провадження № 1-кс/361/2295/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2024 м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0002647 від 22.11.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , освіта середня, працюючого волочильником в ТОВ «Метиз-Бровари», не одруженого, утриманців не має, інвалідності не має, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

23.11.2024 до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло вказане клопотання, в якому ставиться питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів з моменту затримання.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що провадженні СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002647 від 22.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

З метою встановлення осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України у кримінальному провадженні № 0002639 від 22.11.2024, працівниками відділу кримінальної поліції Броварського районного управління поліції спільно зі співробітниками Служби безпеки України проведено оперативно-розшукові заходи, а саме проведено подворовий обхід садового товариства «Родзинка» у АДРЕСА_2 .

В подальшому, в ході відпрацювання даного садового товариства по вулиці Польова, отримано інформацію, що до будинку № 5 періодично з`являється підозрілий автомобіль, однак у будинку ніхто не мешкає, оперативним шляхом встановлено, що до даного домоволодіння під`їжджав автомобіль марки «КІА», моделі «Sorento», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який зупинився поблизу будинку АДРЕСА_3 та при спробі підійти до водія даного транспортного засобу з метою перевірки, водій зазначеного автомобіля почав тікати, використовуючи транспортний засіб.

З метою встановлення причетності, водія вказаного транспортного засобу, до даного кримінального правопорушення зупинено та встановлено, особу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При візуальному огляді вказаного транспортного засобу, співробітниками ВКП Броварського РУП та СБУ, виявлені предмети, схожі на гранати.

За фактом незаконного придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002647 від 22.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В подальшому, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 22.11.2024, ОСОБА_4 у порушення додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. п. 2.8., 8.1., 8.2., 8.9 та глави 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, придбав три предмети, зовні схожі на корпуси гранати типу «Ф-1», а саме: корпус гранати без маркування, корпус гранати з маркуванням «10737-84Т», корпус гранати з маркуванням «25 Е25-ГН», три предмети зовні схожі на підривачі до ручних гранат типу «УЗРГМ-2» та з ідентичним маркуванням на зовнішній стороні запобіжного важелю взводу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та з маркуванням на зворотній стороні «986-59-84», один предмет зовні схожий на корпус гранати «РГН» з маркуванням «РГН 254-44-89» та предмет зовні схожий на запал до ручних гранат типу «УДЗ» з маркуванням на важелі запобіжного взводу «УДЗ-334-15-89» та розпочав їх незаконне зберігання.

Після цього, ОСОБА_4 діючи умисно, розуміючи та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, всупереч передбаченому законом порядку та без передбаченого законом дозволу, тобто у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, зберігаючи при собі три предмети, зовні схожі на корпуси гранати типу «Ф-1», а саме: корпус гранати без маркування, корпус гранати з маркуванням «10737-84Т», корпус гранати з маркуванням «25 Е25-ГН», три предмети зовні схожі на підривачі до ручних гранат типу «УЗРГМ-2» та з ідентичним маркуванням на зовнішній стороні запобіжного важелю взводу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та з маркуванням на зворотній стороні «986-59-84», один предмет зовні схожий на корпус гранати «РГН» з маркуванням «РГН 254-44-89» та предмет зовні схожий на запал до ручних гранат типу «УДЗ» з маркуванням на важелі запобіжного взводу «УДЗ-334-15-89» незаконно перемістив їх до автомобіля марки «Kia» моделі «Sorento», н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у нього у користуванні.

Після чого, 22.11.2024 в період часу з 17 год. 30 хв. по 19 год. 31 хв. в ході проведення обшуку, в автомобілі «Kia» моделі «Sorento», н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_4 , за адресою: Київська область, Броварський район, автодорога «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», було виявлено та вилучено три предмети, зовні схожі на корпуси гранати типу «Ф-1», а саме: корпус гранати без маркування, корпус гранати з маркуванням «10737-84Т», корпус гранати з маркуванням «25 Е25-ГН», три предмети зовні схожі на підривачі до ручних гранат типу «УЗРГМ-2» та з ідентичним маркуванням на зовнішній стороні запобіжного важелю взводу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та з маркуванням на зворотній стороні «986-59-84», один предмет зовні схожий на корпус гранати «РГН» з маркуванням «РГН 254-44-89» та предмет зовні схожий на запал до ручних гранат типу «УДЗ» з маркуванням на важелі запобіжного взводу «УДЗ-334-15-89».

