Справа № 182/2132/23
Провадження № 1-кп/0182/246/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2024 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцїї в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2022 за № 0001264 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешкає у АДРЕСА_2 , пенсіонер, є особою з інвалідністю ІІ групи, із середньою освітою, одружений, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4

(у режимі відеоконфереції з власного пристрою)

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 03.11.2022 приблизно о 12.40 год., керуючи технічно справним автомобілем марки Mitsubishi Space Wagon, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлу пору доби з необмеженою видимістю та оглядовістю проїжджої частини, рухався у лівій смузі руху по вул. Електрометалургів у напрямку вул. Першотравнева в м. Нікополі Дніпропетровської області зі швидкістю близько 45 км/год.

Під час керування транспортним засобом - автомобілем марки Mitsubishi Space Wagon, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, в районі перехрестя де організовано рух по колу з АДРЕСА_1 , будучи неуважним до дорожньої обстановки, її змінам, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль марки ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , що рухалась попереду нього в одній смузі руху у попутному напрямку зі швидкістю 10 км/год., допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля з задньою частиною кузова автомобіля ВАЗ НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулось перекидання даного транспортного засобу.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху (далі по тексту ПДР, Правила), якими передбачено:

- п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104- 22/40165-ІТ від 16.02.2023, невиконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Внаслідок зіткнення ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудного відділу хребта, закритих компресійних переломів тіл І, II, III, IV грудних хребців, закритого перелому остистого відростку III грудного хребця, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 676 від 30.11.2022 відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або їх частин, або ударі о такі предмети, можливо об виступаючі частини в середині салону автомобіля, в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав. Суду показав, що 03.11.2022 він їхав на автомобілі Mitsubishi. Рухався зі сторони автовокзалу в сторону міськвиконкому в м. Нікополі. Це було в період часу з 11 до 12 год. Їхав у крайній лівій слузі зі швидкістю 45-50 км/год. Відволікся і не помітив, що догнав автомобіль ВАЗ, який рухався попереду в попутному напрямку. Від удару, або із-за того, що він переварений, автомобіль перевернувся. Після удару він зупинився біля кільця. Не згоден, що внаслідок ДТП у потерпілій такі тілесні ушкодження. Після зіткнення потерпіла сама вийшла з автомобіля, все знімала на телефон. Ще потерпіла сказала тоді «слав Богу, що пошкоджень немає». З місця ДТП потерпілу повезли до лікарні швидкою медичною допомогою. Потім він поїхав шукати потерпілу по лікарнях, щоб відшкодувати їй шкоду. Але йому ніхто адресу її не надав. Через 2 тижні він дізнався, що потерпіла пішла пішки додому з лікарні. А через 2 тижні дізнався, що вона взяла довідку. Він пропонував потерпілій 1,5 тис. доларів на лікування, але потім потерпіла сказала, що їй потрібно 4 тис. доларів. 500 доларів пропонував потерпілій за автомобіль, і під час судового розгляду пропонував 2 тис., долларів але потерпіла відмовляється. Він разів 3 приїжджав додому і пропонував потерпілій 2 тис. Потерпіла сказала йому, що порадиться з адвокатом. Потім через годину зателефонувала і сказала, що вона не згодна, що буде писати позовну заяву. Цивільний позов, заявлений потерпілою визнає частково. Таких грошей у нього немає, він є пенсіонером і особою з інвалідністю ІІ групи, отримує невелику пенсію.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , не оспорюючи вину та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить врахувати при призначенні покарання, що обвинувачений вину повністю визнав, покаявся, просив вибачення у потерпілої, вживав заходів до досудового врегулювання матеріальних претензій. Що він є пенсіонером за віком, та особою з інвалідністю ІІ групи, тому просив призначить йому мінімальне покарання. В задоволенні цивільного позову просить відмовити з причин, викладених ним у письмових запереченнях.

Позиція потерпілої та її представника

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показала, що обвинуваченого раніше не знала. 03.11.2022 їхала з роботи, працює вона на ринку. Їхала на автомобілі ВАЗ 2106. Їхала по АДРЕСА_3 . Там був пішохідний перехід і там стояла дівчина з малюком. Швидкість у неї була невелика. Відчула удар ззаду. Автомобіль її перевернувся. Вона була пристебнута ременем безпеки і не розуміла, що сталося. Приїхала швидка медична допомога і її відвезли до травмпункту. Потім її забрала донька, вона ходила в корсеті. Обвинувачений нічого їй не відшкодував, ні копійки не заплатив.

