ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/6160/23

н/п 1-кп/766/592/24

07.10.2024 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів:

ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю:

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження №0001239 від 26.06.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянин України, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який має повну загальну середню освіту, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що він 26.06.2023 близько 15.40 год, перебуваючи на території парку Слави в м. Херсон, поблизу перехрестя вулиць Гімназична та Дружби в м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, після раптово виниклого словесного конфлікту з громадянином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс останньому 1 один удар ножом в область живота потерпілого ОСОБА_8 , чим спричиним останньому, тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, яке в подальшому ускладнилося посттравматичним абсцесом печінки та ускладнилося поліорганною недостатністю, в результаті чого 30.07.2023 ОСОБА_8 помер в КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім О.С. Лучанського» ХМР.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

У відповідності до ч. 2 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За результатами проведення судового розгляду судом встановлено, що 26.06.2023 близько 15.40 год, ОСОБА_6 перебуваючи на території парку Слави в м. Херсон, поблизу перехрестя вулиць Гімназична та Дружби в м. Херсоні, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , наніс йому один удар колюче-ріжучим предметом, а саме ножом, в область живота потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, що спричинило смерть потерпілого.

Своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Вищевказані встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину інкримінованого обвинувачення не визнав, пояснив, що 26.06.2023 близько 16 год, він перебував зі своїм знайомим, який зараз перебуває в Германії, на території парку Слави в м. Херсон, сиділи на другій лавочці від дороги випивали пиво, поряд в кафе, яке знаходилось в метрах 100 від місця, де був обвинувачений, компанія осіб, голосно себе вела. Його знайомий відійшов, а один чоловік з компанії почав рухатись в бік обвинуваченого та виражався нецензурною лайкою, був в стані алкогольного сп`яніння. Цей чоловік мав велику статуру, був з оголеним торсом. Обвинувачений вказав, що раніше переніс інсульт, боявся, що якщо чоловік його вдарить, то він боявся за себе. ОСОБА_6 дістав свій ніж, коли чоловік був в метрах 10, відділив від нього ложку та виделку, узяв ніж у руку та сидів. Коли чоловік підійшов до нього близько, обвинувачений встав з ножом, чи чоловік сам напоровся, чи обвинувачений встав швидко, але чоловік напоровся на ніж, взявся за живіт сказав, що «ще зустрінемось» і пішов. Обвинувачений викинув ніж, та пішов. В цій компанії було троє людей, в тому числі і офіціантка. Компанія була в метрах 60 від обвинуваченого. Без будь-яких причин потерпілий почав йти в бік обвинуваченого, був агресивний, руки зжаті в кулаки, при цьому в руках потерпілий нічого не тримав. Ніж бере з собою на роботу, щоб порізати їжу та поїсти, був в сумці, німецький ніж. Потерпілий не бив ОСОБА_6 . Швидку обвинувачений не викликав.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що померлий ОСОБА_8 її син. Їй про те, що сина поранено та зібрали до лікарні, повідомили його друзі. При спілкування із сином на другий день після операції, він їй повідомив, що вони відпочивали, підійшов чоловік та викинув сміття, син зробив зауваження, хотів піти, чоловік його вдарив ножом. Лікарі сказали, що тяжкий стан. Втратив три літра крові. Син ходив гуляти, вживав спиртні напої. Син був високого зросту, худий, мав інвалідність по зору ІІІ групи. Цивільний позов не подавала.

