Провадження № 1-кс/592/8246/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, Сумської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, в рамках кримінального провадження № 0002598.

Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по ним, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що наприкінці квітня 2022 року, у ході досудового розслідування точної дати встановити не виявилося за можливим, але не раніше 24.03.2022, ОСОБА_5 , знаходячись на території м. Суми, Сумської області, дізнався, що ОСОБА_7 займається на громадських засадах волонтерською діяльністю у вигляді придбанням та подальшою передачею транспортних засобів, медичних приладів, препаратів та грошових коштів для потреб військовослужбовців Збройних сил України (ЗСУ), які виконують свої службові завдання в зоні проведення бойових дій та здійснюють збройний захист держави внаслідок збройної агресії.

У цей же час дізнавшись про громадську діяльність ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на отримання систематичного прибутку, шляхом незаконного заволодіння та продажу транспортних засобів, ввезених на територію України як гуманітарної допомоги.

На виконання зазначеного злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.12 Закону України «Про гуманітарну допомогу» та Постанови КМУ № 174 від 01.03.2022, ОСОБА_5 розробив та впровадив в дію злочинну схему щодо незаконного заволодіння та продажу транспортних засобів, ввезених на територію України як гуманітарна допомога та заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свої злочинні наміри, представившись військовослужбовцем ЗСУ, запевнив ОСОБА_7 у своїй приналежності до сил спеціального призначення, які виконують службові завдання в зоні проведення активних бойових дій та здійснюють збройний захист держави внаслідок збройної агресії, тим самим не маючи ніякого відношення до військової служби, повідомив їй неправдиві відомості про себе, чим ввів останню в оману.

У подальшому відповідно до розробленого ОСОБА_5 злочинного плану, транспортні засоби підшукуванні, придбані, необізнаною в злочинних намірах останнього, ОСОБА_7 , та ввезені на територію України як гуманітарна допомога ЗСУ для виконання бойових завдань щодо захисту держави від російського окупанта та укріплення кордону України без сплати обов`язкових митних платежів при розмитненні автомобілів.

У подальшому діючи протягом квітня 2022 року по липень 2023 рік, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на отримання систематичного прибутку, у травні 2022 року, точної дати встановити у ході досудового розслідування не виявилося за можливим, ОСОБА_5 реалізуючи свої злочинні наміри, на заволодіння транспортних засобів в якості гуманітарної допомоги, з метою їх подальшого продажу та отримання прибутку, представившись військовослужбовцем ЗСУ, запевнив ОСОБА_7 у своїй приналежності до сил спеціального призначення, які виконують службові завдання в зоні проведення активних бойових дій, тим самим не маючи ніякого відношення до військової служби, повідомив їй неправдиві відомості про себе, чим ввів останню в оману.

У період часу з травня 2022 по липень 2022 року ОСОБА_5 незаконно заволодів та здійснив продаж транспортних засобів «Kia Sorento», 2004 року випуску, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , він код - НОМЕР_2 , «Volkswagen Caddy», 2009 року випуску, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_3 , він код - НОМЕР_4 та «Mitsubishi Pajero», 2002 року випуску, він код - НОМЕР_5 , ввезених на територію України як гуманітарна допомога, загальною вартістю 749583,46 грн., що є значним розміром, оскільки вказана сума у триста п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Здійснюючи вказані дії ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Не зупиняючись на вчиненому продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 , діючи повторно, знову скоїв злочин у вигляді незаконного використання з метою отримання прибутку гуманітарної допомоги.

Таким чином, у період часу з травня 2023 по липень 2023 року ОСОБА_5 , діючи повторно, незаконно заволодів та здійснив продаж транспортних засобів «Volkswagen Sharan», 2001 року випуску, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_6 , він код - НОМЕР_7 , «Chrysler Grand Voyager», 2005 року випуску, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_8 , він код - НОМЕР_9 , «Volvo», моделі V70, 1999 року випуску, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_10 , він код - НОМЕР_11 , «Opel Zafira», 2003 року випуску, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_12 , він код - НОМЕР_13 , «Dacia Logan», 2005 року випуску, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_14 , він код - НОМЕР_15 , та автомобіль «Audi 4», 1996 року випуску, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_16 , він код - НОМЕР_17 , ввезених на територію України як гуманітарна допомога, загальною вартістю 968958,2 грн., що є значним розміром, оскільки вказана сума у триста п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_7 при наданні вищезазначених транспортних засобів, будучи введеною в оману з боку ОСОБА_5 , достовірно вважала, що безоплатно передає автомобілі в якості гуманітарної допомоги для потреб ЗСУ для використання їх під час виконання бойових завдань по захисту держави від збройної агресії та укріплення кордону України.

Здійснюючи вказані дії ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

04.12.2024 року у вищевказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджуються зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; показами потерпілої; висновками дев`яти автотоварознавчих експертиз; матеріалами тимчасових доступів проведених в АТ КБ «Приватбанк», АТ «А-БАНК» та АТ «Універсал Банк», з банківській карток відкритих на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_5 щодо перерахування потерпілою грошових коштів; показами свідків; матеріалами отриманих від Львівської митниці, а саме документи (декларації, реєстраційні відомості, тощо) відносно транспортних засобів, які переміщувалися через державний кордон у вигляді гуманітарної допомоги; протоколами огляду мобільного телефону потерпілої; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, з метою запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення ним інших злочинів та можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків, у слідства виникла необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 та прокурор Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримали із зазначених в ньому підстав та просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 , разом із захисником адвокатом ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали клопотання, дійшов до наступних висновків.

Згідно положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, яке, за правилом ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Перевіряючи доводи клопотання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі поданих доказів, оцінюючи в сукупності всі обставини справи, слідчий суддя вважає, що доводи про наявність певних ризиків є обґрунтованими.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, санкція якого передбачає максимальне безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, підозрюваний неодружений, дітей та утриманців не має, тобто соціальні фактори стримуючого характеру відсутні, що обґрунтовує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, підозрюваний офіційно ніде не працює, не має постійного джерела доходу, суспільно-корисною працею не займається, вчинив ряд кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став та вчинив декілька умисних корисливих злочинів, а тому знаходячись на свободі може продовжити свою злочинну діяльність, що свідчить про існування ризику скоєння ним інших кримінальних правопорушень, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_5 відомі свідки та потерпілі по даному кримінальному провадженню, а тому підозрюваний може незаконно впливати на останніх з метою зміни їх показів, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Зважаючи на доводи прокурора та встановлені обставини справи у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість застосування відносно ОСОБА_5 іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки в такому разі підозрюваний матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи впливати на свідків і потерпілих, що перешкоджатиме повному, всебічному та оперативному встановленню об`єктивної істини по справі.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Прокурор в клопотанні просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Однак, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави слідчий суддя не вбачає.

Відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

1. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали до 24:00 год. 30 січня 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 та ст. 182 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн. 00 коп.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (м. Суми), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у вказаному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України та буде вирішено питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

2. Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу покласти на слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 чи іншого слідчого, у провадженні якого буде перебувати вказане кримінальне провадження.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1