ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №183/4479/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1206/24 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.115 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 07 березня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Бригадирівка Балаклійського району Харківської області, громадянку України, із професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштовану, незаміжню, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 10 років позбавлення волі.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 18 лютого 2023 року, у проміжку часу 16.00-18.00 години, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклої неприязні, з умислом на протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) металевим кутником нанесла ОСОБА_9 декілька ударів, заподіявши йому тілесні ушкодження:

голови: закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в лобній ділянці справа та зліва, крововилив в м`які мозкові оболонки, вдавлений перелом лобної кістки зліва, 4 забійні рани на волосистій частині голови зліва в лобно-тім`яній ділянці, забійна рана на лобі зліва, забійна рана у наружного краю правого ока, садно на лобі зліва, садно по ходу лівої надбрівної дуги, 2 садна на лобі справа, садно на лобі по умовно серединній лінії тіла, садно на переніссі, синець в навколоочній ділянці справа, 2 садна на правій щоці, садно на кінчику носа, 2 садна на лівій щоці, 2 садна на підборідді,

тулубу: 2 садна на передній поверхні грудної клітини, садно на передній поверхні живота зліва,

кінцівок: синець, 3 садна та 2 забійні рани на лівому плечі, забійна рана на розгинальній поверхні лівого ліктьового суглобу, синець та 2 забійні рани на лівому передпліччі, 9 саден на тильній поверхні лівої кисті, забійна рана у основи 2 пальця першої фаланги лівої кисті, синець та садно на правому передпліччі, 10 саден та 3 забійні рани на тильній поверхні правої кисті, синець на правому стегні, синець на правому колінному суглобі, синець на правій голені, синець та садно на лівому стегні, синець та забійна рана на лівому колінному суглобі, синець на лівій голені.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в лобній ділянці справа та зліва, крововилив в м`які мозкові оболонки, вдавлений перелом лобної кістки зліва, 4 забійні рани на волосистій частині голови зліва в лобно-тім`яній ділянці в сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_9 на місці події.

Причиною смерті ОСОБА_9 став травматичний шок внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в лобній ділянці справа та зліва, крововилив в м`які мозкові оболонки, вдавлений перелом лобної кістки зліва.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Зазначив, що суд при призначенні покарання неповною мірою врахував, що ОСОБА_8 має негативну характеристику, вчинила кримінальне правопорушення щодо близької людини, жорстоко забила цивільного чоловіка з яким тривалий час жила разом та залишила його помирати, провину не визнала, в судовому засіданні викручувалась та пояснювала суду неправдиві відомості щодо обставин та подій кримінального правопорушення, що свідчить про її нещирість та бажання уникнути кримінальної відповідальності, є антисоціальною особистістю, злочин вчинила в стані алкогольного сп`яніння, після вчинення злочину продовжувала вживати алкогольні напої, що є обставиною, яка обтяжує покарання в силу ст.67 КК України. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України 11 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Указав, що:

- ОСОБА_8 захищалась від ОСОБА_9 , а тому її дії мають бути кваліфіковані як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони;

-пояснення обвинуваченої під час судового розгляду узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи, яким підтверджені наявні у останньої тілесні ушкоджені, завдані ОСОБА_9 та показаннями свідків в частині того, що між потерпілим та обвинуваченою часто виникали бійки;

-висновки суду про видові ознаки задушення руками та відсутність притаманних задушенню руками тілесних ушкоджень у обвинуваченої не підтверджені матеріалами справи. Вважає, що для перевірки вказаних обставин необхідні спеціальні знання в галузі медицини, однак відповідна судово-медична експертиза не проводилася, виклик експерта для роз`яснень наявних висновків учасниками судового провадження на обговорення не ставився;

-свідки, на показання яких є посилання у вироку суду, безпосередньо присутніми під час конфлікту не були;

-протокол огляду місця події та проведений слідчий експеримент за участю обвинуваченої, є недопустимими доказами, оскільки отримані із порушеннями вимог КПК України, а саме за відсутності дозволу на огляд житла.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною за ст.118 КК України та призначити їй покарання 2 роки позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень та змін, обвинувачена ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Указала, що:

-вона відбивалась від ОСОБА_9 металевим кутником, проте по голові та обличчю його не била;

-коли їй вдалося втекти від ОСОБА_9 , вона попрямувала до сусідів. Зазначила, що сусід ОСОБА_10 ходив за горілкою і його не було приблизно 2-3 години, а коли повернувся, то був дуже схвильований та без верхнього одягу. Вважає, що ОСОБА_9 вбив саме ОСОБА_10 , у нього були підстави це зробити, поки вона була зачинена на навісний замок з вулиці. Наголосила, що під час судового розгляду також наголошувала на даних обставинах, однак вони залишились без уваги;

-висновки судово-медичної експертизи щодо деяких виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень залишились не зрозумілими, проте суд не викликав експерта для надання пояснень;

-в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок експерта щодо відбитків пальців рук на знарядді вбивства;

-під час судового розгляду не були допитані усі свідки які були обізнані про обставини вчинення злочину та передували їм;

-суд першої інстанції не надав їй можливості ставити свідкам запитання. Зауважила, що через свою юридичну необізнаність вона не знала, що може заявляти клопотання про виклик свідків та експертів;

-призначений за рахунок держави захисник не надав їй кваліфіковану правову допомогу;

-незрозуміло на підставі яких даних суд першої інстанції вказав у вироку про те, що вона за місцем проживання характеризується негативно.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати її винною за ст.118 КК України та призначити покарання 2 роки позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 частково підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити. Апеляційні скарги обвинуваченої та захисника просив залишити без задоволення.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, обвинуваченої, захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за викладених у вироку обставин та кваліфікація її дій ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та відсутність у обвинуваченої ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого, не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що 18.02.2023 у нього вдома обвинувачена ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_12 розпили пляшку горілки 0,5 л. Крім того він був статистом при проведенні слідчого експерименту з обвинуваченою.

Свідок ОСОБА_13 показала, що з обвинуваченою ОСОБА_8 і ОСОБА_9 є сусідами, дружили. Вони жили разом років 5, часто билися, «як нап`ються так і деруться». ОСОБА_9 як тверезий, то «золота людина», спокійний, а коли п`яний ображає, б`ється, відносно неї таке теж бувало. Коли тверезі, то вони гарно жили, а «пити їм не можна». Обвинувачена розповідала що ОСОБА_9 іноді її душить, вона також, у них бували тілесні ушкодження. П`яним ОСОБА_9 міг розпочати конфлікт ні з чого, просто так. 18.02.2023 приблизно о 17.00 свідок зателефонувала обвинуваченій і запросила її в гості. Приблизно о 18.00 ОСОБА_8 прийшла до них сама, сказала що вони з ОСОБА_9 побилися, вона ударила його залізякою, якою підпираю дверцята печі. Свідок подумала, що обвинувачена вдарила його по ногам, таке вже було раніше. Подробиць обвинувачена не розповідала. На долоні лівої руки обвинуваченою бачила як начебто затерту кров. Свідок запитала у неї що то таке на долоні, але обвинувачена занервувала і не відповіла. На обвинуваченій ран, подряпин, крововиливів тощо не бачила. Вранці обвинувачена пішла додому, але швидко повернулася і сказала що ОСОБА_9 вже холодний, а вона «викрутиться». Вважає, що після події і перед тим, як прийти до них, обвинувачена помилася, змила з себе кров, оскільки прийшла до них приблизно через 1 годину 20 хвилин після запрошення, хоча раніше приходила швидко.

Свідок ОСОБА_10 показав, що він з дружиною є сусідами ОСОБА_9 і обвинуваченої ОСОБА_8 , які проживали як чоловік і дружина. Жили вони нормально, але у стані сп`яніння б`ються один з одним. 18.02.2023 приблизно о 17.30 до них прийшла обвинувачення у стані алкогольного сп`яніння, сказала що побилася з ОСОБА_9 , без подробиць, за стан ОСОБА_9 не переймалася. Тілесних ушкоджень на обвинуваченій не бачив. Зі слів дружини відомо, що вона на руці обвинуваченої бачила кров. Обвинувачена розмовляла з його дружиною, розповіла, що вдень вони з ОСОБА_9 вживали алкоголь. Свідки і обвинувачена на трьох випили 1 л горілки. Дружина залишила обвинувачену ночувати у себе. Вранці наступного дня обвинувачена висловлювалася нецензурною лайкою на його дружину, тому вигнав її з дому. Обвинувачена викликала поліцію, казала, що вбила ОСОБА_9 , він був п`яний.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні письмових доказів, а саме:

-даними рапорту помічника чергового ВП №1 Ізюмського РУП в Харківській області від 19.02.2023 за заявою ОСОБА_8 до відділу поліції (м. Балаклія) через службу «102» про застосування нею фізичного насильства за допомогою металевого кутника до ОСОБА_9 , труп якого в подальшому було виявлено за місцем проживання (т. 2 а.с. 6);

-протоколом огляду місця події, з якого вбачається, що 19.02.2023 у період часу 13.00-15.05 за адресою: АДРЕСА_2 проведений огляд приміщення житлового будинку. Труп ОСОБА_9 стоїть на колінах на полу, а верхньою частиною на ліжку. Труп на місті оглянутий судово-медичним експертом, має чисельні тілесні ушкодження, зокрема, на голові. Неподалік на підлозі лежить металевий кутник довжиною 60 см, шириною граней по 3 см, товщиною 3 мм, з засохлими слідами бурого кольору, схожими на кров. Зроблені змиви зі слідів, кутник вилучений, труп направлений до моргу. Здійснений відеозапис, виготовлено фототаблицю (т. 2 а.с. 8-15);

-висновком судово-медичного експерта від 20.03.2023 №12-17/27-БЛ/23 згідно якого на трупі ОСОБА_9 були встановлені прижиттєві тілесні ушкодження:

голови: закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в лобній ділянці справа та зліва, крововилив в м`які мозкові оболонки, вдавлений перелом лобної кістки зліва, 4 забійні рани на волосистій частині голови зліва в лобно-тім`яній ділянці, забійна рана на лобі зліва, забійна рана у наружного краю правого ока, садно на лобі зліва, садно по ходу лівої надбрівної дуги, 2 садна на лобі справа, садно на лобі по умовно серединній лінії тіла, садно на переніссі, синець в навколоочній ділянці справа, 2 садна на правій щоці, садно на кінчику носа, 2 садна на лівій щоці, 2 садна на підборідді,

тулубу: 2 садна на передній поверхні грудної клітини, садно на передній поверхні живота зліва,

кінцівок: синець, 3 садна та 2 забійні рани на лівому плечі, забійна рана на розгинальній поверхні лівого ліктьового суглобу, синець та 2 забійні рани на лівому передпліччі, 9 саден на тильній поверхні лівої кисті, забійна рана у основи 2 пальця першої фаланги лівої кисті, синець та садно на правому передпліччі, 10 саден та 3 забійні рани на тильній поверхні правої кисті, синець на правому стегні, синець на правому колінному суглобі, синець на правій голені, синець та садно на лівому стегні, синець та забійна рана на лівому колінному суглобі, синець на лівій голені.

Ці тілесні ушкодження утворилися незадовго до смерті від неоднократної ударної дії тупого (их) предмету (ів), індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відобразились, можливо могли бути отримані в час та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи.

