У Х В А Л А

03 жовтня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність слідчого, а також відвід слідчого, прокурора,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м.Миколаєві у кримінальному провадженню №0000227 від 12.02.2024 року та кримінальному провадженню №0000309 від 27.02.2024 року, та просив задовольнити його скаргу у повному обсязі, скасувати постанови слідчих Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві у кримінальних провадженнях №0000309 від 27.02.2024 року та №0000227 від 12.02.2024 року, вирішити питання поданих ним клопотань та інших фактів, відсторонити згідно ст.ст.77, 80, 83 КПК України слідчих ТУ ДБР у м.Миколаєві, прокурорів також від доступу до слідства і матеріалів згідно ст.ст.127 132, 176, ч.1 ст.177, ст.178 КПК України.

Відповідно до частин 1 і 2 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті «а» п.3 ст.35 Конвенції зазначено, що Суд визнає неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є несумісною з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтованою або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п.4 ст.35 Конвенції, Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

Так, застосовуючи пп.«а» п.3 ст.35 Конвенції, Суд відхиляє як явно необґрунтовані скарги, які є такими заплутаними, що об`єктивно неможливо зрозуміти факти, на які скаржиться заявник, та які підстави для своїх скарг він наводить Суду.

Крім того, загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

До того ж відповідно до п.4 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частина 1 ст.303 КПК України, передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

При цьому, системний аналіз положень ст.ст.303 305 КПК України, дозволяє зробити висновок, що предметом оскарження може бути лише окреме рішення, дія чи бездіяльність у конкретному кримінальному провадженні, а об`єднання в одній скарзі та одночасний спільний розгляд різних рішень, дій та бездіяльності по різним кримінальним провадженням, положення вищевказаних статей КПК України не передбачають.

Крім того, як убачається із ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК України.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга на рішення, дію чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування повинна бути ясно викладеною, точною в описанні, вільною від суперечностей, переконливою, лаконічною, не заплутаною та стосуватися певного конкретного рішення, дії чи бездіяльності в одному кримінальному провадженні, щоб об`єктивно можна було зрозуміти факти, на які скаржиться заявник, та які підстави для своєї скарги він наводить.

В той же час, з поданої ОСОБА_2 скарги вбачається, що предметом її оскарження є різні рішення, дії та бездіяльність як слідчих, так і прокурорів, а також їх відвід від участі у двох різних кримінальних провадженнях, тобто заява ОСОБА_2 є заплутаною та стосується оскарження різних рішень, дій, бездіяльності та відводів у двох кримінальних провадженнях.

Слідчий суддя вважає, що такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та обґрунтовано можуть бути визнані як зловживання процесуальним правом.

При цьому, положення КПК України не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання.

Разом з тим заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. За таких обставин, беручи до уваги вищезазначені положення нормативно-правових актів та положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя робить висновок, що написання ОСОБА_2 заплутаної скарги та одночасне оскарження ним в одній скарзі різних рішень, дій. бездіяльності слідчих, а також відвід слідчих та прокурорів, вказує на його зловживання.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_2 , з якої убачається зловживання процесуальними правами, є неприйнятною та підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 7, 9, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність слідчого, а також відвід слідчого, прокурора у кримінальних провадженнях №0000309 від 27.02.2024 року та №0000227 від 12.02.2024 року повернути заявнику.

2. Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України, з дотриманням загальних засад кримінального провадження, зокрема п.2 ч.1 ст.7, ч.1 ст.303 КПК України.

3. Ця ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1