Справа № 464/4219/20
пр.№ 1-в/464/170/24
У Х В А Л А

14 жовтня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання заступника начальника Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 №3886-IX відносно засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

заступник начальника Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про приведення вироку Сихівського районного суду м. Львова від 12.08.2020 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_4 з 06.10.2020 перебуває на обліку Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області. Законом України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», що набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 3028 грн. Вартість викраденого майна засудженим ОСОБА_4 на момент вчинення правопорушення у 2020 році не перевищувала 2102 грн. Таким чином, вважає, що на підставі ч.1, ч.3 ст.5, ч.2 ст. 74 КК України, ч.1 п.13 ст.537, ч.2 п.2 ст.539 КПК України слід привести вирок Сихівського районного суду м.Львова від 12.08.2020 відносно засудженого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України у відповідність до Закону України від 18.07.2024 №3886-IX.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, а тому розгляд вказаного подання здійснюється у відсутності згаданих осіб.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання, оглянувши матеріали особової справи №66/20, суд приходить наступного висновку.

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 12.08.2020 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Як вбачається з вказаного вироку, ОСОБА_4 перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , таємно, шляхом вільного доступу викрав майно потерпілої ОСОБА_5 , а саме самокат марки Amigo sport scooter super 200, чорного кольору із жовтими колесами вартістю 1200 грн., чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Разом з тим, Законом України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є адміністративним правопорушенням.

З врахуванням положень підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» два неоподатковувані мінімуми доходів громадян на даний час становлять 3028 грн.

Частинами 1, 3 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При цьому, відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і ч.3 ст.74 КК України.

Так, згідно з ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 3 даної статті КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону, норми, на які посилається представник органу пробації передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.

Відтак з врахуванням наведеного вище, зокрема того що, положеннями чинного законодавства не передбачено можливості приведення вироку суду у відповідність до закону, суд приходить до висновку, що подання органу пробації не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 537, 539 КПК України, суд,

постановив:

у задоволенні подання заступника начальника Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 №3886-IX відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1