На той момент вона офіційно не працювала, а неофіційно працювала у ОСОБА_8 . Зараз не працює, оскільки ДТП змінила її життя. Вона не є собою пенсійного віку, але не працює із-за стану здоров`я. Зараз вона перебуває на обліку в центрі зайнятості, але наявні там вакансії їй не підходять, бо вона не може нічого піднімати.

Заявлений цивільний позов підтримує. ДТП, що сталася змінила все її життя, вона залишилася без роботи.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 вважаючи, що винуватість обвинуваченого повністю доведена, кваліфікація його дій не оспорюється. Однак вважає, що, враховуючи, що обвинувачений не вживав заходів щодо відшкодування шкоди, до нього необхідно застосувати додаткове покарання на максимальний строк. Заявлений потерпілою цивільний позов підтримав, наполягав на його задоволенні у повному обсязі.

Досліджені в судовому засіданні докази стосовно цивільного позову

-висновок № 926 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП, складеного 17 березня 2023 року, згідно якого: 1. Ринкова вартість, на період до моменту пригоди КТЗ - автомобіля ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 , пошкодженого в наслідок ДТП 03.11.2022, становить 50 748,69 грн. 2. Вартість відновлювального ремонту, необхідного КТЗ - автомобілю ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 , пошкодженого в наслідок ДТП 03.11.2022, становить: 85 157,58 грн. 3. Величина матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - автомобіля ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 , пошкодженого в наслідок ДТП 03.11.2022 становить: 50 748,69 грн.;

- висновок № 926-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості залишків колісного транспортного засобу, складеного 19 квітня 2023 року, згідно якого: Вартість залишків автомобіля ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , пошкодженого в наслідок ДТП 03.11.2022, становить: 4 706,84 грн.;

- копії записів з медичної карти ОСОБА_6 , копія протоколу МРТ обстеження грудного відділу хребта ОСОБА_6 , копія мультизрізової комп`ютерної томографії грудного відділу хребта ОСОБА_6 , копії консультаційних висновків спеціаліста; копії електронних направлень ОСОБА_6 (консультація травматолога); копії фіскальних чеків витрати на лікування.

Оцінка доказів судом

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Сам факт ДТП обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує.

Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд констатує, що обвинувачений не заперечує, що за вищевказаних обставин був учасником дорожнього руху.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_3 , знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що вона їхала на автомобілі з невеликою швидкістю, і обвинувачений, який їхав позаду неї на автомобілі вдарив її автомобіль в задню частину. В результаті удару сталося перекидання її автомобіля.

Суд вважає, що порушення водієм ОСОБА_3 п. 12.3 Правил дорожнього руху, а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

В діях водія ОСОБА_3 має місце порушення вимог п. 12.3 ПДР та вони знаходяться в причинному зв`язку з настанням автопригоди.

Таким чином з урахуванням отриманих та проаналізованих доказів: показів обвинуваченого, потерпілої, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, необережними діями ОСОБА_3 було порушено Правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом, провина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю.

Наведене свідчить, що в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність його дій вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, перебуває у причинному зв`язку з зіткненням з автомобілем ВАЗ НОМЕР_5 , під керуванням потерпілої.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом автомобілем, який хоча й був технічно-справним, порушив вимоги ПДР. Також суд ураховує, що наслідком ДТП є спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій.

Також суд враховує особу винного.

Так, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, судимості не має (а.п. 131). Має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо (а.п. 134). Є особою з інвалідністю ІІ групи. Одружений, будь яких утриманців не має. На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 133).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).

При цьому, судом враховується, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що ОСОБА_3 визнав свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Враховуючи всі зазначені обставини, думку потерпілої з приводу покарання обвинуваченому, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді штрафу з застосуванням до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Стосовно визначення справедливого розміру додаткового покарання суд враховує наступне.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту.

