В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001403 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, ІПН: НОМЕР_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був неодноразово подовжений і діяв на час вчинення вказаного кримінального правопорушення, згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 року № 49/2024, у період якого ОСОБА_3 вчинив умисний корисливий злочин проти власності в умовах воєнного стану на території Покровського району м. Кривого Рогу за наступних обставин.

Так ОСОБА_3 21.09.2024 року у невстановлений час, одна не пізніше 2-00 год., перебуваючи біля 3 під`їзду будинку АДРЕСА_3 , побачив на лавці жіночу сумку, в якій знаходився мобільний телефон синього кольору «POCO X3 NFC» на 128 Гб, належний ОСОБА_6 , та в нього раптово виник умисел на таємне викрадення даного майна. Того ж дня, не пізніше 2-00 год. ОСОБА_3 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, скориставшись відсутністю потерпілої, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану шляхом вільного доступу, перебуваю на вказаною адресою, викрав таємно мобільний телефон потерпілої синього кольору «POCO X3 NFC» на 128 Гб, вартість якого згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи № 3968 від 18.11.2024 року становить 3710 грн., після чого ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 збитків на суму 3710 грн.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, яку укладено 25 листопада 2024 року між обвинуваченим за участі захисника та прокурором зі згоди потерпілої особи, відповідно до якої ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі, а сторони узгодили покарання.

ОСОБА_3 у присутності свого захисника пояснив суду, що цілком розуміє характер пред`явленого обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, при цьому повністю визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК, згоден із узгодженим видом покарання, яке буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди судом.

Прокурор вважав, що при укладенні угоди дотримані всі вимоги діючого законодавства, тому просив суд угоду затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник наполягав на затвердженні угоди, умови якої відповідають інтересам підзахисного.

Потерпіла особа висловила письмово свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження, виходячи з наступного обґрунтування.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 185 КК, яке є згідно із ст. 12 КК тяжким злочином.

Суд зауважує, що обвинувачений цілком розуміє, що наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку за ст. 394, 424 КПК, а для обвинуваченого також відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК.

Також обвинувачений розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру та тяжкості обвинувачення, з урахуванням даних винної особи, який офіційно не працює, не судимий, неодружений.

Також суд зазначає, що обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним провину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Внаслідок наведеного вмотивування угоду про визнання винуватості слід затвердити та визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, а на підставі ст. 75 КК звільнити його від відбування покарання з випробувальним строком на один рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 листопада 2024 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання за ст. 185 ч. 4 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: мобільний телефон синього кольору «POCO X3 NFC» на 128 Гб, переданий потерпілій особі, як належне їй майно, - залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1