30 вересня 2024 року Єдиний унікальний № 501/3393/24 Провадження № 1-кп/501/252/24
УХВАЛА

Іменем України

26 вересня 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівського міського суду Одеської області

у складі: головуючого: ОСОБА_1 секретаря судового засідання ОСОБА_2

номер справи 501/3393/24 номер провадження 1-кп/501/252/24

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що надійшов 06 серпня 2024 року від Біляївської окружної прокуратури, номер кримінального провадження № 0000159 внесеного до ЄРДР від 14 лютого 2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,-

участь у справі приймали: прокурор - ОСОБА_4

захисник обвинувачуваного - ОСОБА_5 ,

обвинувачений (ВКЗ) - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин клопотання.

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, із затвердженим обвинувальним актом.

Кримінальне провадження призначено судового засідання.

26 вересня 2024 року в судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 підтримано наявне в матеріалах справи клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скеровано до суду 24 вересня 2024 року.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13 лютого 2024 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_3 не маючи передбаченого законом дозволу, діючи умисно усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимог п. 1 «Переліку видів майна, що може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою ВР України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-ХІІ, п.п. 9,11,15, «Положення про дозвільну систему» затвердженого Постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами, п. 11.7 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 21 серпня 1998 року № 662, незаконно придбав невстановленим способом:

?ручну короткоствольну нарізну бойову вогнепальну зброю 9-мм.

?самозарядний пістолет Макарова (ПМ), серії/№ НОМЕР_1 випуску (магазин

№3037 2), виробництва Іжевського механічного заводу, м. Іжевськ, СРСР (далі -

пістолет);

? 8 боєприпасів 9-мм. патрони до пістолета Макарова (ПМ) (9х18) (далі -

патрони).

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою вчинення розбійного нападу на ОСОБА_6 умисно, без передбаченого законом дозволу 14 лютого 2024 року став зберігати та носити безпосередньо при собі вищевказаний пістолет, який був спорядженим 8-ма патронами.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затверджений Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затверджений Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затверджений Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затверджений Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затверджений Законом України 19 лютого 2023 року № 8419, Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023, затверджений Законом України 02 травня 2023 року № 3057-IX, в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022 року, Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 9532, затверджений Законом України від 26 липня 2023 року № 451), Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734 від 06 листопада 2023 року затверджений Законом України від 08 листопада 2023 року в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год. 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

В період дії воєнного стану, 14 лютого 2024 року ОСОБА_3 , з метою протиправного вилучення майна, що належить ОСОБА_6 , шляхом вчинення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, заздалегідь підготувавши для вчинення злочину ручну короткоствольну нарізну бойову вогнепальну зброю 9-мм. самозарядний пістолет Макарова (ПМ), серії/№ НОМЕР_1 випуску (магазин №3037 2), виробництва Іжевського механічного заводу, м. Іжевськ, СРСР (далі - пістолет), який був споряджений вісьмома 9-мм. патронами до пістолета Макарова (ПМ) (9х18) (далі - патрони) та транспортний засіб - мопед марки «Suzuki» моделі «UG110SW» темносірого кольору, направився до магазину «Comfy», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи за вищевказаною адресою 14 лютого 2024 року, приблизно о 13:30 год. продовжуючи реалізацію свого злочинного задуму, направленого на вчинення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дочекався, поки ОСОБА_6 з рюкзаком на плечі вийшов з обмінного пункту, розташованого в будівлі магазину «Comfy» та направлявся до свого автомобіля.

Залишивши мопед на стоянці вказаного магазину, ОСОБА_3 , підійшов ззаду до ОСОБА_6 та з пістолету, який був споряджений патронами, здійснив 3 постріли в ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального сліпого кульового поранення ділянки лівого кульшового суглобу: рани верхньої третини зовнішньої поверхні лівого стегна, відкритого перелому лівої голівки та шийки стегнової кістки, перелому вертлюгової западини зліва з переходом на сідничну кістку, гематоми лівого внутрішнього заутульного м`яза; вогнепального наскрізного поранення правої гомілки; вогнепальної рани правої половини калитки, гематоми правої половини калитки.

Ушкодження у вигляді вогнепального сліпого поранення лівого кульшового суглобу, рани лівої сідниці, відкритого перелому лівої голівки та шийки стегнової кістки, перелому вертлюгової западини зліва з переходом на сідничну кістку, гематоми лівого внутрішнього затульного м`яза та вогнепального наскрізного кульового поранення правої гомілки, як разом так і окремо, спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно а. 2.2.2 «Правила судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Після цього, ОСОБА_3 , діючи умисно, відкрито заволодів рюкзаком ОСОБА_6 , в якому знаходилися грошові кошти у сумі 18 250 (вісімнадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень, банківські картки, відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_6 за наступними номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АТ «ПУМБ» за наступними номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , планшет марки «APPLE IPAD», вартістю 5000 гривень.

З протиправно вилученим майном та грошовими коштами, ОСОБА_3 на мопеді марки «Suzuki» залишив місце події.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 було спричинено майнової шкоди на загальну суму 23 250 (двадцять три тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України за кваліфікуючою ознакою: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану; носіння, придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

31 травня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру та ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В підготовчого засідання 12 серпня 2024 року строк дії запобіжного заходу продовжений.

В даний час існує необхідність в продовжені строку дії запобіжного заходу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України викладені в клопотанні.

Тому, просить суд продовжити строк дії запобіжного заходу на 60 діб без визначення застави.