Суд вважає, що обставини, які встановлені у судовому засіданні: спосіб і обстановка вчинення необережного кримінального правопорушення свідчать, що ОСОБА_3 не є суспільно небезпечною особою. З урахуванням сукупних даних можна зробити висновок про те, що позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, враховуючи дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, в останній редакції від 18.09.2023, заявлено уточнений цивільний позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту - МТСБУ) та ОСОБА_3 , згідно якого вона просить суд стягнути з МТСБУ завдану шкоду, а саме витрати на лікування у сумі 4 232 грн. 10 коп. та з ОСОБА_3 шкоду пов`язану із фізичним знищенням автомобіля ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 у сумі 51 341,85 грн. та спричинену моральну шкоду у сумі 150 000,00 грн., а всього 201 341,85 грн.

Позиція сторін стосовно заявленого цивільного позову

Позиція позивачки і її представника

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 просила задовольнити позовні вимоги. Посилалася на обставини викладені в уточненій позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудного відділу хребта, закритих компресійних переломів тіл 1, 2, 3, 4 грудних хребців, закритого перелому остистого відростку 3 грудного хребця. Підтверджені понесені нею витрати на придбання лікарських засобів та медичних препаратів (реальні збитки) становлять 4 232,10 грн.

Також, внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який вона придбала близько 10 років тому, перебував у її фактичному володінні, яким вона користувалась на законних підставах, було фізично знищено.

Так згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 926 від 17.03.2023, ринкова вартість, на період до моменту пригоди автомобіля ВАЗ-21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 50 748,69 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля, становить 85 157,58 грн. Величина матеріального збитку завданого власнику автомобіля, пошкодженого в наслідок ДТП 03.11.2022, становить: 50 748,69 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, вартість залишків автомобіля ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 4 706,84 грн.

Згідно товарних чеків № 926 від 17.03.2023 та № 926-1 від 19.04.2023, вартість проведених автотоварознавчих досліджень, становить 3 000 грн. та 2 300 грн., відповідно.

Таким чином, загальний розмір завданої шкоди (реальні збитки) пов`язаний із знищенням автомобіля ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 становить: (50 748,69 грн. - 4 706,84 грн.) + 3 000,00 грн. + 2 300,00 грн. = 51 341,85 грн.

Завдана їй моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням автомобіля. Так, внаслідок ДТП вона отримала суттєві для її здоров`я тілесні ушкодження. Через сильні болі вона вже майже вісім місяців не може засинати без снодійних та знеболювальних препаратів. Жахливою для її розуміння обставиною, яка не дає їй спокою, є те, що водій ОСОБА_3 рухався по центральній вулиці міста із такою швидкістю, що внаслідок зіткнення її автомобіль перекинувся. Постійно думає про те, як сталася ДТП, згадує як вона не могла самостійно вилізти із перевернутого автомобіля та у цей час виникла загроза загорання автомобіля. Після ДТП вона стала нервозною, оскільки відчуває, що всі її заощадження, які мали б бути витрачені в інтересах її сім`ї, були витрачені на лікування. Через безпорадність, пов`язану з травмуванням, вона довгий час не може забезпечувати свою сім`ю всім необхідним, що негативно впливає на добробут сім`ї та як наслідок призводить до душевних страждань. До ДТП вона активно користувалася автомобілем. Автомобіль був не лише засобом для того, щоб вчасно приїздити на роботу але ще й використовувався по господарству. На автомобілі вона із дочкою виїжджали з міста під час його обстрілів та у разі небезпеки могли б на ньому евакуюватися. Звичайний повсякденний уклад життя, який був до ДТП, повністю зруйновано. Попереду ще значний термін реабілітації як фізичного стану, оскільки лікарями забороняються будь-які, навіть незначні навантаження, так і морально-психологічного стану, оскільки на сьогоднішній день забути пережите їй не вдається. Спричинену моральну шкоду оцінює в 150 000,00 грн.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 заявлений цивільний позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Позиція відповідачів

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов потерпілої визнав частково.

