ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №615/379/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1358/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняз а апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Валківського районного суду Харківської області від 27.03.2024 року стосовно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Огульці Валківського району Харківської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, пенсіонер, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 13.03.2018 Валківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік;

- 25.01.2019 Валківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений 29.05.2020 на підставі ухвали Первомайського міського суду Харківської області від 21.05.2020 умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 19 днів;

- 14.12.2023 Харківським апеляційним судом за ч. 1 ст. 396 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки,

засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського апеляційного суду від 14.12.2023 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_9 , будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, в період іспитового строку знову вчинив ряд корисливих злочинів за наступних обставин.

В умовах воєнного стану, в кінці грудня 2023 року в нічний період доби, встановити точну дату та час не представилось можливим, ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через неогороджену частину домоволодіння зі сторони огороду незаконно проник на територію подвір`я АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 . Переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що вдома нікого не має, шляхом вільного доступу проник у господарське приміщення, звідки повторно здійснив крадіжку каструлі з кришкою із нержавіючого металу, вартістю 2096,67 грн., алюмінієвого бідону об`ємом 40л, вартістю 500 грн., які належать потерпілій ОСОБА_7 , котра зберігала свої речі у домоволодінні ОСОБА_10 , після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті завдав потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2596,67 грн.

Крім того, в умовах воєнного стану, в кінці грудня 2023 року, в нічний період доби, встановити точну дату та час не представилось можливим, ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через неогороджену частину домоволодіння зі сторони огороду незаконно проник на територію подвір`я АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 . Переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що вдома нікого не має, шляхом вільного доступу проник у господарське приміщення, звідки повторно здійснив крадіжку металевого візку на двох колесах із пластику по типу «Кравчучка», вартістю 237,33 грн., побутового газового балону об`ємом 50л, вартістю 900 грн., каністри алюмінієвої об`ємом 20л з червоною пластиковою кришкою, вартістю 783.33 грн., які належать потерпілій ОСОБА_7 , після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті завдав потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1920,66 грн.

Крім того, в умовах воєнного стану, в ніч з 23 на 24.01.2024, встановити більш точний час не представилось можливим, ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через неогороджену частину домоволодіння зі сторони огороду незаконно проник на територію подвір`я АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 . Переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що вдома нікого не має, шляхом вільного доступу проник у приміщення літньої кухні, звідки повторно здійснив крадіжку газової плитки на дві конфорки «Днепропетровск 1214», вартістю 725,67 грн., побутового газового балону об`ємом 50л, вартістю 900 грн., які належать потерпілій ОСОБА_7 , після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті завдав потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1625,67 грн.

Крім того, в умовах воєнного стану, в ніч з 01 на 02.02.2024, встановити більш точний час не представилось можливим, ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел на викрадення будь-якого майна у знайомого ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу, через незаперту хвіртку незаконно проник на територію його домоволодіння АДРЕСА_1 . Переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 немає вдома, шляхом віджиму запираючого врізного замку на вхідних дверях незаконно проник в будинок, звідки повторно здійснив крадіжку телевізору марки Philips model PT1727/60, вартістю 500 грн., болгарки марки Forte ЕG10-125, вартістю 865 грн., електропили марки МАКІТА UС4020А, вартістю 3525,67 грн., зарядного пристрою У3-С-12-6.3-УХЛ, вартістю 1566,67 грн. Взявши викрадене майно з собою, ОСОБА_9 вийшов з будинку та побачив на фасаді газовий лічильник Elster ВK-G4 М1, вартістю 1150,28 грн., який демонтував та викрав, після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 7637,62 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити та призначити більш м`яке покарання.

У судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про закриття кримінального провадження за епізодами пов`язаними з крадіжками на суму менше ніж 3028 грн. на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з тим, що 09.08.2024 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким крадіжки на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу та клопотання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, потерпілої, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та клопотання, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу та клопотання слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

09.08.2024 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду в частині двох епізодів викрадення майна: вчиненів кінці грудня 2023 року в нічний період доби на території подвір`я АДРЕСА_1 ; та крадіжки в ніч з 23 на 24.01.2024 з того ж самого подвір`я, а кримінальне провадження в цій частині закрити.

Апеляційне прохання обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання, на думку колегії суддів є слушним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, дії ОСОБА_9 суд першої інстанції правильно кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_11 , а саме крадіжки, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та приміщення, в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, судимість за які не погашена, вчинив нові умисні злочини в період іспитового строку, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога та військовому обліку не перебуває.

Суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів,обставиною, що обтяжують покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в межах санкції частини статті за інкримінований йому злочин у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Разом з тим, як вбачається з вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_9 , хоч і послався на наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та дані, які характеризують особу обвинуваченого, думку потерпілих, які не мали будь-яких претензій до ОСОБА_9 . Однак належним чином не врахував їх та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для застосування, зокрема, положень ст. 69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Внаслідок чого призначив хоча і мінімальне покарання, передбачене санкцією частини статті за інкримінований злочин, проте таке, яке, на думку колегії суддів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його суворості.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавець дав суду право у виняткових випадках, з огляду на індивідуальні особливості вчиненого правопорушення та особу винного, призначити більш м`яке покарання тобто застосовувати положення ст. 69 КК України.

Так, згідно вказаної норми матеріального права за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в загальній частині цього Кодексу.

Колегія суддів бере до уваги, що в апеляційній скарзі наведені обставини, які не були досліджені та враховані судом першої інстанції. Такими обставинами на сам перед є: позиція потерпілих, які відмовились від написання цивільного позову, не мали претензій до обвинуваченого, похилий вік самого обвинуваченого, які, на думку суду, пом`якшують покарання обвинуваченого.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведені обставини разом з вже врахованими судом першої інстанції, що пом`якшують покарання, переконують колегію суддів, що обвинуваченому слід призначити більш м`яке покарання.

З огляду на викладене, дані обставини, на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, і з урахуванням особи обвинуваченого, який є особою похилого віку та виходячи із положень ст. ст. 50, 65 КК України, дають підстави прийти до висновку щодо можливості, застосування положень ст. 69 КК України ? призначення обвинуваченому основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

За переконанням колегії суддів, саме покарання із застосуванням ст. 69 КК України відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України і буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого й запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 408, з врахуванням ч. 2 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За наведеного, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга обвинуваченого - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 27.03.2024 року стосовно ОСОБА_9 змінити.

В частині епізодів викрадення майна на суму менше ніж 3028 грн. у 2024 році та 2684 у 2023 році скасувати, а провадження в цій частині закрити, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з вироку два епізоди пов`язані з крадіжками на при кінці грудня 2023 року та в ніч з 23 на 24.01.2024.

Вважати засудженим ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України,із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського апеляційного суду від 14.12.2023 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді