ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 185/5957/22

провадження № 51-7771км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року.

Обставини справи

1. Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджено за частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 5 років.

2. Суд визнав доведеним, що 18 травня 2022 року засуджений, будучі військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відмовився виконати наказ свого прямого начальника підполковника ОСОБА_8 здійснити марш до командно-спостережного пункту батальйону.

3. Оскарженою ухвалою апеляційний суд залишив вирок без змін.

Вимоги і доводи касаційних скарг

4. Захисник, посилаючись на пункт 3 частини 1 статті 438 КПК, просить пом`якшити засудженому покарання, застосувавши положення статті 69 КК, та звільнити від його відбування на підставі статті 75 КК.

5. Він стверджує, що всупереч вимогам статті 65 КК суди не врахували встановлених у справі обставин та призначили засудженому надмірно суворе покарання. Зазначає, що засуджений готовий довести своє виправлення шляхом несення військової служби в лавах Збройних Сил України.

6. Прокурор надав Суду письмові заперечення, у яких виклав свої доводи щодо необґрунтованості касаційної скарги.

Позиції учасників касаційного розгляду

7. Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги і просив залишити оскаржені рішення без зміни.

8. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

9. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені сторонами доводи, Суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

10. Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

11. Суд вже зазначав, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.[1]

12. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час та після вчинення злочину, а також іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

13. Отже призначення більш м`якого покарання, ніж визначене санкцією кримінального закону, можливе лише у випадку, коли встановлені у справі обставини в своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим[2].

14. Суд першої інстанції дотримався вимог закону в частині призначеного покарання і урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й усі інші обставини, які мають правове значення.

15. Обираючи розмір покарання, місцевий суд виходив із того, що засуджений, будучи військовослужбовцем, вчинив тяжкий злочин в період воєнного стану, посередньо характеризується за місцем військової служби, а під час судового розгляду не виявив ознак засудження своєї поведінки.

16. Водночас суд не залишив поза увагою, що засуджений вперше притягується до кримінальної відповідальності. За відсутності обтяжуючих покарання обставин суд визнав пом`якшуючою обставиною участь засудженого у бойових діях. Проте суд не встановив зв`язку цих обставин з вчиненим злочином і їх вплив на його тяжкість, а отже і підстав для застосування положень статті 69 КК.

17. Разом із тим, оцінивши наведені обставини, суд вважав за можливе призначити засудженому мінімальне покарання, передбачене санкцією закону.

18. Апеляційний суд належним чином проаналізував доводи апеляційної скарги захисту та відхилив їх, навівши переконливі мотиви свого рішення. Його ухвала відповідає вимогам статті 419 КПК.

19. Таким чином, Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій не порушили вимог статей 50, 65 КК, а призначене засудженому покарання відповідає визначеним законом загальним засадам є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

20. З огляду на викладене доводи захисника стосовно надмірної суворості призначеного засудженому покарання слід відхилити, а касаційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

ВирокПавлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Постанови Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 744/884/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/84481797 та від 05 листопада 2019 року у справі № 686/16988/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/85583597.

[2] Постанови Верховного Суду 25 листопада 2020 року у справі № 744/884/17, https://re y estr.court.gov.ua/Review/93217838 та 11 листопада2020 року у справі № 370/2596/18, https://reestr.court.gov.ua/Review/92870356