Крім того, ОСОБА_4 не вжив жодних заходів щодо інформування правоохоронних органів про наявні у нього вибухові пристрої та не вчинив жодних дій щодо добровільної здачі вищевказаних предметів органам влади.

За наслідками проведених слідчих (розшукових) дій 22.11.2024 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 23.11.2024 ОСОБА_4 згідно ст. 42, 278 КПК України повідомлено про підозру у незаконному придбанні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, слідчим відділом Броварського РУП ГУНП в Київській області внесено відомості до ЄРДР № 0002639 від 22.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, до якого можливо причетний ОСОБА_4 .

Під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_4 відмовився давати показання та від проведення слідчого експерименту з його участю, керуючись ст. 63 Конституції України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

1. Протоколом обшуку автомобіля автомобіля марки "КІА", моделі "SORENTO", н.з. НОМЕР_2 , який згідно карти поляка серії НОМЕР_3 та додатку до нього серії НОМЕР_4 на автомобіль "КІА", моделі "SORENTO", н.з. НОМЕР_2 VIN номер НОМЕР_5 , автомобіль перевірено та надано дозвіл на ввезення митним контролем Львівської митниці ДФС від 14.12.2023, під керуванням громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого було виявлено та вилучено:

-1 ( один) предмет зовні схожий на корпус гранати РГН з маркуванням РГН 254-44-89, який відповідно до довідки від 22.11.2024 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів належить до ІІ категорії небезпечності;

-3 (три) предмети зовні схожі на корпус гранати Ф-1, корпус 1 без маркування, корпус 2 з маркуванням 10737-84Т, корпус 3 з маркуванням 25E25-ТН, які відповідно до довідки від 22.11.2024 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів належать до ІІ категорії небезпечності;

-3 (три) предмети зовні схожі на підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ-2 з ідентичним маркуванням на зовнішній стороні запобіжного важеля взводу 210-83 УЗРГМ - УЗУП та зі зворотної сторони 986-59-84 які відповідно до довідки від 22.11.2024 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів належать до ІІ категорії небезпечності;

-1 (один) предмет зовні схожий на запал до ручних гранат типу УДЗ з наявним маркуванням на важелі запобіжного взводу УДЗ - 334-15-89, який відповідно до довідки від 22.11.2024 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів належить до ІІ категорії небезпечності;

-28 (двадцять вісім) предметів зовні схожих на набої калібру 5,45х39 мм;

-предмет зовні схожий на пістолет та магазин до нього;

2. Протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що їх було запрошено в якості понятих для проведення обшуку автомобіля марки "КІА", моделі "SORENTO", н.з. НОМЕР_2 , який знаходився на узбіччі з`їзду з траси Е-95 на Е-101 в напрямку м. Києва, під керуванням ОСОБА_4 . В ході обшуку даного автомобіля було виявлено та вилучено: 1 (один) предмет зовні схожий на корпус гранати РГН, 3 (три) предмети зовні схожі на корпус гранати Ф-1, корпус 1 без маркування, корпус 2, корпус 3, 3 (три) предмети зовні схожі на підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ-2 з ідентичним маркуванням на зовнішній стороні запобіжного важеля взводу; 1 (один) предмет зовні схожий на запал до ручних гранат типу УДЗ;

28 (двадцять вісім) предметів зовні схожих на набої калібру 5,45х39 мм, предмет зовні схожий на пістолет та магазин до нього, а також змиви з вказаних предметів. Вищеперераховані предмети вилучено та поміщено до спецпакетів з підписами усіх учасників та пояснювальним написом.

