 шт.). Факт залишення місця служби солдатом ОСОБА_5 , що стався 21.09.2022 року підтверджений і станом на 21.10.2022 року ОСОБА_5 в місці розташування військової частини відсутній;

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 221 від 02.10.2024 року за результатами проведеного службового розслідування встановлено факт самовільного залишення обвинуваченим військової частини і вирішено передати матеріали для проведення досудового розслідування у зв`язку із наявністю в дія обвинуваченого ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а обвинуваченого відраховано до іншого військового підрозділу з припиненням грошових виплат;

- наказом №; 65-РС від 24.05.2023 року командира військової частини НОМЕР_4 в зв`язку із внесенням відомостей до ЄРДР стосовно ОСОБА_5 останньому призупинено військову службу;

- факт перебування обвинуваченого на військовій службі також підтверджено відомостями, що містяться у військовому квитку серія НОМЕР_5 та тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Обвинувальний акт містить посилання на той факт, що існує обставина, яка пом`якшу покарання, а саме щире каяття. Щире каяття суд не враховує обставиною, що пом`якшує покарання з наступних мотивів.

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19 в постанові від 15 листопада 2021 року зазначив, що розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання, щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні, розраховуючи на призначення більш м`якого покарання, лише формально визнав свою провину, зазначивши при цьому, що причиною вчинення такого злочину було негативне ставлення до нього з боку безпосереднього командира, що свідчить про відсутність у обвинуваченого критичного ставлення до своєї поведінки, нехтування своїми обов`язками військовозобов`язаного в умовах воєнного стану. При цьому в судовому засіданні не було встановлено жодного такого факту, а обставини, на які посилався в своїх показаннях обвинувачений підтверджують лише його низьку дисциплінованість та відсутність усвідомлення обвинуваченим протиправності своєї поведінки та ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину. Та обставина, що обвинувачений самостійно прибув до органів досудового розслідування та виявляє бажання продовжувати військову службу враховується судом як факти, що впливають на правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України на відміну від кваліфікації злочину, що міститься в положеннях ст. 408 КК України. Крім того, добровільне з`явлення до органів досудового розслідування та поведінку обвинуваченого при проведенні досудового розслідування суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Також обвинувачений висловив свою незгоду із позицією прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, яка передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, вважаючи таке покарання занадто суворим, що свідчить про неготовність обвинуваченого нести покарання, передбачене законом за вчинений злочин і ця обставина підтверджує відсутність щирого каяття.

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не має судимості, добровільно виявив бажання проходити військову службу в умовах воєнного стану, за даними КНП ХОР « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на обліку не перебуває. За місцем проходження військової служби на обвинуваченого складена негативна характеристика, в якій зокрема зазначено, що за час проходження служби солдат ОСОБА_5 зарекомендував себе безграмотним, недисциплінованим та безвідповідальним військовослужбовцем, знаходиться у алкогольній та наркотичній залежності, під час призову до Збройних Сил дані про залежність приховав, статутів Збройних Сил не знає, недбало ставиться до військової служби, схильний до ухиляння від службових обов`язків. Не дотримується субординації. Неодноразово порушував військову дисципліну. Накази командирів не виконує або виконує неналежним чином. Конфліктний. У спілкуванні постійно сперечається, не визнає жодної точки зору крім власної, нездатний критично оцінювати свої вчинки та нести за них відповідальність. Постійно викривлює факти щоб виправдати себе. Не користується авторитетом серед особового складу, військовослужбовці з його підрозділу тримаються від нього осторонь та не бажають мати з ним спільних справ.

Враховуючи всі обставини справи та дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд не знаходить підстав, для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, однак в даному випадку на підставі ст. 69-1 КК України строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті, оскільки обвинувачений визнає свою вину та є обставина, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд керуються також положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, якою зазначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, тому призначене покарання повинно реально бути достатнім для виправлення обвинуваченого та повинно запобігати створенню у інших осіб впевненості у безкарності за вчинення військових злочинів в умовах воєнного стану.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 369-371, 373-376 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання за цим вироком суду рахувати ОСОБА_5 з моменту його затримання, а саме з 13.06.2023 року, та зарахувати в строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_5 під вартою з 13.06.2023 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим, що тримається під вартою, в той саме строк з моменту вручення обвинуваченому копії вироку суду.

Роз?яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування. Роз?яснити обвинуваченому, прокурору право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1