Позиція учасників судового процесу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав відсутності ризиків, на наявності яких наполягав прокурор, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання , домашнього арешту, або шляхом внесеня застави.

Окрім того , захисником обвинувачуваного адвокатом ОСОБА_5 заявлено письмове клопотання про скасування арешту майна , накладеного ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 лютого 2024 року, враховуючи що вказані в письмовому клопотанні речі були придбані ОСОБА_3 для передачі ЗСУ.

Потерпілий, його представник в судове засідання не з`явились , надали до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутністю.

Суд вислухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні до клопотань докази вирішує наступне.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Щодо клопотання про продовження терміну запобіжного заходу ОСОБА_3 .

Згідно з ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою чи не допущено безпідставне тривале розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Суд вважає, що у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені, пунктами першим, третім , п`ятим частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України , метою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ,є унеможливлення останнім переховуватися від суду. Даний ризик обґрунтовується тим ,що ОСОБА_3 не може не усвідомлювати імовірність засудження за інкриміновані кримінальні правопорушення, за ч.4 ст. 187 Кримінального кодексу України передбачена реальна міра покарання , у вигляді від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

У відповідності п. 3 ч.1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України продовжує існувати ризик впливу на потерпілого, свідків та експертів , спеціалістів у вказаному кримінальному провадженні з метою викривлення фактичних обставин вчиненого злочину. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях , які він безпосередньо отримав під час судового розгляду. На теперішній час потерпіла особа свідки в судовому засіданні допитані не були.

Крім цього , у відповідності до п.5 ч.1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України продовжує існувати ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. ОСОБА_3 обґрунтовано та об`єктивно підозрюється

у вчинені злочину ,що перекреслює будь яку повагу до охоронюваних державою цінностей життя та здоров`я людини , котрі є фундаментальними. Викладені факти свідчать про нехтування обвинуваченим охоронюваних законом цінностей встановлених державю, що свідчать про реальність ризику вчинення інших злочинів.

Відповідно до ч.2 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення , а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати суду ,що підозрюваний , обвинувачений , засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року, Суд зазначив (п. 175 справи), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

За даними матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості потребують перевірки і оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість кримінальних правопорушень, участь обвинуваченого щодо його вчинення, наявність соціальних зв`язків у обвинувачуваного та характеризуючі його особу, дані стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави суду вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним за для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

При цьому обрання інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку суду, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод обвинувачуваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, як вважає суд, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Крім того, до органу досудового розслідування та суду не надходило заяв від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до суду на першу про те вимогу.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на обвинувачуваного обов`язків, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, можуть покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, суд зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції особи, який з встановленою вірогідністю здатний завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що обмеження обвинуваченого права на свободу в даному випадку є виправданим, наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, у такому їх ступені, який є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії судового провадження та неможливості застосувати більш м`який запобіжний захід, суд вважає доцільним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому та відмовити стороні захисту в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинувачуваного, в силу характеру кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням наведеного застава судом не визначається.

Щодо клопотання про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді від 27 лютого 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 лютого 2024 року на майно вилучене під час обшуку гаражного кооперативу « Надія» , а саме:

?GPS-трекер у кількості 2 одиниць в коробках з трьома тримачами сім-карт- упаковано до сейф-пакету PSP2107679;

?ніж чорного кольору запаковано до сейф-пакету RAW 0218473;

?зарядний пристрій до радіостанції у кількості 5 одиниць та 3 радіостанції - упаковано до сейф-пакету RAW0218475;

?портативна станція РЕБ, запаковано до сейф-пакету RAW0218472;

?коробка в якій міститься диктофон марки «Олімпус» - запаковано до сейф-пакету WAR1932962

?три комплекти з гарнітурою (навушної) - запаковано до сейф-пакету PSP2296832;

?три мобільних телефона марки «Самсунг», мобільний телефон марки «LG»- запаковано до сейф-пакету PSP2107670;

?п`ять сім-карт - запаковано до сейф-пакету PSP2107669;

?трекер чорного кольору «ТОВ ВЮСТ» - запаковано до сейф-пакету PSP2107668;

?мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору - запаковано до сейф-пакету PSP2107676;

?документи на автомобіль Opel Vectra, документи на автомобіль BMW 525 - запаковано до сейф-пакету PSP2107664.

Ухвала обґрунтована тим, що вищезазначене майно визнане речовими доказами, є предметом вчинення кримінального правопорушення та знаряддям вчинення даного злочину, а повернення його може призвести до знищення чи його пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою проведення судових експертиз, досягнення дієвості кримінального провадження, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження .

Відповідно до ч.1 ст.174 Кримніального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування; арешт було накладено необґрунтовано.

Тобто особа, що заявила клопотання про скасування арешту, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Заявником до клопотання не було долучено доказів, які б підтверджували, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба.

Заява про скасування арешту не містить жодних обґрунтувань, на які би посилався заявник як на підставу скасування арешту за ч.1 ст.174 Кримніального процесуального кодексу України.

Окрім того за приписами ч. 9 ст. 100 Кримніального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Враховуючи вищевказане , суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про скасування арешту.

Висновок суду.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку суддя доходить висновку, про необхідність призначення справи до судового розгляду, також те що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави суду вважати про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з чим обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 174, 177, 178, 182, 183, 194, 196 197, 205, 206, 309, 315, 350, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 24 листопада 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, скасування арешту та повернення майна відмовити в повному обсязі.

Повний текст ухвали проголошено 30 вересня 2024 року о 12:00 годині.

Ухвала, може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий