У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 та його захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 05.08.2024 року внесені до ЄРДР за №0000123, погоджене з прокурором, про застосування відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.369 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що 05.08.2024 відділом розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123.

У ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 указом Президента України № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами та доповненнями на час вчинення кримінальних правопорушень), на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як встановлено в ході досудового розслідування, що при невстановлених на даний час досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 05.08.2024, у ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 , виник умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації, через державний кордон України.

Для вказаних цілей, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, реалізовуючи їх спільний, протиправний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керівництвом такими діями, сприянням їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через державний кордон України, під час зустрічі запропонував начальнику відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_10 , надати грошові кошти в сумі 2000 доларів США з однієї особи, в якості неправомірної вигоди за здійснення безперешкодного переправлення даних осіб через Державний кордон України поза пунктами пропуску.

Про те, ОСОБА_10 розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 повідомив про вищевказані обставини своєму керівництву та до правоохоронних органів та у подальшому діяв під їх контролем, спрямованим на викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

В подальшому, в період з 05.08.2024 по 24.09.2024 ОСОБА_4 реалізовуючи свої протиправні наміри спрямовані на незаконне збагачення, в ході неодноразових зустрічей з ОСОБА_10 , неодноразово схиляв останнього, до вчинення протиправних дій по незаконному переправленні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , через державний кордон України поза межами пунктів пропуску до республіки Румунія, при цьому неодноразово пропонував неправомірну винагороду за вчинення ОСОБА_10 дій пов`язаних з використанням його службового становища.

Так, 24.09.2024 приблизно о 15:24 годині ОСОБА_4 , реалізовуючи свої протиправні наміри, за допомогою номера мобільного телефону НОМЕР_1 , зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, щоб останній прийшов на зустріч з ним до території готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що в урочищі «Банський», на околиці АДРЕСА_2 , за координатами згідно «Гугл мапс» 47,97841 ПН, НОМЕР_2 , при цьому ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 обіймає посаду начальнику відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 та являється службовою особою, вчергове підтвердив намір надати ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2000 доларів США за одну особу (згідно курсу НБУ - 82713,4 гривень), в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в якості неправомірної вигоди за не здійснення представниками ДПС України прикордонного контролю, зокрема не виявленні вказаних осіб під час спроби незаконного перетину державного кордону України, поза межами пунктів пропуску до республіки Румунія.

В подальшому, 24.09.2024 приблизно о 18:11 годині ОСОБА_4 , знаходячись на території готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що в урочищі «Банський», на околиці с. Луг, Рахівського району Закарпатської області, за координатами згідно «Гугл Мапс» 47,97841 ПН, НОМЕР_2 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 , передав останньому неправомірну вигоду в сумі 1500 доларів США (згідно курсу НБУ - 62035,05 гривень) за сприяння ним з використанням свого службового становища, незаконного безперешкодного перетину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , державного кордону України поза межами пунктів пропуску до республіки Румунія.

Після даної зустрічі, 24.09.2024, близько о 18:23 годині ОСОБА_4 , за допомогою номера мобільного телефону НОМЕР_3 , зателефонував до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за номером мобільного телефону НОМЕР_4 , якій надав вказівку приїхати на автомобілі до готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що в урочищі «Банський», на околиці с. Луг, Рахівського району Закарпатської області, за координатами згідно «Гугл Мапс» 47,97841 ПН, НОМЕР_2 , звідки їй потрібно буде забрати двох осіб, яких в подальшому необхідно буде перевезти до зазначеного ним місця біля державного кордону України.

На виконання вказівки ОСОБА_4 , 24.09.2024, близько о 18:26 годині, ОСОБА_11 керуючи належним їй транспортним засобом марки «MITSUBISHI» моделі «PAJERO SPORT» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , приїхала до заздалегідь обумовленого місця, а саме: готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що в урочищі «Банський», на околиці АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які проживали в одному з номерів на території даного готельного комплексу сісти на задні сидіння до вищевказаного автомобіля, за кермом якого перебувала ОСОБА_11 .

Виконавши вказівки ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , пересіли до вищевказаного транспортного засобу, де водій ОСОБА_11 , в супроводі ОСОБА_4 , який сів за кермо автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «108 CDI», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , виїхали в сторону с. Луг, для майбутнього незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак останні не встигли це зробити, оскільки їх було затримано працівниками поліції біля буд. АДРЕСА_2 , що мало місце 24.09.2024 о 18 годині 40 хвилин.

За таких обставин, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, та усуненням перешкод, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Поряд з цим, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, усвідомлюючи те, що ОСОБА_10 обіймає посаду начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 та являється службовою особою правоохоронного органу під час особистої зустрів запропонував останньому надавати грошові кошти в сумі 2000 доларів США з однієї особи, в якості неправомірної вигоди за здійснення безперешкодного переправлення даних осіб через Державний кордон України поза пунктами пропуску.