За ступенем тяжкості відповідно до живої особи тілесні ушкодження:

закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в лобній ділянці справа та зліва, крововилив в м`які мозкові оболонки, вдавлений перелом лобної кістки зліва, 4 забійні рани на волосистій частині голови зліва в лобно-тім`яній ділянці в сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в причинному зв`язку із настанням смерті.

Причиною смерті ОСОБА_9 став травматичний шок внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу в м`які покрови голови в лобній ділянці справа та зліва, крововилив в м`які мозкові оболонки, вдавлений перелом лобної кістки зліва.

Садно на лобі зліва, садно по ходу лівої надбрівної дуги, 2 садна на лобі справа, садно на лобі по умовно середній лінії тіла, садно на переніссі, синець в навколоочній ділянці справа, 2 садна на правій щоці, садно на кінчику носа, 2 садна на лівій щоці, 2 садна на підборідді, 2 садна на передній поверхні грудної клітини, садно на передній поверхні живота зліва, синець, 3 садна та 2 забійні рани на лівому плечі, синець та 2 забійні рани на лівому передпліччі, 9 саден на тильній поверхні лівої кисті, синець та садно на правому передпліччі, 10 саден та 3 забійні рани на тильній поверхні правої кисті, синець на правому стегні, синець на правому колінному суглобі, синець на правій голені, синець та садно на лівому стегні, синець та забійна рана на лівому колінному суглобі, синець на лівій голені, як кожне окремо, так і в сукупності, є легкими тілесними ушкодженнями.

Забійна рана на лобі зліва, забійна рана у наружного краю правого ока, забійна рана на розгинальній поверхні лівого ліктьового суглобу, забійна рана у основи 2 пальця першої фаланги лівої кисті, як кожне окремо, так і в сукупності, є легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров`я.

У крові від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в кількості 1,06 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 20-24);

-висновком судово-медичного експерта від 17.03.2023 №17-86-МК/12-17/27-Бл/23 з якого вбачається, що при проведенні експертизи шкірного клаптю з раною з області лобно-тім`яної ділянки від трупа ОСОБА_9 встановлена забійна рана. Ця рана утворилася від дії тупого предмета з ребром (двогранним кутом) (т. 2 а.с. 25-26);

-даними постанови згідно якої металевий кутник, предмети одягу і взуття ОСОБА_8 визнано речовими доказами та були безпосередньо досліджені у суді першої інстанції (т. 2 а.с. 129-131);

-висновком судово-медичного експерта від 30.03.2023 №12-17/16-БЛ/23, з урахуванням інших висновків експертів, з якого вбачається, що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 можливо могли утворитися металевим предметом (кутником) (т. 2 а.с. 63-67);

-протоколом проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього, складеним 20.02.2023, за участю ОСОБА_8 , яка не заперечувала проти проникнення до її житла, за участю захисника та судово-медичного експерта. ОСОБА_8 на місці події, виявлення трупу, під відеозапис розповіла про обставини події, показала місце біля печі, де вона взяла металевий кутник, на статисті показала як стоячи навпроти ОСОБА_9 , обличчям один до одного, зверху нанесла йому кутником 3 удари по верхній частині голови, 5-7 ударів по руках (т. 2 а.с. 35-37).

У судовому засіданні суду першої інстанції було досліджено відеозапис слідчого експерименту та встановлено, що обвинувачена поводила себе спокійно, природньо, не повідомляла про застосування до неї недозволених методів, психологічного тиску, інструктаж від слідчого тощо, хоча у разі такого, мала реальну можливість зробити це під відеозапис, внести до протоколу, повідомити захиснику і стороннім особам тощо.

Суд першої інтенції також відзначив, що ОСОБА_8 не робила цього і в суді, починаючи з 11.09.2023, про інструктаж слідчого показати нанесення ударів по голові потерпілому повідомила суду лише 07.03.2024, доказів подачі скарг, заяв про вчинене кримінальне правопорушення сторона захисту не надала. Більш того нанесення потерпілому ударів по голові обвинувачена визнавала і в суді під час допиту 17.10.2023.