У відзиві на позовну заяву - захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , вказує, що як вбачається з висновку наданого потерпілою, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодженого внаслідок ДТП 03.11.2022 становить 85 157,58 грн. при його ринковій вартості на період до моменту пригоди 50 748,69 грн. Однак, середня вартість автомобіля аналогічної марки, такого ж року випуску становить 13 759,00 грн., 21 621,00 грн., 20 000,00 грн., 17 300,00 грн., 19 655,00 грн., 15 724,00 грн. А отже середня ціна автомобіля аналогічної марки та року випуску становить 18 009,83 грн., що значно менше вартості автомобіля, яка зазначена у Висновку № 926 від 17 березня 2023 року та становить 50 748,69 грн.

Також вважає, що надані висновки експерта не є належним і допустимим доказом по даній справі з огляду на те, що у порушення ч. 7 ст. 102 ЦПК України та п. 4.12 Інструкції № 53/5 від 08.10.1998 у вступних частинах висновків, відсутнє попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 КК України. Просить надані висновки не брати судом до уваги, оскільки складені вони експертом без врахування положень ЦПК України та Інструкції №53/5 від 08.10.1998.

Порядок відшкодування завданої шкоди має відбуватися в порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і потерпіла мала передати залишки транспортного засобу обвинуваченому як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Вважає, що потерпіла не набула права на отримання від обвинуваченого відшкодування шкоди, оскільки автомобіль йому не передавався.

Стосовно відшкодування спричиненої моральної шкоди, вказує, що потерпілою не надано належних та допустимих доказів на підтвердженнях своїх слів, зокрема квитанцій/чеків на придбання снодійних та знеболювальних медичних препаратів, квитанцій/чеків, які б підтверджували значні витрати заощаджень на лікування, до позову не надано рекомендацій та відповідних приписів лікарів, які б підтверджували необхідність значного терміну реабілітації. Ніяким чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди. Вважає, що даний розмір моральної шкоди не є справедливим та співмірним, тому стягнення такого розміру моральної шкоди приведе до безпідставного збагачення потерпілої.

Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином в загальному розмірі 201 341,85 грн. відмовити повністю.

Ухвалою суду від 18.09.2023 Моторне (транспортне) страхового бюро України залучено до участі у кримінальному провадженні в якості цивільного відповідача.

Представник цивільного відповідача МТСБУ за довіреністю ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на цивільний позов. У відзиві просить розглянути справу без участі представника МТСБУ. В обґрунтування заперечення вказує, що повністю не погоджується з заявленим цивільним позовом.

В дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 03.11.2022 за участю транспортного засобу Міцубісі реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 має нести відповідальність винна особа в дорожньо-транспортній пригоді. Статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено чіткий перелік випадків, за яких МТСБУ відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. На момент настання ДТП транспортний засіб Міцубісі реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 не було забезпечено договором обов`язкового страхування внаслідок чого потерпіла звернулася з позовом до МТСБУ для відшкодування нанесеної шкоди в порядку підпунктом «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Аналіз вищенаведених положень свідчить про існування у МТСБУ обов`язку по відшкодуванню шкоди, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, в разі відсутності у винної особи договору обов`язкового страхування, тільки водію транспортного засобу, який є забезпеченим в розумінні п. 1.7 ст. 1 Закону, тобто має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Потерпілою не надано доказів того, що транспортний засіб ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 був забезпечений, а отже у МТСБУ відсутні підстави сплачувати виплату передбачену ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон № 1961-ІV).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. На підставі звіту встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 85 157,58 грн., а ринкова вартість вказаного транспортного засобу до ДТП становить 50 748,69 грн. то керуючись ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення розміру регламентної виплати потрібно визначити утилізаційну вартість транспортного засобу після ДТП.

Що стосується відшкодування спричиненої шкоди на лікування, то надані документи потерпілою, а саме копії чеків є нечитабельними внаслідок чого МТСБУ не може встановити пов`язаність з даною ДТП.

Також, у порушення норми ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілою не було надано Страховику належним чином завірені копії документів та оригінали чеків, що підтверджують витрати на лікування внаслідок чого позбавляє можливості МТСБУ розслідувати страховий випадок.

Також, у зв`язку з розглядом справи судом кримінального провадження у страховика на підставі абз. 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає обов`язок призупинити розгляд заяви потерпілого.

Відповідно до абз. 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог до МТСБУ.

