Справа №718/3749/23
Провадження №1-кп/718/160/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , представника цивільного позивача ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 26.04.2023 року за обвинувальним актом, затвердженим начальником Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижні Станівці Кіцманського району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працює, одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

26.04.2023, приблизно о 13 год. 35 хв., водій ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом технічно справного транспортного засобу вантажного самоскиду марки «КАМАЗ 5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Н-10 сполученням «Стрий Івано-ФранківськЧернівціМамалига» в межах населеного пункту с. Стрілецький Кут Чернівецького району Чернівецької області зі сторони м. Чернівці в напрямку м. Снятин Коломийського району Івано-Франківського області.

Перебуваючи на межі населених пунктів с. Стрілецький Кут та с. Мамаївці, а саме поруч з АЗС «Укрнафта», розташованою за адресою: вул. Шевченка, 1 в

с. Стрілецький Кут, та ресторану «Ганок», розташованого за адресою

АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_3 перед початком зміни напрямку (здійснення повороту ліворуч), не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки (перешкоди) іншим учасникам дорожнього руху, перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Mercedes-Benz E63 AMG», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в напрямку м. Чернівці із швидкістю не меншою, ніж 141.6 км/год та не більшою ніж 153.5 км/год, що перевищує допустиму в межах населеного пункту.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта Кіцманської філії ЧОБ СМЕ №103-МД від 27.06.2023 відносяться:

-струс головного мозку, забій лівої нирки до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я;

-закриті переломи 8-12 ребер зліва з контузією лівої легені, які ускладнились лівобічним малим гематораксом, закритий перелом 2-ої п`ясної кістки правої кисті до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 вчинив в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, встановлених «Правилами дорожнього руху», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 та введені в дію з 01.01.2002, при чому порушення п. 10.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 Правил безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, зокрема:

-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-горизонтальна дорожня розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами. Лінію 1.3 перетинати забороняється.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що 26.04.2024, рухаючись з м. Чернівці в напрямку с. Мамаївці, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки з метою здійснення маневру повороту ліворуч, під час виконання якого зіткнувся із автомобілем ОСОБА_10 , який рухався по зустрічній смузі руху зі швидкістю 160 км/год. та після зіткнення втратив керованість і зіткнувся з мікроавтобусом, який стояв на території АЗС. Додав, що міг встигнути завершити маневр, якби не швидкість зустрічного транспортного засобу. Обвинувачений має понад 42 роки водійського стажу. Того дня самоскид Камаз взяв в оренду з метою перевезення грунту. Син і дружина обвинуваченого відвідували потерпілого в лікарні, а ОСОБА_3 спілкування із ним телефоном. Завдану шкоду не відшкодував, оскільки не мав можливості це зробити через брак коштів. Власник мікроавтобуса на досудовому розслідуванні не просив відшкодувати шкоду, лише в суді подав відповідну позовну заяву. Просив суворо не карати, оскільки працювати вже не може, вийшов на пенсію за віком, дружина хворіє на епілепсію. Позов цивільного позивача ОСОБА_8 про стягнення майнової, моральної шкоди та витрат на правничу допомогу визнав частково на суму 3000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, яку 16.01.2024 компенсував. Свою позицію обґрунтовує тим, що шкода ОСОБА_8 заподіяна внаслідок порушення ПДР як обвинуваченим, так і потерплим ОСОБА_6 .. Позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди також визнав частково на суму 9000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, яку 04.01.2024 компенсував.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні 18.12.2023 підтримав позов повністю, а в клопотанні від 28.08.2024 просив залишити цю позовну заяву без розгляду, оскільки буде вирішувати питання відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства. Враховуючи грубе порушення обвинуваченим ПДР, просив призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Представник цивільного позивача ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав позов про стягнення майнової, моральної шкоди та витрат на правничу допомогу повністю, у письмовому клопотанні від 28.08.2024 просив розгляд справи провести за відсутності сторони цивільного позивача.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» ОСОБА_11 у відзиві на позовну заяву цивільного позивача ОСОБА_8 у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» на суму 160000 грн. просила відмовити, оскільки страхове відшкодування позивачу за шкоду його автомобілю має бути зменшене на розмір франшизи 3200 грн. та складати 156800 грн.. У відзиві на позовну заяву потерпілого ОСОБА_6 представник цивільного відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» ОСОБА_11 також просила відмовити через те, що 21.07.2023 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» отримала заяву про страхове відшкодування на суму 2091313 грн. від АТ «Просто-Страхування», тому позовні вимоги ОСОБА_6 виходять за межі ліміту відповідальності страховика за полісом страхування № ЕР-214066048. Розгляд справи просила провести без її участі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілих, а також дослідженням висновків експертів та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, та стосуються речових доказів у процесуальних витрат у справі.

У рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання про обрання виду та розміру покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, вчинення злочину з необережності, пенсійний вік обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, судом не встановлено та прокурором не заявлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує також дані, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що він виключно позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не судимий.

З урахуванням думки учасників судового провадження, встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням даних, які характеризують особу винного, а також допущених ним порушень ПДР, враховуючи досягнення ОСОБА_3 пенсійного віку, суд доходить висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу в його мінімальному розмірі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Саме такий вид та розмір покарання є необхідними та достатніми в цьому конкретному випадку.

Враховуючи грубе порушення обвинуваченим ПДР, зокрема п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України та непризначення додаткового покарання, як того просила сторона захисту. Окрім того, ч. 2 ст. 69 КК України забороняє не призначати додаткове покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо цивільних позовів.

Враховуючи клопотання адвоката ОСОБА_7 від 28.08.2024 про залишення позовної заяви потерпілого ОСОБА_6 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в результаті ДТП, без розгляду, суд залишає цей позов без розгляду.

З приводу позовної заяви цивільного позивача ОСОБА_8 про стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» страхового відшкодування у розмірі 160000 грн., з ОСОБА_3 майнової шкоди у розмірі 179524,26 грн., 50000 грн. моральної шкоди та витрат на правничу допомогу у розмірі 37000 грн., суд доходить наступного висновку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини.

У постанові від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) ВП ВС дійшла висновку, що припис частини другої статті 1188 ЦК України щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки третім особам, застосовний не тоді, коли встановлена вина кожного з власників (володільців) транспортних засобів, унаслідок взаємодії яких завдана шкода третій особі (тобто не тоді, коли встановлено невжиття залежних від цих власників (володільців) заходів для запобігання заподіянню такої шкоди), а тоді, коли поведінка кожного з власників (володільців) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку із чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі). Встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частина перша статті 544 ЦК України). Отже, у разі, якщо потерпілий від взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що стала наслідком неправомірних дій або бездіяльності власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, заявить вимогу про відшкодування неподільної шкоди (як-от шкоди, завданої здоров`ю, моральної шкоди) одним із таких власників (володільців), і той відшкодує цю шкоду у повному обсязі, він отримає право зворотної вимоги до інших власників (володільців) у відповідній частці. За змістом припису пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV частки відповідальних за завдання неподільної шкоди страхувальників (їхніх страховиків або Моторного (транспортного) страхового бюро України) є рівними.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-23/8520-ІТ від 26.10.2023 (Т2, а.с. 157-161) в діях водія ОСОБА_3 є невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР, та подвійної суцільної лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку із настанням досліджуваної ДТП. В діях водія ОСОБА_6 є невідповідність вимогам п. 12.4 ПДР, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку із настанням досліджуваної ДТП.

Отже, шкода цивільному позивачеві ОСОБА_8 завдана внаслідок порушення ПДР двома водіями ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ..

Водночас, позивач ОСОБА_8 звернувся з позовними вимогами лише до одного з винуватців ДТП ОСОБА_3 , що є його диспозитивним правом.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-23/4348-АВ від 24.05.2023 (Т1, а.с. 165-181) ринкова вартість транспортного засобу Mercedes Benz», модель «109 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 становить 339524,26 грн., а вартість його відновлювального ремонту становить 370077,04 грн., що перевищує ринкову вартість цього автомобіля. Тому вартість матеріального збитку, завданого внаслідок його пошкодження, складає 339524,26 грн.

За клопотанням захисника ОСОБА_4 суд двічі 16.01.2024 та 01.02.2024 призначав додаткову судову авто товарознавчу експертизу з метою визначення утилізаційної вартості колісного транспортних засобів «Mercedes Benz E63 AMG», державний номерний знак НОМЕР_2 та «Mercedes Benz», модель «109 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 станом на 26.04.2023, однак така експертиза не була виконана через ненадання експерту сторонами транспортних засобів, інформації про їх складники та невідшкодування вартості експертизи.

Отже, утилізаційна вартість належного ОСОБА_8 транспортного засобу Mercedes Benz», модель «109 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 не визначена з вини сторін у справі, зокрема, і відповідача.