-висновком судово-медичного експерта від 20.03.2023 №12-17/09-БЛ/23 згідно якого, тілесні ушкодження у ОСОБА_9 можливо могли утворитися за обставин, вказаних у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 20.02.2023 (т. 2 а.с. 41-44);

-висновком експерта від 24.03.2023 №15-12/188-Ц/дм 2023р. згідно якого, на металевому кутнику знайдені сліди крові людини, які могли походити як від ОСОБА_9 , так і від обвинуваченої ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 53-58);

-висновком судово-медичного експерта від 13.03.2023 №14/500-Дм/22 згідно якого, на вилучених у обвинуваченої ОСОБА_8 . джинсових брюках знайдена кров людини, походження якої від ОСОБА_9 не виключається. Від обвинуваченої ОСОБА_8 ця кров походити не могла (т. 2 а.с. 49-51);

-висновком судово-медичного експерта від 22.03.2023 №14/501-Дм/23 згідно якого, на вилученій у обвинуваченої ОСОБА_8 куртці знайдена кров людини, яка могла походити як від ОСОБА_9 , так і від обвинуваченої ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 60-62);

-висновком судово-медичного експерта від 19.02.2023 №12-14/08-БЛ/23 згідно якого, у обвинуваченої ОСОБА_8 були встановлені тілесні ушкодження: синець на шиї, синець на лівій кисті, синець та садно на правій кисті, тобто легкі тілесні ушкодження. Вони утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом: синці удар або удар стиснення, садно удар-тертя-ковзання та могли бути отримані не більше 1 доби до моменту огляду (19.02.2024 о 18.15), тобто до 18.15 19.02.2024 (т. 2 а.с. 29);

-висновком судово-психіатричного експерта від 13.03.2023 №136 яким встановлено, що на час інкримінованого кримінального правопорушення обвинувачена ОСОБА_8 страждала і страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю, перебувала у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, по за тимчасового розладу психічної діяльності, могла і може усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2 а.с. 68-70).

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 знаходилася в стані необхідної оборони, є безпідставними.

Згідно положень ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Частиною третьою статті 36 КК України, передбачено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Пунктом 24 постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини та здоров`я особи» визначено, що відповідальність за ст.118 або ст.124 КК України за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.

Як слідує із матеріалів провадження, суд першої інстанції ретельно дослідив і проаналізував всі вищевказані обставини та надав у вироку належну оцінку діям обвинуваченої стосовно потерпілого ОСОБА_9 .

Як установлено судом першої інстанції, протягом довгого проміжку часу сімейні відносини між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 базувалися на регулярному вживанні спиртних напоїв, в ході чого між ними постійно виникали конфліктні ситуації, скандали із застосуванням один до одного фізичного насильства. Тобто, такі взаємовідносини між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 мали регулярний характер і були нормою поведінки між цими особами. Ввечері 18 лютого 2023 року ОСОБА_8 і ОСОБА_9 знаходились у стані алкогольного сп`яніння. За місцем їх проживання ОСОБА_9 у притаманний йому спосіб поведінки застосував до ОСОБА_8 фізичне насильство, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження синець на шиї, синець на лівій кисті, синець та садно на правій кисті. При цьому, у відповідь на дії ОСОБА_9 , ОСОБА_8 нанесла потерпілому металевим кутником множинні удари по голові, тулубу, тобто в місця розташування життєво важливих органів, та кінцівках.

Після заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень по життєво важливим частинам тіла, ОСОБА_8 залишила потерпілого у безпорадному стані, та пішла з дому до ранку наступного дня до знайомих ОСОБА_14 , де продовжила вживати спирте, повідомивши їм, що вбила ОСОБА_9 .

