УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000060 від 12.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, звернулася до суду із вказаним клопотанням, у якому просить суд накласти арешт на майно, що було вилучене 03.09.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що оператор відділу обліку і мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) солдат ОСОБА_6 , отримала від ОСОБА_7 неправомірну вигоду за здійснення впливу на посадових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за вчинення в його інтересах дій щодо постановки на військовий облік, надання відстрочки від призову на військову службу за станом здоров`я та оформлення медичних документів із встановленням групи інвалідності.

В ході проведення досудового розслідування був допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , який надав покази про те, що оператор відділу обліку і мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) солдат ОСОБА_6 вимагає грошові кошти у розмірі 3000 доларів США за виготовлення йому тимчасового посвідчення військовозобов`язаного із зазначенням непридатності до військової служби, а також 10000 доларів США за вироблення третьої групи інвалідності. 25.07.2024 ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Здолбунів, передав ОСОБА_6 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 3000 доларів США для виготовлення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та в ході зустрічі ОСОБА_6 вказала про необхідність отримання медичних документів для подальшої виготовлення третьої групи інвалідності ОСОБА_7 .

Вподальшому оператор відділу обліку і мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) солдат ОСОБА_6 , 03.09.2024, близько 15 години, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вимагала та одержала від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 10 000 доларів США, за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноважено на виконання функцій держави, зокрема посадових осіб медико-соціальної експертної комісії щодо встановлення фіктивної групи інвалідності.

03.09.2024 ОСОБА_6 після отримання неправомірної вигоди затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність у накладенні арешту на вищевказане вилучене в ході проведення обшуку майно, яке є предметом кримінального правопорушення та одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000060 від 12.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

03.09.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено вищевказане майно, яке в подальшому постановою слідчого від 04.09.2024 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів, спеціальної конфіскації ), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що слідчим доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення збереження речових доказів, а також того, що вилечене майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, яке зберігло на собі сліди злочину та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, що було вилучене 03.09.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлене та вилучене 03.09.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки OPPO з сім карткою НОМЕР_1 НОМЕР_2 , паперовий згорток з рослиною, два стартові пакети оператора мобільного зв`язку Lifecell з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного гр. ОСОБА_5 , блокнот із записами, поліетиленовий пакет з подрібленою речовиною рослинного походження, пристрій для куріння (трубка), наперсток, пластмасовий футляр з подрібленою речовиною рослинного походження, 2 паперових згортки з подрібленою речовиною рослинного походження, наперсток, два паперових згортки з речовиною зеленого кольору рослинного походження, поліетиленовий пакет з написом BMW з подрібленою речовиною зеленого кольору рослинного походження, поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження, поліетиленовий згорток з двома герметично упакованими пакетами з речовиною рослинного походження та позбавити будь-кого можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1