Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7217/23
Провадження № 1-в/332/186/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про приведення судового рішення у відповідність до вимог чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання начальника Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про приведення вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2024 відносно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Ініціатор подання на адресу суду направив заяву про розгляд подання у його відсутності. Подання підтримує, просить задовольнити.

Прокурор вважає подання законним та таким, що підлягає задоволенню.

Засуджений надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, подання підтримує.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку в Заводському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2024, на підставі якого останнього було засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік.

Ініціатор подання просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, ч. 2 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч. 2 ст. 4 КК України та ч. 1 ст. 5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2 684 грн на час, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_4 діяння, кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2 684 грн за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак за відповідною частиною статті 185 КК України.

Відповідно часу, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_4 діяння згідно вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2024, станом на час вчинення кримінального правопорушення 06.07.2023, із врахуванням зазначених змін, поріг кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна настає за крадіжку вартістю понад 2 684 грн.

Як вбачається із зазначеного вироку, вартість майна, у здійсненні крадіжки якого обвинувачується ОСОБА_4 становить 2 142 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Подання начальника Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про приведення судового рішення у відповідність до вимог чинного законодавства задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2024.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі, у зв`язку із чим ч. 1 ст. 70 КК України не застосовувати.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1