В частину судових засідань потерпіла не з`являлась, про дату та час розгляду справи повідомлялась, письмово про причини неявки суду не повідомляла.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 26.06.2023 після обіду, він перебував з ОСОБА_11 , на території парку в м. Херсон, були на лавочці, зустрілись та вирішили випити пиво. В метрах 100 від них знаходилась компанія в кафе на літній площадці, які лаялись і випивали. Свідок відійшов туалет та не бачив як підійшов потерпілий, але чув, як останній сказав, що вони роблять безпорядок, бачив зі спіни, потерпілий кидався на ОСОБА_12 , на другий раз ОСОБА_12 вдарив ножом, сам удар ножом свідок не бачив, ніж побачив у ОСОБА_13 , коли той його викинув. Вказав, що потерпілий в порівнянні з ОСОБА_13 великої статури, тому ОСОБА_12 захищався. ОСОБА_14 прийшовся десь вище від поясу. Потім ОСОБА_13 сказав що ми йдемо, а чоловік, що нападав лише сидів і за щось тримався вище від поясу, навіть не обернувся. Компанія його лише спостерігала. Характеризує ОСОБА_6 , як спокійну людину.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є цивільною дружиною ОСОБА_6 18 років. ОСОБА_6 спритними напоями не зловживав, спокійна та хороша людина. 26 червня 2023 року, її чоловік, ОСОБА_12 , повинен був йти на чергування, він працює там сторожем. Він зібрав зранку собі сніданок, о сьомій ранку, та пішов, вона залишалась вдома. Десь о 10 годині, можливо об 11 години, свідок побачила, що він пішов у сторону парку Слави. Вона побачила з балкону, впізнала його. Подзвонила спитала куди він. Він сказав "по справах", пішов з сумкою. Десь півгодини вона попоралась біля газону і приїхала поліція, приблизно о 16 годині. Спитали про їх квартиру та будинок, запитали де чоловік. Вона повідомила, що він вдома. Поліція спитала чи був він у парку ОСОБА_16 , свідок сказала, що був і нам сказали збиратись. Приїхав інший наряд потім, знайшли сумку та забрали з кухні ножі. Не сказали що відбувається, сказали нам подзвонять. Наступного дня приїхала машина на допит свідків і тоді сказали, що сталося. Свідок поїхала у лікарню до ОСОБА_17 (потерпілого), щоб з`ясувати чим допомогти, і лікар сказав, що стан особливо тяжкий, але стабільний. Її спитали чи зловживав він алкоголем, багато алкоголю в крові. Потім вона пішла і зустріла сусідів, вони мешкали поряд. Свідок спитала як стан ОСОБА_17 , сказали що добре, вже ходить. Подзвонила слідчому, він підтвердив. Потім зустріла сусіда, він сказав що ОСОБА_17 погано, свідок поїхала в лікарню, лікар сказав що він знову зловживав алкоголем і стан знов тяжкий. Потім сказали, що його немає.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 в судовому засідання охарактеризували ОСОБА_6 з позитивної сторони, як врівноважену, виховану людину. Крім того свідок ОСОБА_20 пояснила, що померлого ОСОБА_8 також знала, він вживав спиртні напої.

На допиті інших свідків сторона обвинувачення не наполягала, зазначивши про неможливість їх явки.

Як письмові докази, що на думку прокурора доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України було подано та досліджено безпосередньо судом наступне.

Протокол огляду місця подія від 26.06.2023 року, з фото додатками, у присутності двох понятих. Відповідно до якого, місцем події є парк «Слави» в м. Херсоні, виявлено пачку з під цигарок «Mustang Blok», скляні пляшки з під пива « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « Янтарне світле», 2 пластикові стаканчики білого кольору, зроблено змив РБК, що визнано речовими доказами постановою старшого слідчого СВ Відділу поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області від 27.06.2023 року.

Довідка КНП «Херсонської міської клінічної лікарні ім. А.С. Лучанського» ХОР від 26.06.2023 року. Відповідно до якої, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.06.2023 року перебуває на стаціонарному лікуванні з діагнозом: колото-різана рана передньої стінки проникаюча у черевну порожнину з пораненням лівої долі печінки, портальної вени; гемоперитонеум; геморагічний шок ІІ ст.; алкогольне сп`яніння.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.06.2023 року та довідки до нього. Відповідно до яких ОСОБА_21 впізнала за фотознімками ОСОБА_6 , як особу, яку бачила на місці скоєння злочину.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.06.2023 року та довідки до нього. Відповідно до яких ОСОБА_10 впізнав за фотознімками ОСОБА_6 .

Постановою старшого слідчого СВ Відділу поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області від 08.08.2023 року ОСОБА_9 визнано потерпілою.

Постановою старшого слідчого СВ Відділу поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області від 27.06.2023 року визнано речовим доказом мобільний телефон Redmi imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

Протокол огляду місця події від 30.07.2023 року в присутності понятих з фото таблицею. Відповідно до якого оглянуто за участю чергового лікаря КПН «ХМКЛ ім. А.С. Лучанського» ХОР, оглянуто приміщення лікарні, виявлено труп ОСОБА_8 .

У довідці про підтвердження смерті КУ «Бюро СМЕ» ХОР вказано, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Причина смерті: поліорганна недостатність; постравматичний абсцес печінки; проникаюче колото-різане поранення тулубу з ушкодженням печінки.

Відповідно до висновку експерта №» 713 від 12.08.2023 року щодо медичної експертизи трупу ОСОБА_8 :

-смерть настала внаслідок колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки, що ускладнилося посттравматичним абсцесом печінки та ускладнилося поліорганною недостатністю, що підтверджується даними медичної документації, внутрішнього та гістологічного досліджень;

-при судово-медичній експертизі трупа виявлено: колото-різане поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки (за даними мед. карти), яке утворилося від колюче-ріжучої дії колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа 26.06.2023 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку експерта № 262 від 10.08.2023 року, при судово-медичній експертизі гістопрепаратів від трупу ОСОБА_8 , 1982 р.н., зроблено висновок: гостра нирково-печінкова недостатність; набряк мозку, м`яких мозкових оболонок; фокусний набряк легенів; дистрофічні зміни внутрішніх органів.

