№ провадження 1-кс/495/2427/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 18.11.2024 року надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001643 від 13.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

До Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 11.11.2024 приблизно о 04:50 год. невстановлена особа проникла на територію за адресою: АДРЕСА_1 звідки здійснила викрадення мідного дроту вагою 40 кг, чим завдала матеріальний збиток.

В ході проведення досудового розслідування в приміщенні кімнати для проведення слідчих дій «Custody Records» Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, розташований за адресою: вул. Сержанта Данила Марюхна, 21, м. Білгород-Дністровський, Одеська область було проведено огляд 2 фрагментів мідного дроту, які добровільно видав для огляду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення огляду встановлено фрагмент мідного дроту №1, діаметром 1 мм, зібраний в моток розмірами 14,5 см х 3,5 см, фрагмент мідного дроту №2, діаметром 0,099 мм, зібраний в моток, розмірами 10 см х 3,5 см. Вказані 2 фрагменти мідного дроту з місця огляду вилучено та поміщено в полімерний сейф-пакет № CRI 1220122.

Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 вилучене майно, а саме 2 фрагмента мідного дроту, котрі поміщено в полімерний сейф-пакет CRI 1220122 визнано речовими доказами.

З метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним є застосування заходу по його забезпеченню, а саме арешту майна, яке є на даний час тимчасово вилученим відповідно проведеного огляду, і в подальшому використанні відповідно ст.ст.84, 91 КПК України для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Позиції сторін та явка учасників.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву у якій просив клопотання розглядати за його відсутності.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Мотивація суду.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001643 від 13.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з наданого до клопотання протоколу огляду від 18.11.2024 в приміщенні кімнати для проведення слідчих дій «Custody Records» Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, розташований за адресою: вул. Сержанта Данила Марюхна, 21, м. Білгород-Дністровський, Одеська область було проведено огляд 2 фрагментів мідного дроту, які добровільно видав для огляду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: фрагменту мідного дроту №1, діаметром 1 мм, зібраний в моток розмірами 14,5 см х 3,5 см, фрагменту мідного дроту №2, діаметром 0,099 мм, зібраний в моток, розмірами 10 см х 3,5 см.

Вилучене майно постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 18.11.2024 на підставі положень ст. 84, ч.1 ст.98, ст. 110 КПК України визнано речовими доказами.

У поданому клопотанні метою накладення арешту слідчим визначено мету - необхідність збереження речового доказу та проведення експертних досліджень.

Разом з тим, у клопотанні не зазначалось про вид експертиз, проведення яких планується в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження, жодних копії постанови слідчого про призначення експертного дослідження або копій клопотання експерта про необхідність надання об`єктів, щодо яких подано клопотання про арешт, не додано, що позбавляє слідчого суддю об`єктивно оцінити необхідність накладення арешту задля проведення експертиз.

В ході дослідження клопотання не встановлено як саме зазначене майно співвідноситься із завданням арешту майна, тобто запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Зазначені у клопотанні слідчим предмети є об`єктом слідової інформації, які у встановленому ст. 98 КПК України визнані речовими доказами та зберігаються у передбаченому чинним законодавством порядку.

Слідчий суддя зазначає, що в рамках досудового розслідування кримінального провадження 02001643 вказане майно є тимчасово вилученим. Так згідно положень ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Враховуючи те,що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, не врахував ймовірний розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001643 від 13.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1