При вирішенні цивільного позову суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Ч. 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику застосування судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», (зі змінами та доповненнями) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

І. Щодо вимог до МТСБУ про відшкодування витрат на лікування

Відшкодування шкоди

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Правовий статус МТСБУ визначено в Законі № 1961-ІV. Так, за пунктом 39.1. ст. 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 41 Закону № 1961-ІV передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій.

Згідно з пунктом 41.1. статті 41 Закону № 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону №1961-ІV саме МТСБУ відшкодовує шкоду потерпілому, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, власник якого ОСОБА_3 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 465/4621/16-к колегія суддів зазначила, що для розгляду у кримінальному провадженні цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.

Щодо позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим понесла витрати на лікування. Майнову шкоду в сумі 4 232 грн. 10 коп. потерпіла просить суд стягнути з МТСБУ.

У позовній заяві потерпіла вказує, що на лікування нею було витрачено 4 232,10 грн., на підтвердження чого надала копій фіскальних чеків.

Суд звертає увагу на ту обставину, що деякі копії фіскальних чеків є не читабельними.

З копій записів з медичної карти потерпілої, копії протоколу МРТ обстеження грудного відділу хребта потерпілої, копії мультизрізової комп`ютерної томографії грудного відділу хребта потерпілої, копій консультаційних висновків спеціаліста, вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 проходила обстеження та лікувалася, внаслідок травми, яку отримала 03.11.2022.

Суд вважає доведеними відповідними фіскальними чеками витрати на лікування в сумі 2 683 грн. 90 коп.

Вимоги про стягнення 1 548 грн. 26 коп., задоволенню не підлягають через погану якість копії фіскального чеку, нерозбірливу назву препарату (фіскальні чеки від 10.11.2022; 15.11.2022 та 23.11.2022).

Суд вважає доведеними наявними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, фіскальними чеками витрати на лікування і вказана сума становить 2 683 грн. 90 коп. Зазначена сума підлягає стягненню з МТСБУ. В решті позовних вимог, у даній частині, суд відмовляє.

ІІ. Щодо позовних вимог потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної із фізичним знищенням автомобіля

Згідно з пунктом 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП /п. 30.2 ст. 30 Закону № 1961-IV/.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку № 926 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП, складеного 17 березня 2023 року, ринкова вартість, на період до моменту пригоди автомобіля ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 становить: 50 748,69 грн. Вартість відновлювального ремонту, необхідного автомобілю ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить: 85 157,58 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить: 50 748,69 грн.

Згідно висновку № 926-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості залишків колісного транспортного засобу, складеного 19 квітня 2023 року, вартість залишків автомобіля ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 становить: 4 706,84 грн.

Судом встановлено, що сума спричиненої матеріальної шкоди становить (50 748,69 4 706,94), 46 041,85 грн., а тому в цій частині позову вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, потерпілою понесені додаткові витрати, пов`язані залученням судового експерта ОСОБА_12 для визначення величини матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу в наслідок ДТП та визначення вартості залишків колишнього транспортного засобу, для отримання відшкодування збитків, сума витрат за надані послуги складає 3 000 грн. та 2 300 грн., на підтвердження потерпілою надано товарні чеки № 926 від 17.03.2023 та № 926-1 від 19.04.2023. Суд задовольняє вимогу про стягнення витрат на залучення експерта на суму 5 300, 00 грн. в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ставить під сумнів висновки експертного автотоварознавчого дослідження № 926 від 17 березня 2023 року та № 926-1 від 19 квітня 2023 року, оскільки під час їх проведення експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 102 КПК України у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Разом з тим за своєю процесуальною формою висновок експертного автотоварознавчого дослідження не є висновком експерта в розумінні статей 101, 102 КПК України, а тому аргументи захисника про протилежне є необґрунтованими.

Що стосується посилання захисника на те, що потерпіла не набула права на отримання відшкодування шкоди від обвинуваченого у зв`язку з тим, що автомобіль йому не передавався, суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Висновком № 926-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості залишків колісного транспортного засобу, складеного 19 квітня 2023 року, встановлено вартість залишків автомобіля ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Судом визначено суму спричиненого матеріального збитку, за виключенням суми вартості залишків автомобіля, а тому залишки автомобіля і не передається заподіювачу шкоди.