3.Протоколом затримання особи,підозрюваної у вчиненні злочину від 22.11.2024, в ході якого вилучено: мобільний телефон марки «REDMI 8», чорного кольору з сім-картою з номером НОМЕР_6 , імей 1: НОМЕР_7 , імей 2: НОМЕР_8 та поміщено до спецпакету з підписами усіх учасників та пояснювальним написом.

4.Протоколом огляду предмету, а саме - мобільний телефон марки «REDMI 8», чорного кольору з сім-картою з номером НОМЕР_6 , імей 1: НОМЕР_7 , імей 2: НОМЕР_8 . Під час огляду було виявлено значну кількість фотозображень та листувань щодо облаштування та обслуговування ферми з рослинами, зовні схожі на коноплі; фото та листування щодо грошових коштів на облаштування та обслуговування даної ферми (приладів, технічних засобів, автомобіля, тощо); фото рослин, зовні схожих на коноплі.

5.Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що під час виконання доручення слідчого у кримінальному провадженні № 0002639 від 22.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, він спільно з представниками ВКП Броварського РУП ГУНП в Київській області проводив подворовий обхід СТ Родзинка, Броварського р-ну Київської обл., де вони помітити як з двору будинку АДРЕСА_3 вищевказаного садового товариства, вийшов чоловік, який побачивши працівників поліції сів до свого автомобіля «Кіа» та направився в сторону виїзду з садового товариства. В подальшому, автомобіль було зупинено, в салоні якого вивлено предмети ззовні схожі на гранати.

6.Протоколом впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 , який впізнав підозрюваного ОСОБА_4 .

7.Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що під час виконання доручення слідчого у кримінальному провадженні № 0002639 від 22.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, він спільно з представниками СБУ проводив подворовий обхід СТ АДРЕСА_2 , де вони помітити як з двору будинку АДРЕСА_3 вищевказаного садового товариства, вийшов чоловік, який побачивши працівників поліції сів до свого автомобіля «Кіа» та направився в сторону виїзду з садового товариства. В подальшому, автомобіль було зупинено, в салоні якого виявлено предмети ззовні схожі на гранати.

8.Протоколом впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 , який впізнав підозрюваного ОСОБА_4 .

9.Протоколом обшуку в межах кримінального провадження № 0002639 від 22.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено: кущів конопель в кількості 180 одиниць;цільної речовини «канабіс» близько 3 кг.;подрібненої речовини «канабіс» близько 30 кг.; обладнання у вигляді вентиляційних систем, ламп освітлення, водопостачання, терморегуляції, відеоспостереження, інтернет з`єднання, добрив, обробки рослин, приладів для зважування та пакування.

10.Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як сторона обвинувачення прийшла до висновків, що:

- наявні докази, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

- вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу з позбавленням волі;

- відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявності в нього утриманців;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали обґрунтована підозра останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1)неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, який обґрунтовується тим, що у разі визнання винуватим ОСОБА_4 , загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років і це може стимулювати підозрюваного до втечі, а також останній після вчинення злочину, з метою приховання слідів, втік з місця вчинення злочину. Крім цього в подальшому підозрюваний вжив заходів для приховування речових доказів - вогнепальної зброї.

Крім цього, слід врахувати соціальні зв`язки підозрюваного, які не перешкоджають йому покинути Київську область, в тому числі і територію України та переховуватись від органу досудового розслідування та суду, матеріальний стан підозрюваного дає йому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за межами території України, так підозрюваний являвся працівником підприємства та отримував доходи, а також, ймовірно, отримував доходи від протиправних дій як його так і невстановлених на даний час осіб.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі, вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 до втечі.

2)неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може мати доступ до документів та речових доказів, які можуть мати значення для вказаного кримінального провадження, та бути використаними в ньому в якості доказів. Крім того, є вірогідність причетності останнього до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 у кримінальному провадженні № 0002639 від 22.11.2024, а тому ОСОБА_11 , може мати можливість знищити речові докази, які будуть основою для підозри у вчиненні ним вищевказаного кримінального провадження.

За таких обставин підозрюваний будучи на волі може мати можливість підробити документи з метою створення собі штучного алібі непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, а також враховуючи те, на даний час органом досудового розслідування ще не допитано усіх свідків та не вилучено усіх документів та речових доказів, які мають важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, слід зазначити, що до дня отримання матеріалів цього клопотання та додатків до нього підозрюваний не мав доступу до матеріалів досудового розслідування та йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак в подальшому, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі та документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень у вчиненні якого він підозрюється.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та стороною обвинувачення проводиться ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів та встановлення істини у кримінальному провадженні, відтак незастосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою може привести до знищення, схову або спотворення речей та документів, речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин даних кримінальних правопорушень.

3)неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, так як з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Зокрема, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експертів, з метою зміни ним показів або відмови від раніше наданих показів, показання яких можуть мати важливе значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Варто зазначити, що з моменту отримання матеріалів вказаного клопотання підозрюваному стала відомою анкетна інформація свідків, їх місця проживання та роботи, а відтак з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на таких осіб, якщо відносно нього не буде застосовано запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слід врахувати, що більшість свідків проживають та працюють в районі вчинення вказаного кримінального правопорушення, що також вказує на необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього, що може уникнути настання ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, у кримінальному провадженні буде призначено ряд експертиз, а відтак підозрюваний ОСОБА_4 , з метою створення перешкод слідству та встановленню об`єктивної істини у справі, з метою подальшого уникнення від передбаченої законом відповідальності може незаконно впливати на експертів у даному кримінальному провадженні, вказані вище дії може вчинити як сам підозрюваний ОСОБА_4 , а також будучи на волі і залучити для цього інших осіб.

4)неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_4 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відноситься до категорії тяжких злочинів, відтак порушує основоположні цінності суспільства, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , щодо виконання ним процесуальних обов`язків та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти вище зазначеним ризикам.

З огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, сторона обвинувачення вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому, також додав, що ОСОБА_4 намагався втекти від працівників правоохоронних органів, що свідчить про існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування, водночас досудове розслідування тільки розпочато, проводилися невідкладні слідчі дії, виносилися процесуальні документи, в тому числі про склад групи слідчих у даному кримінальному провадженні та їх зміну, при цьому до суду подані не всі матеріали кримінального провадження, а лише частина доказів саме для підтвердження необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обшук проводився в зв'язку із необхідністю його невідкладного проведення, та на виконання вимог КПК України слідчий направив клопотання про надання дозволу на проведення обшуку поштою. Визнавати зібрані на цей час органом досудового розслідування доказів недопустимими підстав немає, докази зібрані без істотних порушень прав підозрюваного. Більш м'які запобіжні заходи застосувати в даному випадку не доцільно, так як ОСОБА_4 займався небезпечною для суспільства діяльністю, а саме зберігав вибухонебезпечні предмети, наразі тільки початкова стадія досудового розслідування, необхідно з'ясувати причетність інших осіб до даного кримінального правопорушення, допитати свідків, а цьому може перешкоджати підозрюваний знаходячись не під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував зазначивши, що протокол обшуку від 22.11.2024, являється недопустимим доказом, так як вказані в ньому обставини не відповідають дійсності, слідча ОСОБА_6 , яка склала даний протокол не була переслідувачем особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, як про це вказано в протоколі, а приїхала вже після того, як його зупинили, один із слідчих, який проводив допити свідків, не входить до групи слідчих у даному кримінальному провадженні, протокол огляду також є недопустимим доказом, так як його проводила слідча, яка не входить до групи слідчих у даному кримінальному провадженні. Вказаний час затримання не підтверджено належним чином, підозра - не обґрунтована, докази того, що саме у ОСОБА_4 були вилучені боєприпаси відсутні. Зазначені в клопотанні ризики також відсутні, прокурором не доведено неможливість застосування більш м'якого запобіжного заходу. Просить суд врахувати особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має роботу, сім'ю, він проживає без реєстрації шлюбу з жінкою, також він являється опікуном своєї матері ОСОБА_12 , яка являється інвалідом ІІ групи, тому достатнім буде застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Також повідомив суду, що під час затримання ОСОБА_4 до нього було неправомірно застосовано фізичне насильство, його побили працівники правоохоронних органів, які зупинили автомобіль.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що він приїхав на СТ «Родзинка» погодувати собак за проханням знайомого, який воює, адресу назвати не може, не знає. Коли вже від`їжджав його почав переслідувати автомобіль, який не мав ознак поліцейського автомобіля, сам ОСОБА_4 не втікав не від кого, після зупинки автомобіля його побили, хто бив - він не бачив, так як йому на голову наділи балаклаву. Коли запросили понятих - гранати лежали за сидінням в автомобілі, хоча до цього у нього ніяких гранат не було, звідки вони взялися - не знає. Після побиття він себе погано почував, йому в поліцію викликали швидку, возили в лікарню, там надавали допомогу. Заперечує проти задоволення клопотання.