Згідно із висновком судово-психіатричного експерта № 68 від 16.08.2023 року, ОСОБА_6 психічними захворюваннями в сенсі ст. 19 ч. 2 КК України не страждав і не страждає. У період часу, що цікавить слідство, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, тоді міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування медичного характеру ОСОБА_6 не потребує.

Протокол проведення слідчого експерименту від 09.08.2023 року за участю свідка ОСОБА_10 . В ході проведення слідчого експерименту останній вказав, що 26.06.2023 року він зустрівся вдень із своїм знайомим ОСОБА_6 , пішли до парку «Слави» в м. Херсоні, де пройшовши перехрестя вулиць Дружби та Гімназичної пройшли в парк до 2-ї лавочці від перехрестя, де сіли відпочивати та вживали алкогольні напої. Свідок відійшов оправити нужду до дерев, повернувшись до лавки побачив, що поблизу ОСОБА_6 знаходився невідомий чоловік. ОСОБА_6 та невідомий чоловік стояли на доріжці поблизу лавки. В цей час свідок побачив різкий рух правою рукою в бік невідомого чоловіка, після чого ОСОБА_6 розвернувся, а цей чоловік присів. Далі ОСОБА_6 сказав, що він порізав цього чоловіка, після чого свідок в праві руці ОСОБА_22 побачив ніж. Після цього свідок та ОСОБА_22 пішли в бік центральної алеї, де останній викинув ніж.

За участю ОСОБА_6 та його захисника, проведено слідчий експеримент, що вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 01.09.2023 року, долучено фото та диск. Відповідно до змісту протоколу, в ході слідчого експерименту ОСОБА_6 показав, що 26.06.2023 року близько 15-00 год він разом з ОСОБА_23 прийшли до парку «Слави» в м. Херсоні відпочити, він випив пива. У парку сіли на другу лавочку відносно проїзної частини. Через декілька хвилин ОСОБА_23 пішов справити нужду до кущів в метрах 5 від лавки. В цей час з кафе почав йти в сторону ОСОБА_6 та нецензурно виражатись, погрожуючи, що ОСОБА_6 зараз буде лежати. Коли цей чоловік підійшов ближче до ОСОБА_6 , останній дістав ніж, який знаходився в сумці, яка лежала на лавці. Ніж був розкладний марки «Браунінг». Коли чоловік підійшов, ОСОБА_23 вже знаходився поблизу лавки. ОСОБА_6 в подальшому заявив, що чоловік бачив ніж в його руці, але продовжував скорочувати дистанцію. Коли цей чоловік був на відстані менше метра, ОСОБА_6 тримаючи ніж в правій руці, наніс 1 удар в живіт вказаному чоловіку в нижню частину живота поштовхом, ніж зайшов всередину, після чого не випускаючи ніж, ОСОБА_6 його вийняв. Після цього ОСОБА_6 сказав ОСОБА_23 , що трапилось і що треба йти. Невідомий чоловік пішов в бік кафе, тримаючись за живіт. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_23 пішли в напрямку центральної алеї парку, де викинув ніж в кущі (в бік вул. Артилерійської), так як відійшов від шоку та зрозумів, що зробив.

До вказаних протоколів від 09.08.2023 року, 01.09.2023 року долучено диски, які судом не досліджувались, оскільки у учасників справи не мають зауважень до відомостей, вказаних в протоколах і не оспорюють їх, і на огляді дисків не наполягали.

Щодо зауваження захисника, що до протоколів мають додати не диски, а саму камеру або носій, на який було спочатку записано відомості, суд вказує наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучені до матеріалів провадження як речові докази CD-диски з відеозаписами обставин подій були виготовлені у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

Така позиція узгоджується із судовою практикою, де аналогічна правова позиції викладена в постанові Касаційного кримінального суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 677/2040/16-к (провадження № 51-5738км19).

Відповідно до висновку експерта № 40/173 від 08.09.2023 року по факту смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зроблено такі підсумки:

-При судово-медичній експертизі трупа виявлені ушкодження: колото-різане поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки (за даними мед карти), яке утворилося від колюче-ріжучої дії колючо-ріжочого предмету типу клинка ножа 26.06.2023 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

-Утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , способом та при обставинах, як вказано в протоколі проведення слідчого експерименту від 01.09.2023 року та у протоколі допиту підозрюваного від 01.02.2023 року не виключаються.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.06.2023 року постановлено: накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час особистого обшуку в ході затримання гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбувся 27.06.2023.2023, а саме:

- мобільний телефон Redmi imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ;

- штани джинсові;

- сорочка блакитного кольору.

ОСОБА_6 не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога (довідка № 239 від 27.06.2023 року, довідка за № 449 від 13.07.2023 року).