ІІІ. Щодо позовних вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій ОСОБА_6 було спричинено моральну шкоду, що виразилась в фізичному болю, душевних стражданнях, вимушених змінах в її житті внаслідок ушкодження здоров`я, необхідності проходження курсу лікування.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпіла фактично втратила автомобіль, що призвело до суттєвих змін у її повсякденному житті. Відсутність власного транспортного засобу створювала потерплій незручності у пересуванні та вирішенні побутових питань.

Участь у ДТП, яка сталася з вини обвинуваченого, спричинення тілесних ушкоджень, пошкодження належного потерплій майна, побутові незручності, пов`язані з неможливістю користуватися особистим транспортом, безумовно негативно вплинули на моральний стан потерпілої та призвели до душевних страждань.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій спричинено моральну шкоду, так як мало місце ушкодження їх здоров`я, що потягло за собою лікування, було змінено звичний уклад її життя, внаслідок чого вона переносила певні моральні страждання. Так, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про відчуття фізичного болю та стан стресу, оскільки такі явища є природними наслідками дорожньо-транспортної пригоди і зазвичай самі по собі викликають певні моральні страждання. Пошкодження належного потерплій майна (фактично його знищення), побутові незручності, пов`язані з неможливістю користуватися особистим транспортом, безумовно також негативно вплинули на моральний стан потерпілої та призвели до душевних страждань.

Тому, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких потерпіла зазнала, характеру немайнових втрат, ступеня тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з необхідністю витрачати час на лікування, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що підлягає відшкодуванню на користь потерпілої ОСОБА_6 моральна шкода в розмірі 70 000 грн.

При цьому, суд враховує висновок ВП Верховного Суду від 16 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц (14-538цс19), що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

На переконання суду саме такий розмір моральної шкоди, з урахування глибини страждань, не може вважатися завищеним або надмірним.

При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви,- з іншого.

Відшкодування шкоди

Потерпілою пред`явлено вимоги (відшкодування шкоди пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля; витрати із залучення судового експерта; відшкодування спричиненої моральної шкоди) до особи, яку вона вважає заподіювачем шкоди, обвинуваченого ОСОБА_3

Автомобіль ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебував у фактичному володінні потерпілої ОСОБА_6 і користувалась вона ним на законних підставах, а тому потерпіла має право вимагати відшкодування завданої їй шкоди пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля.

Потерпіла має право одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Враховуючи загальні норми ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності в таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля, чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП.

Власником та фактичним користувачем автомобіля марки Mitsubishi Space Wagon реєстраційний номер НОМЕР_1 є обвинувачений ОСОБА_3 .

Статтею 1187 ЦК України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК України, слід визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну).

Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об`єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку.

У свою чергу матеріальна, або фактична, ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними об`єктами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені потерплою майнова (шкода пов`язана з фізичним знищенням автомобіля; витрати із залучення судового експерта) та моральна шкода підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , як власника так і фактичного користувача транспортного засобу, та винної особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішення питання про запобіжний захід

Стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, запобіжний захід не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів та арештованого майна

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України

Речові докази:

- автомобіль марки Mitsubishi Space Wagon реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_3 - залишити останньому;

- автомобіль марки ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_6 - залишити останній;

- диск з відеозаписом ДТП 03.11.2022, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт на майно не накладався.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи, згідно довідки, в сумі 1 510 грн. 24 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тис.) грн. з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на користь ОСОБА_6 у відшкодування понесених витрат на лікування 2 683 (дві тис. шістсот вісімдесят три) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 46 041,85 (сорок шість тис. сорок одна) грн. 85 коп. спричиненого матеріального збитку; 5 300,00 (п`ять тис. триста) грн. 00 коп. витрат із залучення судового експерта; 70 000 (сімдесят тис.) грн. 00 коп. спричиненої моральної шкоди, а всього 121 341 (сто двадцять одну тис. триста сорок одну) грн. 85 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- автомобіль марки Mitsubishi Space Wagon реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_3 - залишити останньому;

- автомобіль марки ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_6 - залишити останній;

- диск з відеозаписом ДТП 03.11.2022, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт на майно не накладався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 1 510 (одна тис. п`ятсот десять) грн. 24 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження можуть отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1