Допитана за клопотанням сторони захисту в якості свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що з ОСОБА_4 вона проживає десь з півроку без реєстрації шлюбу, він працює, доглядає за своєю хворою матір`ю. 22.11.2024 вдень він телефонував, однак вона була зайнята і не відповіла на дзвінок, а в подальшому вже сам ОСОБА_4 не відповідав на її телефонні дзвінки, лише ввечері після 20-30 години він зателефонував і повідомив, що його затримали. Серед ночі о 3 годині він приїхав у супроводі працівників поліції, привезли його переодягнутися, бо він був весь мокрий, він переодягнувся, взяв речі і його увезли. Щодо його побиття він нічого не говорив, він не кульгавив, однак в нього були садна на носі. Зранку десь о 6-30 годині приїхали працівники поліції та провели обшук, все в кімнаті подивилися, однак нічого не знайшли і не вилучали. Ніяких документів з дозволом на проведення обшуку їй не показували.

Заслухавши доводи прокурора, заперечення сторони захисту, покази свідка, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, 23.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст. 12 КК України, являється тяжким злочином, при цьому в розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, які дають підстави вважати підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Разом з тим, необхідно зауважити, що на цій стадії процесу слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достовірності, достатності та взаємозв'язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

За усталеною практикою ЄСПЛ «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження. Це пов`язано з тим, що на ранніх етапах кримінального провадження такі докази ще неможливо було здобути.

Так, Європейський Суд з прав людини у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

А в рішенні по справі «W проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове слідство тільки розпочато.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено позбавлення волі до семи років. Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув'язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування, тому існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

Разом з тим, як передбачено правовою позицією ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність ризику знищити, спотворити або сховати речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення слідчий суддя також вважає доведеним з огляду на те, що на даний час досудове розслідування триває, встановлюються місця та спосіб придбання та зберігання підозрюваним заборонених вибухонебезпечних предметів, особи, які можуть бути причетними до вчинення цього злочину, а тому перебуваючи на волі підозрюваний може вплинути на встановлення вказаних обставин.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, 224 КПК України).

Отже існує ймовірність того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, оскільки перебуваючи на свободі, не маючи запобіжного заходу, знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого у клопотанні щодо існування цього ризику.

