Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5475/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Обґрунтовуючи клопотання зазначав, що у провадженні СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000952, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.24 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що в грудні 2023 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 автомобіль «Suzuki Grand Vitara», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2008 р.в. для проведення ремонтних робіт.

У подальшому, 22.02.2024 на підставі підроблених документів автомобіль перереєстровано на іншу особу та присвоєно номерний знак НОМЕР_3 , чим заподіяна матеріальна шкода власнику автомобіля ОСОБА_6 .

Допитана у якості потерпілої ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_6 знаходиться за кордоном, а саме в м. Брістоль, Англія. Виїхав він за межі України 20.02.2022. ОСОБА_6 є власником автомобіля «Suzuki Grand Vitara», н.з. НОМЕР_1 .

Даний транспортний засіб ОСОБА_6 , залишив їй у постійне користування. Останній видав на її користь довіреність на користування та розпорядження автомобілем.

У грудні 2023 у неї зламались два комплекти ключа від автомобіля «Suzuki Grand Vitara», н.з. НОМЕР_1 , про це від неї дізнався її знайомий - ОСОБА_5 , який запропонував свою допомогу.

Приблизно в двадцятих числах грудня 2023 року вона передала ОСОБА_5 зазначений автомобіль. Після цього ОСОБА_5 став пропадати, рідко виходив на зв`язок. Згодом вона дізналася, що автомобіль вже перереєстрований на іншу особу. Власник автомобіля ОСОБА_6 не давав згоду та не уповноважував жодну особу на реалізацію вказаного автомобіля.

ОСОБА_6 повідомив, що у власності має автомобіль «Suzuki Grand Vitara», н.з. НОМЕР_1 . З 2022 року перебуває за межами території України. Автомобіль залишив колишній дружині ОСОБА_4 у користування та розпорядження та видав на її ім`я довіреність вже після того як дізнався, про факт незаконного заволодіння. На час продажу та перереєстрації автомобіля в Україні він не перебував,

В ході розслідування отримані дані щодо перетину кордону України ОСОБА_6 , згідно яких останній виїхав з України 22.02.2022 та по теперішній час на територію України не повертався.

Під час перевірки по базі «НАІС» Головного сервісного центру МВС України встановлено, що 19.01.2024 невстановлена особа від імені ОСОБА_6 звернулася до ТОВ «АС АВТО ГРУП» та уклала договір комісії за №8635/24/1/000619 від 19.01.2024 стосовно реалізації автомобіля «Suzuki Grand Vitara», н.з. НОМЕР_1 .

16.02.2024 ТОВ «АС АВТО ГРУП» уклало договір купівлі-продажу з ОСОБА_7 предметом якого є автомобіль «Suzuki Grand Vitara», номер кузова НОМЕР_2 , 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

22.02.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), звернулась до ТСЦ АДРЕСА_2 ) та зареєструвала вказаний автомобіль на своє ім`я, отримавши новий номерний знак - НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 01.05.2024 автомобіль «Suzuki Grand Vitara», номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 визнано речовим доказом, оскільки останній є предметом кримінального правопорушення.

З метою забезпечення збереження речового доказу, прокурор просив накласти арешт на автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», н.з. НОМЕР_3 та встановити заборону його відчуження, розпорядження та користування.

У судове засідання прокурор не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник автомобіля - ОСОБА_7 , неодноразово викликалася у судові засідання, шляхом на правлення судових повісток на адресу, вказану у клопотанні, у судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання за відсутності прокурора та власника майна.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.

Установлено, що у провадженні СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 70000952, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.24 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

01.05.24 начальником відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Подільського УП ГУНП м. Києва ОСОБА_8 винесено постанову про визнання речовим доказом транспортний засіб - «Suzuki Grand Vitara», н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , 2008 року випуску.

Пунктом 7 ч. 1ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначав, що з метою забезпечення збереження речових доказів необхідно накласти арешт на автомобіль «Suzuki Grand Vitara», н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_7 .

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу(абз. 1 ч. 3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурором у клопотанні доведено, що зазначений вище автомобіль є об`єктом кримінально протиправних дій та відповідає критеріям, передбачених ст. 98 КПК України.

Частиною 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оцінюючи в сукупності надані докази, враховуючи мету арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є можливим.

Зважаючи на те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на зазначений вище автомобіль, вбачаю достатні обґрунтовані підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи, додані до клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК Україні заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З метою недопущення передачі майна приходжу до висновку про наявність правових підстав для встановлення заборони розпорядження автомобілем.

Виходячи з вищевикладеного, клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 40-1, 98, 131, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Suzuki Grand Vitara», н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_7 з забороною розпорядження ним.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Ухвала підлягає оскарженню безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Cлідчий суддя ОСОБА_1