ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2813/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1351/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 190 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 березня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000494 від 22.11.2023, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 березня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, в силу статті 89 КК України є таким, що не має судимості, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, з призначенням йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до статей 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання звільнено з випробувальним строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 витрати на залучення експерта в розмірі 1514,56 гривень.

Речовий доказ - копію товарного чеку повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 10.10.2023, приблизно в першій половині дня, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, прийшов до домоволодіння раніше знайомого йому ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та побачив у останнього кутову шліфмашинку марки «Vorskla», моделі «ПМЗ 1,2/180», вартість якої становить 1 129 (одна тисяча сто двадцять дев`ять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки, та яка належить потерпілому. Після цього у ОСОБА_8 виник кримінально - протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. З метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу ОСОБА_8 в ході подальшої розмови із ОСОБА_9 , використовуючи довірливі відносини із ним, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, не збираючись повертати майно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 , попросив у останнього вищевказану кутову шліфмашинку під приводом того, що вдома ОСОБА_10 необхідно провести роботи з її допомогою, пообіцявши повернути, на що ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, нічого не підозрюючи про шахрайський намір ОСОБА_8 , цілком і повністю довіряючи йому, добровільно передав останньому свою кутову шліфмашинку. Після цього ОСОБА_8 , отримавши від ОСОБА_9 кутову шліфмашинку під приводом здійснення ремонту, не збираючись повертати майно, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився кутовою шліфмашинкою на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1 129,92 гривень.

Не погодившись з зазначеним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, яку в подальшому змінив, в якій просить вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.03.2024 скасувати. На підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадженні стосовно ОСОБА_8 закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яких встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що Верховною Радою України 18.07.2024 прийнято Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохороннії органів», який набрав чинності 09.08.2024.

Цим Законом внесено зміни до статті 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтраті вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на 2024 рік становить 3 028 гривень.

Згідно вироку, ОСОБА_8 10.10.2023 шахрайським шляхом заволодів майном ОСОБА_9 спричинивши останньому шкоду на суму 1 129,92 грн., тобто вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковувана мінімумів доходів громадян.

Прокурор вважає, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 підлягає закриттю на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання не прибув, надав до суду клопотання в якому просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, кримінальне провадження закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, апеляційний розгляд здійснювати у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив закрити кримінальне провадження на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, дослідивши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 190 КК України, ОСОБА_8 вчинив 10 жовтня 2023 року, та його діями було заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_9 в розмірі 1 129 грн.92 коп.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, розмір майна, яким заволодів обвинувачений шляхом зловживання довірою потерпілого, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 190 КК України, становив 2 684 грн (1342*2 = 2684).

Як вбачається з вироку суду, діями ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 в розмірі 1 129 гривень 92 копійок.

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість майна, яким ОСОБА_8 заволодів шляхом зловживання довірою, становила 1 129 гривень 92 копійок, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2 684 грн, суд апеляційної інстанції вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.03.2024 скасуванню, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України - закриттю, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави, питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 березня 2024 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України - закрити, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Речовий доказ - копію товарного чеку повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: