УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна,

встановила:

04 грудня 2024 року слідчий СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в якому просить арештувати: мобільний телефон марки РОСО С65, IMEI 1 НОМЕР_1 ; IMEI 2 НОМЕР_2 ; з мобільним номером телефону НОМЕР_3 , який вилучено з місця події, поміщено до спеціального пакету №PSP 2155489, вилучений в ході проведеного огляду місця події, безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення, за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає поверненню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає конфіскації.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, якою визначено вимоги до клопотання про арешт майна, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, серед іншого, повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого не відповідає вимогам, встановленим ч.2 ст.171 КПК України, а саме:

Клопотання взагалі не містить підстави, мети та відповідного обґрунтування для накладення цього арешту, лише містить цитування статей КПК України.

Згідно змісту клопотання шляхом вільного доступу до житлового будинку було вчинено крадіжку гаманця з грошовими коштами у розмірі 2000 гривень. Було проведено огляд місця події, під час якого було вилучено мобільний телефон марки РОСО С65, IMEI 1 НОМЕР_1 ; IMEI 2 НОМЕР_2 ; з мобільним номером телефону НОМЕР_3 . Вказаний телефон постановою слідчого визнано речовим доказом.

Оскільки слідчим процитовано ст.98 КПК України, то можна припускати, що метою накладення арешту може бути збереження речових доказів.

Звертаючись із клопотанням про накладення арешту з метою забезпечення збереження речового доказу слідчий має обґрунтувати відповідність вилученого майна критеріям речового доказу, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У клопотанні жодним чином не обґрунтовано значення вилученого телефону у даному кримінальному провадженні.

Постанова слідчого про визнання телефону речовим доказом також абсолютно невмотивована, позбавлена структурної змістовності та логічної послідовності, не містить жодного обґрунтування відповідності «знайденого» на місці події телефону критеріям речового доказу. Зміст вказаної постанови складається із цитування статей КПК України, які регулюють питання накладення арешту, та загальних фраз, які не несуть жодного процесуального навантаження.

Клопотання не містить відомостей про власника майна, що належить арештувати, або конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном,, як того вимагається п.3 ч.2 ст.171 КПК України.

Слідчому з прокурором у клопотанні про арешт майна необхідно обґрунтувати наявність ризиків в разі незастосування їх арешту (ч.11 ст.170 КПК України), тобто слідчий з прокурором зобов`язані обґрунтувати що загрожує вилученим речам в разі не накладення на них арешту.

Клопотання слідчого абсолютно не вмотивоване, не містить жодного обґрунтування яке значення у даному кримінальному провадженні мають вилучені речі.

За своїм змістом клопотання містить виклад обставин кримінального правопорушення та цитування статей КПК України, які регулюють питання накладення арешту на майно.

Слідчий повинен у клопотанні не цитувати статті КПК України, а виконати їх. Статті КПК України є приписами для слідчого для вчинення певних дій.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Оскільки клопотання про арешт майна не відповідає вимогам, визначеним ч.2 ст.171 КПК України, то відповідно до ч.3 ст.172 КПК України підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання повернути прокурору у кримінальному провадженні прокурору Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Встановити строк у 72 години з моменту отримання вказаної ухвали прокурором ОСОБА_3 для усунення наявних у клопотанні недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1