Про те, ОСОБА_10 розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 повідомив про вищевказані обставини своєму керівництву та до правоохоронних органів та у подальшому діяв під їх контролем, спрямованим на викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

В подальшому, в період з 05.08.2024 по 24.09.2024 ОСОБА_4 реалізовуючи свої протиправні наміри спрямовані на незаконне збагачення, в ході неодноразових зустрічей з ОСОБА_10 , неодноразово схиляв останнього, до вчинення протиправних дій по незаконному переправленні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , через державний кордон України поза межами пунктів пропуску до республіки Румунія, при цьому неодноразово пропонував неправомірну винагороду за вчинення ОСОБА_10 дій пов`язаних з використанням його службового становища.

Так, 24.09.2024 приблизно о 15:24 годині ОСОБА_4 , реалізовуючи свої протиправні наміри, за допомогою номера мобільного телефону НОМЕР_1 , зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, щоб останній прийшов на зустріч з ним до території готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що в урочищі «Банський», на околиці АДРЕСА_2 , за координатами згідно «Гугл мапс» 47,97841 ПН, НОМЕР_2 , при цьому ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 обіймає посаду начальнику відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 та являється службовою особою, вчергове підтвердив намір надати ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2000 доларів США за одну особу (згідно курсу НБУ - 82713,4 гривень), в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в якості неправомірної вигоди за не здійснення представниками ДПС України прикордонного контролю, зокрема не виявленні вказаних осіб під час спроби незаконного перетину державного кордону України, поза межами пунктів пропуску до республіки Румунія.

В подальшому, 24.09.2024 приблизно о 18:11 годині ОСОБА_4 , знаходячись на території готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що в урочищі «Банський», на околиці АДРЕСА_2 , за координатами згідно «Гугл Мапс» 47,97841 ПН, НОМЕР_2 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 , передав останньому неправомірну вигоду в сумі 1500 доларів США (згідно курсу НБУ - 62035,05 гривень) за сприяння ним з використанням свого службового становища, незаконного безперешкодного перетину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , державного кордону України поза межами пунктів пропуску до республіки Румунія.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах третіх осіб дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

24.09.2024 року, о 19:00 год. ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК та ч.3 ст.369 КК України.

25.09.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК та ч.3 ст.369 КК України.

На думку сторони обвинувачення докази, які зібрані на даному початковому етапі слідства в достатній мірі достатні для обрання запобіжного заходу та обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочини, які інкримінуються ОСОБА_4 є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні наміри незаконно покинути територію України, поза межами пунктів пропуску, а також переховуватись на території України.

Також, варто зазначити та врахувати факт, що ОСОБА_4 офіційно проживає у прикордонному району, обізнаний у методах організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути територію України, в тому числі поза пунктами пропуску, тобто переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

2. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені та будуть встановлені, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, зокрема на ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, будучи на волі ОСОБА_4 й надалі матиме можливість вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема надавати неправомірну винагороду іншим особам за сприяння переправлення осіб через державний кордон України, а також організовувати незаконні переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

Таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

ОСОБА_4 на підставі вагомих доказів обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які йому у випадку визнання винним, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років; стан здоров`я якого не перешкоджає утриманню під вартою.

Таким чином, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий зазначає, що слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_4 враховуючи спосіб вчинення злочину, знаряддя час та місце його вчинення.

З огляду на викладене, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у такому підстав. Просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: підозрюваний може впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилятися від органу досудового розслідування та суду. Крім цього, прокурор в судовому засіданні висловив позицію щодо визначення розміру застави більше вищого.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення внесеного слідчим клопотання. Зазначив, що підозра є необґрунтованою та ризики відсутні. Вважає, що у даному випадку має місце провокація злочину. Просив обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді нічного домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримала думку захисника ОСОБА_13 . Крім цього додала, що її підзахисний хворіє. Просила обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді нічного домашнього арешту або визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку своїх захисників.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.332 та ч. 3 ст.369 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за вчинення одного з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з конфіскацією майна.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинах підтверджується комплексом зібраних в рамках кримінального провадження доказів.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до інкримінованих йому злочинів.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_4 , який є пенсіонером, раніше не судимим, одруженим.

Поряд з цим, суд звертає увагу на ті обставини, що у ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, а також те, що останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, один із яких, вчинений з корисливим мотивом, у період війни, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи фактичні обставини вчинених злочинів, особу підозрюваного, а також тяжкість можливого покарання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст.369 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана норма визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , характер кримінальних правопорушень, зокрема злочини, передбачені ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 369 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, спосіб вчиненого злочину: за попередньою змовою групою осіб, злочин за ч.3 ст. 332 КК України вчинений з корисливих мотивів, в період війни, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, а тому вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити підозрюваному заставу у розмірі - 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з свідками по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади - ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.369 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 19 год. 00 хв. - 21.11.2024 року.

Строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання - з 19 год. 00 хв., 24.09.2024 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 500 (п`ятсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 1 514 000 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з свідками по справі:

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади - ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1