УХВАЛА

07 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 552/3066/17

провадження № 51-151ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 червня 2024 року щодо неї,

установив:

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року ОСОБА_4 засуджено до покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією 1/2 частини належного особистого майна;

- за ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_4 визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією 1/2 частини належного особистого майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено рахувати з моменту її затримання.

У строк відбування покарання зараховано строк її перебування під вартою, з 27 березня 2017 р. по 20 червня 2017 р. день за два відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, та з 21 червня 2017 р. по 13 липня 2017 р. відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 червня 2024 року вирок суду першої інстанції змінено.

Перекваліфікувано дії ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року і на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів щодо удосконалення видів кримінальних покарань в умовах воєнного стану» № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року, призначено їй покарання за цим законом у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності і кримінальне провадження за ч. 1 ст. 309 КК України закрито відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Виключено з вироку посилання на застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України та рішення про призначення ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та ч. 2 ст. 309 КК України.

Визнано вважати ОСОБА_4 засудженою до покарання, призначеного судом за ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією 1/2 частини належного особистого майна.

Виключено з мотивувальної частини вироку вказівку суду як посилання на доказ на протокол про результати аудіо- відеоконтролю особи з додатками у вигляді флеш-накопичувачів №144, №147, складений оперуповноваженим ВП №1 Полтавського ВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_5 , у якому відображено хід проведення відносно ОСОБА_4 вказаної негласної слідчої дії.

У решті вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку. Одночасно просить суд поновити строк на їх касаційне оскарження.

Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

З наданої ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65» інформації засуджена ОСОБА_4 перебуває під вартою та копію ухвали апеляційного суду від 19 червня 2024 року отримала особисто 17 липня 2024 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в її особовій справі.

Суд касаційної інстанції, враховуючи зазначені у клопотанні причини пропуску строку та обставини звернення з касаційною скаргою, вважає за необхідне поновити засудженій строк для подачі касаційної скарги .

Однак перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, автор скарги у порушення зазначених вище вимог не зазначає у чому саме, на її думку, полягає незаконність чи необґрунтованість цих судових рішень відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК України і доводи на обґрунтування цього.

Також касатору слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Крім того, обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України, не є відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Отже, засуджена у своїй касаційній скарзі має зазначити прохання щодо судових рішень з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України, а зазначене нею прохання не узгоджується із указаними повноваженнями суду касаційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши касатору строк для усунення недоліків.

Слід зазначити, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги або шляхом подання додаткових документів, якщо скаржник у порушення вимог КПК України, не надав усіх документів, які мають подаватися разом із касаційною скаргою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Водночас, враховуючи невідповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити, що для складання та подання касаційної скарги ОСОБА_4 може скористатись правовою допомогою. Для одержання правової допомоги засуджена, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Керуючись ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Поновити засудженій ОСОБА_4 строк на касаційне скарження вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 19 червня 2024 року щодо неї.

Залишити касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 без руху.

Встановити ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3