Справа № 742/363/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/530/24
Категорія - ч.1 ст.185, ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець с. Кравцівка Шевченківського району Харківської області, з професійно-технічною освітою, одружений, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 11.01.2023 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 369 КК України до штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу розміром одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу розміром дев`ятсот дев`яносто дев`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 16983,00 грн., за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу розміром сорок дев`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 833,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу розміром одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 11.01.2023 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу розміром дві тисячі п`ятдесят дев`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 35003,00 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 956,00 грн.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 04.12.2020 близько 14 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у дворі своєї матері ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу маючи

умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з

метою власного збагачення, користуючись відсутністю власниці індика, таємно

викрав індика домашнього, вагою близько 7 кг, який належав

ОСОБА_10 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись

викраденим на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експерти №125 від 16.01.2021, ринкова вартість одного живого домашнього індика вагою приблизно 7 кг, в кількості 1 штуки, станом на 04.12.2021 року становить 665 грн. 00 коп., в ході чого ОСОБА_8 спричинив своїми протиправними діями потерпілій матеріальні збитки на суму - 665 грн. 00 коп.

Крім того наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 39 від 24.02.2023 ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільцем 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Так, згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон), кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч. 9 ст. 15 Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, згідно ч. 10 ст. 15 цього закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Встановлено, що ОСОБА_8 посвідчення водія в передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 08.05.1993 року № 340, спосіб не отримував, теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ не складав.

Окрім того, постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.12.2022 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

При цьому, постанова Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.12.2022, якою ОСОБА_8 позбавлено права керувати транспортними засобами на строк три роки не скасована.

Водночас, ОСОБА_8 , у невстановлений час 04.05.2023, перебуваючи в м. Краматорськ, Донецької області, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, через мережу Інтернет замовив у невстановленої особи виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 . При цьому ОСОБА_8 через мережу Інтернет надав вказаній особі фотокартку з власним зображенням, зразок власного підпису, що необхідно для виготовлення даного документа, повідомив свої персональні дані чим вчинив пособництво у виготовленні підробленого документа.

У подальшому 15.05.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні відділення №2 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: вул. Тріумфальна, 2, м. Краматорськ, Донецька область отримав поштове відправлення від невстановленої особи з виготовленим на його замовлення підробленим посвідченням водія НОМЕР_2 , з дозволом керування транспортними засобами категорій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , «С1» виданим на його ім`я Територіальним сервісним центром 0541 від 04.05.2023, бланк якого згідно висновку експерта № СЕ-19/125-23/9659-ДД від 06.09.2023, не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, та сплатив невстановленій особі за виготовлення вказаного посвідчення грошові кошти у сумі 11500 грн.

Окрім того 04.09.2023 близько 17 год. 40 хв., ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом марки «Daewoo Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по пров. Комарова в с. Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області, будучи зупиненим поблизу будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , нарядом Відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 та п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 є завідомо підробленим документом, діючи з прямим умислом використав завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане Територіальним сервісним центром 0541 на його ім`я 04.05.2023, шляхом його пред`явлення поліцейському Відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області сержанту поліції ОСОБА_14 , для перевірки на право користування і керування транспортним засобом.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-23/9659-ДД від 06.09.2023, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 виданого Територіальним сервісним центром 0541 від 04.05.2022 на ім`я ОСОБА_8 не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_8 покарання за: ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.01.2023 та призначити покарання у виді штрафу 34 000 грн. за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 999 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 16983 грн., за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 49 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 833 грн. на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 999 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 16983 грн. на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднавши покарання за даним вироком та невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.01.2023, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 2059 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 35003,00 грн. У решті вирок залишити без змін.

Зазначила, що при призначенні обвинуваченому покарання місцевим судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України та не правильно застосовано положення ч. 1 ст. 71 КК України. Так, кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України вчинене ОСОБА_8 до постановлення вироку Прилуцького міськрайонного суду від 11.01.2023, а інші правопорушення після постановлення вироку від 11.01.2023, тому виходячи з вимог закону, покарання ОСОБА_8 необхідно призначити як із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, так і з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та ч. 1 ст. 71 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, доказами, що не оспорюються в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи, як і кваліфікація дій обвинуваченого, ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі статті 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Покарання обвинуваченому визначено з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних щодо особи, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказаний висновок узгоджується з нормами ст. 65 КК України, в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, призначаючи обвинуваченому покарання суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Крім того, як зазначено у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох кримінальних правопорушеннях, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених після постановлення першого вироку, і остаточно за сукупністю вироків.

Однак, місцевим судом при призначенні ОСОБА_8 покарання вказаних норм не дотримано та не застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_8 вчинив 04.12.2020, тобто до постановлення вироку Прилуцького міськрайонного суду від 11.01.2023, а інші кримінальні правопорушення після його постановлення.

Отже, з урахуванням викладеного, ОСОБА_8 необхідно призначити покарання як із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, так і ч. 1 ст. 71 КК України.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду - скасуванню в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Керуючись ст., ст. 404, 407, 408, 418, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного йому покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.01.2023 та призначити покарання у виді штрафу 34 000 грн.

За ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 999 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 16983 грн.;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 49 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 833 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 999 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 16983 грн.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати покарання за даним вироком та невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.01.2023, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 2059 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 35003,00 грн.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.-

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4