"06" серпня 2024 р. Єдиний унікальний номер судової справи: 150/385/24
Номер провадження: 1-кп/150/40/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

в режимі відео конференції:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 12 червня 2024 року за № 0000273 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2024 року поліцейський СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції ОСОБА_6 , старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , відповідно до наказу начальника Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області від 04 червня 2024 року № 319 «Про посилення заходів із забезпечення публічної безпеки та порядку під час запровадження воєнного стану в Україні», перебували у складі екіпажу на патрулюванні Могилів-Подільського району Вінницької області, з часом несення служби з 18:00 год. 11.06.2024 по 06:00 год. 12.06.2024.

Згідно з ч. 1 примітки до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальними повноваженнями здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноваженнями органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський ОСОБА_6 виконує функції офіційного представника органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являється службовою особою правоохоронного органу представником влади, на якого статтею 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватись актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати права і свободи людини.

Таким чином, поліцейський ОСОБА_6 згідно з ч. 3 ст. 18 КК України та приміткою 1 до ст. 364 КК України при виконанні службових завдань за посадою здійснює функції представника влади, у зв`язку із чим є службовою особою.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису» , працівник поліції ОСОБА_6 під час служби був оснащений портативним відео реєстратором.

Так, 11 червня 2024 року поліцейським СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , під час виконання своїх службових обов`язків, о 23 годині 08 хвилин на автодорозі неподалік будинку АДРЕСА_1 , зупинено автомобіль марки Renault Scenic сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Після зупинки вказаного автомобіля поліцейською ОСОБА_7 водія ОСОБА_3 повідомлено про причину зупинки, висунуто вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на автомобіль, попередивши при цьому водія про проведення відео зйомки. У ході спілкування, встановивши наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 , поліцейський ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запропонували йому пройти відповідне обстеження. У свою чергу ОСОБА_3 від проходження обстеження на стан сп`яніння відмовився.

Після зазначеної відмови поліцейським ОСОБА_6 водію ОСОБА_3 роз`яснено, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складання протоколу відносно ОСОБА_3 , в період часу з 23 години 29 хвилин по 23 годину 40 хвилин 11 червня 2024 року останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел, спрямований на надання представнику влади неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в його інтересах дій з використанням наданої їй влади, а саме нездійснення дій, спрямованих на документування адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, достовірно знаючи, що поліцейський ОСОБА_6 являється службовою особою органів Національної поліції України, оскільки він перебував в однострої, представився та мав при собі нагрудний жетон на форменому одязі, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, в ході спілкування неодноразово висловив словесну пропозицію надати поліцейському ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в розмірі 5 000,00 грн. як винагороду за не документування факту вчиненого ним адміністративного правопорушення.

У свою чергу, ОСОБА_6 негайно сповістив про це безпосереднього керівника та у подальшому діяв у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, на підставі положень ст. ст. 468-469, 470, 472 Кримінального процесуального кодексу України, 21 червня 2024 року між прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому, на підставі ст. ст. 36, 37 Кримінального процесуального кодексу України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2024 року за № 0000273, з однієї сторони, та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з іншої сторони, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.

Так, згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Суду пояснив, що угоду про визнання винуватості укладав добровільно, жодного тиску на нього зі сторони публічного обвинувачення не було, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі та просив суд угоду про визнання винуватості затвердити.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, обвинувачений вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Розглядаючи в порядку, передбаченому ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, приймаючи до уваги, що суд встановлює чи угода відповідає вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 469, ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості виходячи з такого.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України та порушень вказаних норм судом не встановлено.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження угоди, регламентовані ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Судом виконані вимоги ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Зокрема, шляхом опитування сторін, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди. Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено згідно положень ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Підстав, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України для відмови у затвердженні угоди не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, при цьому сторони врахували фактичні обставини та тяжкість вчинених кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його пост кримінальну поведінку, наявність обставини, яка обтяжує покарання (вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння) та обставин, які його пом`якшують (щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), відсутність матеріальної та іншої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 25 500,00 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Згідно ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів вирішити в порядку, встановленому статтею 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 370, ст. 373, ст. 474, ст. 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 червня 2024 року, укладену між прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 12 червня 2024 року за № 0000273.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 25 500,00 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази:

-2 (два) компакт-диски DVD-R із відеозаписами з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за період часу з 11 червня 2024 року по 12 червня 2024 року, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000273 від 12 червня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору - негайно.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_11 СУПЕРСОН