Справа № 194/1037/24
Провадження № 1-кп/185/941/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2024 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -
ОСОБА_4 , згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28.04.2011 року на підставі якого був виданий виконавчий лист № 2-320/11 від 28.04.2011 року зобов`язаний щомісячно виплачувати аліменти в розмірі частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_6 , починаючи з 16 березня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття.
Однак ОСОБА_4 , який проінформований та достовірно знає про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання доньки, які покладені на нього як на батька згідно з ч. 2 сі. 51 Конституції України та ст.ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного кодексу України, ігноруючи загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своєї поведінки, шляхом бездіяльності, не виконував покладені на нього судом зобов`язання по виплаті аліментів.
У зв`язку з ухиленням від сплат аліментів, 07.08.2019 року державним виконавцем відносно боржника ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАІІ, який 14.08.2019 року розглянуто Тернівеьким міським судом Дніпропетровської області та накладено на ОСОБА_4 стягнення у виді суспільно-корисних робіт строком 120 годин.
Незважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своєї поведінки, шляхом бездіяльності, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 не виплачував, іншої матеріальної допомоги дитині не надавав, до центру зайнятості з метою постановки на облік по безробіттю не звертався, хоча об`єктивно мав таку змогу, на попередження та повідомлення державного виконавця про необхідність сплати аліментів не реагував.
Крім того, ОСОБА_4 з грудня 2019 року по червень 2020 року будучи офіційно працевлаштованим в КГІ «Тернівське житлово-комунальне підприємство», з квітня 2023 року по вересень 2023 року будучи офіційно працевлаштованим в ГОВ «ДМК І», про місця працевлаштування державного виконавця не повідомив та, маючи постійне джерело доходу, продовжив ухилятися від сплати коштів, встановлених рішенням суду па утримання неповнолітньої доньки (аліментів), матеріальної допомоги дитині не надавав.
В результаті своїх умисних, протиправних дій ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, ігнорував вимоги державного виконавця з приводу сплати аліментів, внаслідок чого в період часу з 08.08.2019 року по 02.04.2024 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 195090,31 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та пояснив, що він був обізнаний про обов`язок, встановлений рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2011 року, на підставі якого 28.04.2011 року було видано виконавчий лист № 2-320/11, починаючи з 16 березня 2011 року до настання повноліття дитини сплачувати аліменти в розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В період, зазначений в обвинувальному акті, а саме - на протязі п`яти років - з 08.08.2019 року по 02.04.2024 року, він аліменти не сплачував.
В зазначений час він працював, але ігнорував отримувані попередження та вимоги державного виконавця з приводу необхідності сплати аліментів та погашення утвореної заборгованості.
Додав, що згоден з тим, що через зазначені дії утворив заборгованість за вказаний період часу у загальному розмірі 195090,31 грн.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення і вважає зібрані у справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим досліджувати інші докази немає ніякої необхідності.
З`ясувавши думку прокурора, яка не заперечувала проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 , правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого ОСОБА_4 мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , необхідно правильно кваліфікувати за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що ОСОБА_4 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення, є особою раніше не судимою, період утворення заборгованості з аліментів є, період більший, а ніж чотири роки.
З пом`якшуючих обставин суд враховує повне визнання обвинуваченим вини.
Обтяжуючих обставин у справі не встановлено.
Враховуючи викладене, беручи до уваги строк і утворення та загальну суму утвореної обвинуваченим заборгованості зі сплати аліментів, яка є досить значною, та вказує на стійке та свідоме небажання обвинуваченого, відповідно до рішення суду, сплачувати аліменти, а також те, що обвинувачений не прийняв заходів для погашення утвореної заборгованості, на протязі тривалого періоду умисно не сплачує аліменти, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання скоєння ним інших кримінальних правопорушень не може відбутися без певної ізоляції останнього від суспільства, а тому, обвинувачений ОСОБА_4 має бути засудженим за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції даної статті, яке йому й належить відбувати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.164 КК України.
ОСОБА_4 призначити покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді обмеження волі строком один рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не обирати.
Строк відбуття покарання для ОСОБА_4 обчислювати з моменту виконання вироку в частині призначеного покарання у вигляді обмеження волі.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_7 .