Відповідно до інформації начальника СП ВП № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліках у відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області не перебуває, скарг та нарікань від сусідів не надходило, алкогольні та наркотичні засоби не вживає, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_6 затримано 26.06.2023 року. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.06.2023 року обрано запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою рахувати з 26.06.2023 року.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив, що поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність в нього умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого, а тому повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки - тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Так, знаряддям вбивства є ніж, який обвинувачений завжди носив з собою в сумці, коли йшов на роботу для використання під час прийняття їжі. Тобто заздалегідь знаряддя злочину ОСОБА_6 не готував, а під час конфлікту ніж був в його сумці.

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не були знайомі, тобто між ними не було жодних відносин, в тому числі і неприязнених, які б в свою чергу могли би викликати бажання позбавити життя потерпілого. Причина конфлікту між обвинуваченим та потерпілим виникла раптово, в тому числі і через поведінку потерпілого (який перебував в стані алкогольного сп`яніння, як вказано в довідці від 26.06.2023 року).

ОСОБА_6 26.06.2023 року під час скоєння злочину, міг керувати своїми діями, усвідомлював їх, як вказано у висновку експерта № 68. Тобто, дістаючи ніж ОСОБА_6 , свідомо був готовий його застосувати, він чекав, поки потерпілий до нього підійде, коли останній підійшов, то ОСОБА_6 наніс один удар ножем в живіт ОСОБА_8 , об`єктивно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння. Завдаючи удар ножем в живіт, обвинувачений припускав, що таким ударом буде заподіяно проникаючого ножового поранення, і, відповідно, припускав настання наслідків у виді завдання будь-якої тяжкості шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто ОСОБА_6 діяв із неконкретизованим (невизначеним) умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, а до настання смерті ОСОБА_8 від такого пошкодження ставився необережно. Про що також вказує, поведінка ОСОБА_6 , який після завдання удару ножем потерпілому замість викликати швидку, пішов з місця події.

При цьому, суд бере до уваги висновки Верховного Суду під час розгляду справи №428/11944/19, де він дослідив питання відмежування умисного вбивства від умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Так ВС зазначив, що умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення. Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК).

Також ВС відзначив, що питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України). Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Також, суд враховує роз`яснення, викладені у п. 22 Постанови № 2 від 07.02.2003 року ВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Суд відхиляє доводи захисника про необхідність засудження обвинуваченого за ст. 118 КК України, з підстав зазначених вище, а також зазначає наступне.

Відповідно до ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК).

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, визначеного ст. 118 КК України, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Відповідно до показів ОСОБА_6 , даних під час судового розгляду, відомостей зафіксованих в проколах проведення слідчого експерименту від 09.08.2023 року, 01.09.2023 року, на підставі інших досліджених доказів, судом встановлено, що потерпілий рухався в бік обвинуваченого вживав нецензурну лайку, при цьому жодних предметів та речей, які б могли становити загрозу іншій особі, в руках не тримав, жодного удару обвинуваченому не наніс, жодної дії, яка б загрожувала життю, здоров`ю або майну обвинуваченого, потерпілий не зробив. Так, оскільки дії потерпілого не становили реальної загрози життю, здоров`ю або майну обвинуваченого, то це виключає стан необхідної оборони.

Приписами ст. 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Суд, дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, оцінивши кожний доказ за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про винуватість обвинуваченого, і констатує, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 121 КК України, як завдання тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є те, що він шкодує про наслідки вчиненого, розкаюється у своєму вчинку, про що повідомив в дебатах та під час останнього слова.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено.

Також суд враховує, що ОСОБА_6 , має сім`ю, а саме: цивільну дружину, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг на свою поведінку не має, на обліку у лікарая-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у пункті 77 рішення в справі «Довженко проти України» від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат за проведення експертиз у сумі 1795, 35 грн., а саме: судово-молекулярні експертизи №СЕ-19/115-23/10189-БД (449,82 грн.); № СЕ-19/115/23/10187-БД (134,29 грн.); №СЕ-19/115-23/10281-БД (1211,24 грн.), то суд позбавлений можливості вирішити питання про стягнення витрат за проведення даних експертиз, про які вказано прокурором, оскільки дані експертизи не надані суду для долучення до матеріалів справи та не надано суду відомостей про їх вартість.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відраховувати з дати затримання - 26.06.2023 року.

Зняти арешт з: мобільного телефону Redmi imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ; штанів джинсових; сорочки блакитного кольору та повернути власнику ОСОБА_6 .

Речові докази: пачку з під цигарок «Mustang Blok», скляні пляшки з під пива «Чернігівське світле», « Янтарне світле», 2 пластикові стаканчики білого кольору, змив РБК - знищити.

Диски зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим в той же самий строк з моменту отримання копії вироку.

Судді:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3