Статтею 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Законом України від 05 липня 2012 року № 5090-VІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який набрав чинності 05 лютого 2013 року, до статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" були внесені зміни, які полягали, зокрема в тому, що із вказаної статті виключено пункт 30.3, яким передбачалося, що якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в чинній редакції транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

При ухваленні рішення про компенсацію шкоди за статтею 1194 ЦК України з урахуванням вимог вищезгаданої статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в суду відсутні підстави зобов`язувати потерпілого передати залишки транспортного засобу особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (постанова Верховного Суду від 11.01.2023 справа № 211/3277/20, провадження № 61-3442св22).

Водночас, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Тому з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» як страховика підлягає стягненню сума страхового відшкодування 156800 грн., в межах ліміту відповідно до полісу № ЕР-214066048 від 11.04.2023, зменшеного на розмір франшизи 3200 грн., що не заперечувалася представником цього відповідача у відзиві.

З приводу вимоги про відшкодування моральної шкоди на суму 50000 грн. суд зазначає наступне.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

На підтвердження розміру завданих моральних стражджань позивачем ОСОБА_8 надано висновок експерта № 63-Е від 02.05.2023, відповідно до якого у нього мало місце легке тілесне ушкодження у вигляді синця на задній поверхні правої гомілки.

Проте, сам факт ДТП, в результаті якого знищено транспортний засіб позивача ОСОБА_8 , та отримане легке тілесне ушкодження доводять заподіяння йому певних моральних страждань, відшкодування за які суд визначає в межає визнаних відовідачем ОСОБА_3 вимог у розмірі 3000 грн..

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374КПК). Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, суд доходить висновку, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Відповідн до ч 2 ст 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч 1 ст 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

ОСОБА_8 постановою слідчого від 02.08.2023 відмовлено у визнанні потерпілим у цьому кримінальному провадженні, тому положення ч. 1 ст. 124 КПК України на нього не розповсюджується.

Адвокат ОСОБА_9 надає правову допомогу ОСОБА_8 на підставі договору про надання правової допомоги у кримінальному провадженні від 13.07.2023. Тому, відповідно до ч. 2 с. 120 КПК України позовна вимога ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу у розмірі 37000 грн. задоволенню не підлягає.

Мотиви інших рішень.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Накладений ухвалами слідчого судді Кіцманського районного суду

Чернівецької області від 28.04.2022 арешт на транспортні засоби підлягає скасуванню.

Щодо розподілу процесуальних витрат (заявлених витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні), суд керується положеннями ст. 124 КПК України. У зв`язку із ухваленням обвинувального вироку у справі, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні на загальну суму 18164 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу ) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Накладений ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду

Чернівецької області 28.04.2024 арешт на транспортний засіб марки "Mercedes-Benz Vito 109 CDI", д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_3 .- скасувати.

Накладений ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду

Чернівецької області 28.04.2024 арешт на транспортний засіб марки "Камаз 5511", д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_12 , жителька АДРЕСА_4 - скасувати.

Накладений ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду

Чернівецької області 28.04.2024 арешт на транспортний засіб марки "Меrсеdеs-Веnz Е 63 АМG, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_5 - скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази, а саме:

-транспортний засіб марки "Mercedes-Benz Vito 109 CDI", д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_3 , який зберігається на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Чернівецькій області, що за адресою: м. Чернівці, вул. Комунальників, 4 В - повернути ОСОБА_8 або уповноваженій ним особі;

-транспортний засіб марки "Мегсеdеs-Вепz Е 63 АМG, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_5 , який зберігається на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Чернівецькій області, що за адресою: м. Чернівці, вул. Комунальників, 4 В - повернути ОСОБА_6 або уповноваженій ним особі;

-транспортний засіб марки "Камаз 5511", д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_12 , жителька АДРЕСА_4 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_6 , - залишити у ОСОБА_13 або повернути ОСОБА_12 чи уповноваженій нею особі;

-DVD диск з написом Alerus, наданий ОСОБА_14 , залишити в матеріалах кримінального провадження;

-DVD диск з написом Alerus, наданий ОСОБА_15 , залишити в матеріалах кримінального провадження;

-дві медичних карти стаціонарного хворого № 2887/650 та № 3224/132, які зберігаються в КНП «Кіцманська БЛІЛ», - залишити в КНП «Кіцманська БЛІЛ».

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування у розмірі 18164 (вісімнадцять тисяч сто шістдесят чотири) гривні 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» (, м. Київ, вул. Глибочинська, 44) суму страхового відшкодування у розмірі 156800 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот ) грн., відповідно до полісу № ЕР-214066048 від 11.04.2023 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_7 (сто сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот двадцяти чотири) гривні 26 копійок на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_8 (три тисячі) гривні 00 копійок на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в результаті ДТП, - залишити без розгляду.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_16