№ провадження 1-в/646/441/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX вироку щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та звільнення від покарання

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшло вищевказане подання, яке обґрунтовано тим, що з 10.09.2024 на обліку Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області перебуває ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 18.07.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вищевказаного вироку вартість майна, викраденого 15.04.2024 ОСОБА_3 , складала 372, 00 грн., що є меншим двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінальних правопорушень.

У зв`язку з декриміналізацією вчиненого засудженим діяння орган пробації на підставі ст. 5, ч. 3 ст. 74, п.13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України звернулася до суду з цим поданням.

Представник Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області подання підтримав.

Прокурор вважав подання таким, що підлягає задоволенню.

Засуджена у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

За положеннями частини 5 статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вивчивши подання та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджена 18 липня 2024 року вироком Ленінського районного суду м.Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років. На підставі ст. 75 КК України її від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до вимог частини першої статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок набрав законної сили 20.08.2024 та направлений для виконання до Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

За вироком суду події відбулись 15.04.2024, вартість викраденого майна становить 372, 00 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028, 00 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2024 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3 028, 00 грн.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість, що узгоджується із правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21(провадження № 51-2555кмо24).

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа ще не відбуває призначене їй покарання, тобто звільнена від його відбування із випробуванням, - вона звільняється від повного строку чи розміру покарання, призначеного за декриміналізований злочин.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX , на підставі ч. 1 ст. 5 та ч. ч. 2, 3 КК України, суд вважає подання Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74 КК України, ст. ст. 536, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

Привести вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 18.07.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Засуджену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити від покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 18.07.2024 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі частини другої статті 74 КК України, як особу, що засуджена за діяння, караність якого законом усунута.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же строк, з дня отримання її копії.

Головуючий : ОСОБА_1