провадження №1-в/279/608/24
Справа № 279/5709/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку суду до вимог кримінального законодавства ,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання в ДУ " Коростенська виправна колонія (№71)" звернувся до Коростенського міськрайонного суду з клопотанням про приведення вироків суду ухвалених відносно нього у відповідність до вимог Закону України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань».

Представник ДУ" Коростенська виправна колонія (№71)", засуджений, прокурор про розгляд клопотання повідомлені належним чином.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду (ч.5 ст.539 КПК України).

Дослідивши подання та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1ст.539 КПК Українипитання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений:

- 07.12.2015 року Новозаводським райсудом м. Чернігова за ст.115ч.1, 185ч.2, 70ч.1 КК України до 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Чернігівського райсуду Чернігівської області від 08.10.2008 року ( скільки не вказано ) і остаточно до відбуття призначити 12 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 08.02.2016 року вирок Новозаводського райсуду м. Чернігова від 07.12.2015 року скасовано в частині призначеного покарання та ухвалити новий. Призначити за ст. 115ч. 1, 185ч.2, 70ч.1 КК України покарання у виді 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 72ч.5 КК України зарахувати в строк покарання попереднє ув`язнення з 15.07.2015 року по 08.02.2016 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін

- 11.02.2016 року Чернігівським райсудом Чернігівської області за ст. 125ч.2 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання покарань, до цього вироку частково приєднати покарання за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 08.02.2016 року ( скільки не вказано ) і остаточно до відбуття призначити. 12 років 3 місяці позбавлення волі. На підставі ст. 72ч.5 КК України зарахувати в строк покарання попереднє ув`язнення з 15.07.2015 року.по 08.02.2016 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 15.07.2015 року.

Згідно з п. 13 ч. 1статті 537 КПК Українипід час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок,-у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно дочастини третьоїстатті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6ст.3 КК Українизміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цьогоКодексута/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2015 року становив 1218 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2015 році) ОСОБА_3 діяння, за яке він засуджений вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07.12.2015 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 1176 грн. (609*2=1218).

Водночас, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду становила в загальному розмірі 746,22 грн.

При цьому судом встановлено,що вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07.12.2015 року ОСОБА_3 призначено остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за ч.2 ст. 185 КК України ( 3 роки позбавлення волі ) більш суворим за ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання невідбутого за попереднім вироком Чернігівського районного суду Чернігівської областівід 08.10.2008 року, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 12 років 6 місяців позбавлення волі.

Вищевказаним Законом №3886-ІХ фактично частково декриміналізовано (в залежності від обсягу вартості майна, яким заволоділа особа) відповідальність за ст. 185 КК України.

Разом із тим, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого ОСОБА_3 відбуває покарання, відповідно до вимог закону не є таким, що входить до поняття «дрібного викрадення чужого майна». Декриміналізація вищевказаного епізоду не може вплинути на міру призначеного йому покарання.

Інших нормативно-правових актів, які б скасовували або пом`якшували відповідальність за вчинення дій, за які засуджений ОСОБА_3 , Верховною Радою України не приймалося.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок в частині засудження за ч.2ст.185 КК України підлягає зміні, в решті вирок суд залишає без змін.

На пiдставi Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст 537,539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . від покарання призначеного вироком апеляційного суду Чернігівської області від 08 лютого 2026 року за ч.2ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1