Разом з цим, з урахуванням критеріїв, що мають враховуватися при встановленні наявності того чи іншого ризику, на які наявне посилання вище, слідчий суддя дійшов висновку, що обставини, на які орган досудового розслідування посилається в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення), не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, у зв'язку із чим цей ризик не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів враховується: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (позбавлення волі на строк до 7 років); дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , а саме відсутність відомостей про тяжкі захворювання чи інвалідність; мати підозрюваного має встановлену ІІ групу інвалідності, зі слів сторони захисту ОСОБА_4 являється її опікуном, однак на підтвердження надано лише документи на підтвердження наявності інвалідності ІІ групи у ОСОБА_12 та рішення ЛКК №146/24 від 30.05.2024 про те, що ОСОБА_4 за станом здоров`я може бути опікуном/помічником особи/ члена сім`ї з інвалідністю, який потребує постійного догляду; ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, раніше не судимий; проживає з жінкою без реєстрації шлюбу, утриманців не має, при цьому наявність у підозрюваного постійного місця проживання та сім'ї не може свідчити про достатність підстав для обрання менш суворого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, та не знаходить підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що просила сторона захисту. Така позиція обумовлена тим, що з урахуванням встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких встановлено судом. Отже, на даному етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об'єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Доводи сторони захисту про те, що повідомлена підозра не обґрунтована та не доведена, а вказані у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не підтверджені і прокурором не обґрунтовується неможливість запобігання вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, - слідчий суддя відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя, враховуючи викладені вище обставини, а також той факт, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , має високий ступінь суспільної небезпеки, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, приходить до висновку про задоволення клопотання. Застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів суд вважає за необхідне визначити у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України підозрюваному ОСОБА_4 відповідний розмір застави та при визначенні її розміру слідчий суддя враховує положення ч. 4 ст. 182 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя вважає, що розмір застави 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та є співмірним із матеріальним становищем останнього та вчиненим ним діянням.

При цьому, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу повідомленої підозри, а лише аналізує її обґрунтованість та тяжкість інкримінованого суспільно небезпечного діяння, в якому підозрюється останній.

Щодо скарги захисника в судовому засіданні про неправомірне застосування до його підзахисного ОСОБА_4 насильства під час затримання, слідчий суддя зазначає наступне.

В рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово (справа від 12.06.2008 «Яременко проти України», справа від 12.03.2009 «Вергельський проти України», справа від 24.06.2010 «Нечипорук і Йонкало проти України» та інші) вказано, що, коли особа заявляє про небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень у порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно бути проведене ефективне офіційне розслідування, протягом якого можливо виявити та забезпечити свідчення винуватих осіб.

Згідно ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним доручити прокурору Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, провести перевірку щодо неправомірного застосування до ОСОБА_4 насильства під час затримання в порядку ст. 206 КПК України.

Під час виготовлення повного тексту ухвали слідчим суддею встановлено, що у вступній та резолютивній частині цієї ухвали було допущено описки, а саме у вступній частині ухвали номер кримінального провадження помилково зазначений «№0002639» замість правильно «№0002647», а також в другому абзаці резолютивної частини ухвали кінцеву дату тримання під вартою помилково зазначено «20.01.2024» замість правильно «20.01.2025».

Згідно ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Враховуючи очевидність допущених у вступній та резолютивній частині ухвали описок, слідчий суддя в повному тексті зазначає вірну інформацію та вважає за необхідне внести виправлення у тексті вступної та резолютивної частини ухвали.

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 194, 196, 205, 206 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту фактичного затримання - з 22.11.2024, тобто по 20.01.2025 включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами :

Одержувач ТУ ДСА України у Київській області
Код одержувача (ЄДРПОУ)26268119
Банк одержувача ДКСУ м. Київ
р/рUA0018661
Призначення платежу«застава за …П.І.Б., дата народження особи, за яку за яку вноситься застава, згідно з ухвалою …(назва суду)… від … (дата ухвали)… по справі №…, кримінальне провадження №….»

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали та надати документ, що підтверджує внесення застави до Броварського міськрайонного суду Київської області.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи.

Роз`яснити, що з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити родичів ОСОБА_4 про взяття його під варту.

В порядку ст. 206 КПК України доручити прокурору Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, провести перевірку щодо неправомірного застосування до ОСОБА_4 насильства під час затримання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Броварської окружної прокуратури в Київській області ОСОБА_3

Виправити описки, допущені при виготовленні вступної та резолютивної частини даної ухвали, а саме :

- у вступній частині ували номер кримінального провадження вважати правильним «№0002647», замість помилково зазначеного «№0002639»;

- у другому абзаці резолютивної частини ухвали кінцеву дату тримання під вартою вважати правильною «20.01.2025», замість помилково зазначеної «20.01.2024».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу та виправлення описки може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала в частині розгляду скарги в порядку ст. 206 КПК України апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1