Як було вірно відзначено судом першої інстанції, обвинуваченій вже вдалося звільнитися від утримання потерпілого, він вже припинив активні дії, був нейтралізований, однозначно припинив їх після отримання тяжких ушкоджень, не гнався за нею, однак обвинувачена продовжувала його бити, хоча могла вільно залишити будинок, проте обрала інший варіант поведінки та наслідків.

Тобто, вважати, що обвинувачена володіючи металевим кутником захищалась від суспільно-небезпечного посягання, підстав не має, оскільки такого посягання не було.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 свідомо, умисно, зі значною силою наносячи ОСОБА_9 важким металевим предметом множинні, більше 40, прицільних ударів по різним частинам тіла, у тому числі по голові, у лобну ділянку, яка завідомо для обвинуваченої є життєво важливою частиною тіла, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті і бажала їх настання, тобто діяла із прямим умислом на вбивство.

За таких обставин, колегія суддів вважає винуватість ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 доведеною і кваліфікацію її дій за ч.1 ст.115 КК України правильною.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.

Що стосується доводів захисника про те, що дані протоколів огляду місця події та слідчого експерименту за участю обвинуваченої, є недопустимими доказами через відсутність дозволу на огляд житла, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

Слідчий експеримент проводився за участю ОСОБА_8 , яка тривалий час проживала у будинку однією сім`єю з потерпілим ОСОБА_9 , там було її місце постійного проживання, знаходилася її речі, тобто була тимчасовим володільцем. Вона дозволила провести слідчий експеримент у її житлі, провела у житло усіх учасників, під відеозапис не забороняла стороннім особам проникати у її житло.

Підставою для проведення огляду місця події (житла) стало повідомлення про смерть ОСОБА_9 . З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд житлового будинку, в процесі якого виявлено труп потерпілого з ознаками насильницької смерті. Місце виявлення трупа завжди вважається місцем події незалежно від того, де настала смерть певної людини. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу слідчого судді (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 518/203/17 (провадження № 51-6828км18)).

Отже, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, підстави для застосування доктрини «плодів отруйного дерева» до вказаних вище доказів відсутні.

Твердження обвинуваченої в апеляційній скарзі, про те, що вбивство ОСОБА_9 вчинив ОСОБА_10 , колегія суддів не бере до уваги, та розцінює ці заяви як спосіб захисту, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності з огляду на таке.

Під час розгляду справи суд першої інстанції належним чином дослідив та оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, які є послідовними, узгоджуються між собою і спростовують твердження обвинуваченої, та у свою чергу беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Також слід зазначити, що твердження обвинуваченої про можливу причетність іншої особи до злочину не підтверджені будь-якими доказами, які могли б поставити під сумнів законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Не впливають на висновки суду першої інстанції також доводи обвинуваченої про не зняття відбитків пальців з металевого кутника, оскільки вина останньої доведена сукупністю інших достатніх і переконливих доказів, зокрема даними протоколу слідчого експерименту за її участю.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про ненадання захисником кваліфікованої правової допомоги, колегія судді вважає безпідставними, оскільки остання під час судового розгляду не заявляла клопотань про зміну захисника, хоча мала таку можливість, цим правом вона не скористалася і в суді апеляційної інстанції. Така поведінка обвинуваченої свідчить про відсутність об`єктивних підстав для сумнівів у компетентності наданого їй захисника та ефективності його правової допомоги.

З урахуванням вищезазначеного, а саме встановленого факту, що захисник надавав обвинуваченій належну правову допомогу, колегія суддів не бере до уваги посилання обвинуваченої на те, що вона не знала про можливість ставити свідкам запитання, заявляти клопотання про виклик інших свідків та експерта.

З огляду на наведене, підстави для зміни чи скасування вироку, за доводами апеляційних скарг - відсутні.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відносить до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вчинила злочин на ґрунті розгулу і пияцтва, ведення антисоціального способу життя, жорстоко і холоднокровно забила близьку людину та кинула її помирати, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання є справедливим і підстав для застосування більш суворого покарання - не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, - у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: