ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21 лютого 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою та ОСОБА_4 від 21 лютого 2024 року. В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 зазначив, що 11 травня 2024 року ним було направлено до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Хмельницькому заяву про злочин за ознаками ч. 2 ст. 366 КК України, яка була прийнята черговим слідчим ОСОБА_5 за адресою розташування: АДРЕСА_1 . У даній заяві про злочин було деталізовано наведено обґрунтування та надані достатні докази для початку досудового розслідування по факту підробки прокурором Вінницької обласної прокуратури офіційного документу, що потягнуло за собою заподіяння істотної шкоди. Натомість, станом на 01.03.2024 у встановлений законом строк відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, а досудове розслідування не розпочато, що є порушенням вимог ст. 214 КПК України. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 просив визнати бездіяльність посадових осіб четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення за його заявою та ОСОБА_4 від 21.02.2024 протиправною та зобов`язати уповноважену особу четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому невідкладно внести відомості до ЄРДР про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, за його заявою та ОСОБА_4 від 21.02.2024.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, скаргу підтримав та просив вимоги скарги задовольнити.

Представник четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Вимогами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше обмеження прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому із заявою про злочин від 21 лютого 2024 року, в якій зазначили, що 26 вересня 2019 року адвокатом ОСОБА_6 , під час ознайомлення із матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000004 в порядку ст. 290 КПК України, було проведено фотозйомку матеріалів, під час якої було зафіксовано бланк документу - постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування, який не містив підпису прокурора ОСОБА_7 . 26.11.2023 прокурор ОСОБА_8 офіційно надав суду постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 16 липня 2019 року із нанесеним на неї підписом прокурора ОСОБА_7 . Такий підпис був здійснений у період часу з 26.09.2021 по 26.12.2023, проте, найбільш ймовірно, що прокурор ОСОБА_8 , з метою уникнення негативних наслідків по службі, звернувся до прокурора ОСОБА_7 та запропонував йому підробити офіційний документ шляхом підписання, внаслідок такої спільної діяльності було досягнуто злочинної мети, яка полягала у використанні даного документу у правозастосовчій діяльності в якості доказу, який мав створити видимість законності висунутого обвинувачення у тяжкому злочині. Заявники вважають, що вказані прокурори усвідомлювали незаконність таких дій та їх наслідки, оскільки в силу своєї професійної діяльності були добре обізнані із правовим регулюванням порядку оформлення таких офіційних документів, в їх діях вбачається склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 366 КК України, - службове підроблення.

Згідно доводів скарги, які органом досудового розслідування на час розгляду скарги в належний спосіб не спростовані, відомості за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21.02.2024 про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене КК України суспільно небезпечне вчинене діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення; відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Таким чином, КПК України містить безумовний обов`язок внести відомості про кримінальне правопорушення невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, а відмова у прийнятті та реєстрації такої заяви чи повідомлення не допускається.

Разом із тим, цей обов`язок виникає лише у випадку подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, а не будь-якої заяви взагалі.

Так, відповідно до п.п. 2 п. 1 Розділу ІІ «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 №139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя має з`ясувати, чи можна розглядити заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21 лютого 2024 року, як заяву про вчинене кримінальне правопорушення з огляду на її зміст. У даному контексті слідчий суддя звертає увагу на те, що положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Зокрема, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить об`єктивні дані, які дійсно вказують на існування реального факту вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означитиме автоматично, що подія злочину насправді мала місце, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Диспозиція ч. 2 ст. 366 КК України передбачає кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, якщо вони спричинили тяжкі наслідким.

Службове підроблення це складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів. Це кримінальне правопорушення виявляється тільки в активній поведінці службвої особи і може бути вчинене одним з декількох альтернативних передбачених частиною першою статті 366 КК України, дій: внесення до документів неправдивих відомостей (означає включення інформації, яка цілком або частково не відповідає дійсності, до справжнього офіційного документа (постанова Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №742/318/18); інше підроблення (припускає повну або часткову зміну змісту документа чи його реквізитів, однак не за рахунок внесення до нього неправдивих відомостей, а шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань та іншими подібними способами); складання неправдивих документів (повне виготовлення документа, який містить інформацію, що не відповідає дійсності, при цьому форма та реквізити документа відповідають необхідним вимогам); видача неправдивих документів (означає надання фізичним або юридичним особам такого документа, зміст якого цілком або частково не відповідає дійсності і який був складений або службовою особою, яка його видала, або іншою службовою особою).

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором та не може бути оскаржене (ч. 6 ст. 217 КПК України). Фактично прокурор, приймаючи рішення на виконання вимог ч. 5 ст. 217 КПК України, як правило, робить це у формі постанови, хоча за змістом зазначеної статті (об`єднання і виділення матеріалів досудового розслідування) прямо не передбачено винесення такої постанови.

Як вбачається із матеріалів скарги, постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування була винесена прокурором ОСОБА_7 та ним і підписана.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, слідчий суддя не вбачає в діях прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ознак службового підроблення та не знаходить в заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21.02.2024 достатніх об`єктивних відомостей для того, щоб вважати її заявою про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно у посадової особи четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому не виникало обов`язку внести викладені в заяві відомості до ЄРДР.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21 лютого 2024 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21 лютого 2024 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_10