Справа № 487/6625/24
Провадження № 1-кс/487/4595/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001288 від 23.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2, ст. 368-5 КК України, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

23.08.2024 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 в ході досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001288 від 23.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2, ст. 368-5 КК України, звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про арешт, майна вилученого 21.08.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Iphone 15 ProMax», сірого кольору в чохлі прозорого кольору, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 з сім. картою Прат «Київстар» № НОМЕР_3 ; грошові кошти номіналом: 1000 (одна тисяча) гривень у кількості 200 (двісті) купюр, загальна сума яких складає 200000 (двісті тисяч ) гривень; грошові кошти номіналом 50 (п`ятдесят) Євро у кількості 13 купюр, та 100 (сто) Євро у кількості 53 (п`ятдесят три) купюри, загальною сумою 5950 Євро; грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 798 (сімсот дев`яносто вісім) купюр; номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США 42 (сорок дві) купюри, номіналом 20 (двадцять) доларів США у кількості 10 (десять) купюр номіналом 10 (десять) доларів США у кількості 9 (дев`ять) купюр, на загальну суму 82190 (вісімдесят дві тисячі сто дев`яносто ) доларів США; окументи на 9 аркушах з підписом ОСОБА_7 ; технічний паспорт на частину нежитлових приміщень АДРЕСА_2 на 4 арк.; віт про оцінку майна за адресою: АДРЕСА_3 на 20 арк.; договір купівлі-продажі від 09.06.2023 № 415 на 2 арк та витяг з Державного реєстру речових прав до нього на 1 арк.; технічний паспорт на приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок по АДРЕСА_4 на 4 арк.; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 на 2 арк.; технічний паспорт групу нежитлових приміщень АДРЕСА_5 на 6 арк.; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_6 на 2 арк.; договір купівлі-продажі від 15.06.2021 р. на 1 арк. та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до нього на 1 арк.; технічний паспорт на садовий будинок АДРЕСА_1 на 6 арк.; технічний паспорт на групу нежитлових приміщень АДРЕСА_7 на 6 арк.; договір купівлі-продажі земельної ділянки від 11.01.2019 року №35 арк. 2; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_7 на 2 арк.

В обґрунтування клопотання зазначено що вилучені речі, документи та грошові кошти можуть бути використані досудовим розслідуванням як доказ вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 3662, ст. 3685 КК України. 23.08.2024 зазначені матеріальні об`єкти визнані слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні. Крім того, сторона обвинувачення вважає, що вилучені грошові кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, внаслідок чого підлягають спеціальній конфіскації.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та наполягала на його задоволенні.

Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з недоведеністю необхідності арешту вилученого в ході обшуку майна, а також його відповідності критеріям ст. 98 КПК України та можливої спеціальної конфіскації. Зазначив, що майно, в тому числі грошові кошти, були набути законним шляхом та задекларовані у встановленому законом порядку, на підтвердження чого надав декларації ОСОБА_8 з Єдиного державного реєстру декларацій з відомостями щодо суб`єкта декларування та членів його родини (в тому числі дружини ОСОБА_7 ).

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001288 від 23.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 3662, ст. 3685 КК України.

За версією сторони обвинувачення заступник начальника відділу перевірок платників основних галузей економіки Управління податкового аудиту ГУ ДПС в Миколаївській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , будучи державним службовцем категорії «Б», в декларації осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (подана 25.03.2024 відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не зазичив майно яке перебуває у користуванні його та членів сім`ї, а саме: автомобіль NISSAN QASHQAI н.з. НОМЕР_5 ; нежитлові приміщеннями за адресою: АДРЕСА_9 та АДРЕСА_3 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, під час розслідування кримінального провадження №0001288 від 23.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України встановлено, що заступник начальника відділу перевірок платників основних галузей економіки Управління податкового аудиту ГУ ДПС в Миколаївській області ОСОБА_8 , будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави впродовж 2023-2024 років набув активи у вигляді транспортного засобу «NISSAN QASHQAI» н.з. НОМЕР_5 , житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , комерційного нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 (тренажерний зал), від якого отримує прибуток у вигляді грошових коштів, загальна вартість яких становить понад 14 000 000 грн., що більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує його законні доходи.

21.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone 15 ProMax», сірого кольору в чохлі прозорого кольору, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 з сім. картою Прат «Київстар» № НОМЕР_3 ; грошові кошти номіналом: 1000 (одна тисяча) гривень у кількості 200 (двісті) купюр, загальна сума яких складає 200000 (двісті тисяч ) гривень; грошові кошти номіналом 50 (п`ятдесят) Євро у кількості 13 купюр, та 100 (сто) Євро у кількості 53 (п`ятдесят три) купюри, загальною сумою 5950 Євро; грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 798 (сімсот дев`яносто вісім) купюр; номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США 42 (сорок дві) купюри, номіналом 20 (двадцять) доларів США у кількості 10 (десять) купюр номіналом 10 (десять) доларів США у кількості 9 (дев`ять) купюр, на загальну суму 82190 (вісімдесят дві тисячі сто дев`яносто ) доларів США; документи на 9 аркушах з підписом ОСОБА_7 ; технічний паспорт на частину нежитлових приміщень АДРЕСА_2 на 4 арк.; віт про оцінку майна за адресою: АДРЕСА_3 на 20 арк.; договір купівлі-продажі від 09.06.2023 № 415 на 2 арк та витяг з Державного реєстру речових прав до нього на 1 арк.; технічний паспорт на приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок по АДРЕСА_4 на 4 арк.; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 на 2 арк.; технічний паспорт групу нежитлових приміщень АДРЕСА_5 на 6 арк.; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_6 на 2 арк.; договір купівлі-продажі від 15.06.2021 р. на 1 арк. та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до нього на 1 арк.; технічний паспорт на садовий будинок АДРЕСА_1 на 6 арк.; технічний паспорт на групу нежитлових приміщень АДРЕСА_7 на 6 арк.; договір купівлі-продажі земельної ділянки від 11.01.2019 року №35 арк. 2; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_7 на 2 арк.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Слідчим суддею встановлено, що постановою від 23.08.2024 року старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокаціє у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 , вилучені в ході обшуку речі та документи були визнані речовими доказами з загальним посиланням на те, що вони стосуються предмету досудового розслідування та необхідні для проведення відповідних судових експертиз.

Крім того, постановою від 26.08.2024 року старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокаціє у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_10 було призначено оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

За матеріалами долученої до клопотання перевірки відомостей щодо набуття необґрунтованих активів/незаконного збагачення чи недостовірного декларування, яка проводилась щодо майна та доходів як ОСОБА_8 так і його близьких родичів (дружини ОСОБА_7 , батька ОСОБА_11 , матері ОСОБА_12 , сестри ОСОБА_13 , батька дружини ОСОБА_14 , матері дружини ОСОБА_15 ) встановлено, що ОСОБА_8 в декларації осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (подана 25.03.2024 відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не зазичив майно яке перебуває у користуванні його та членів сім`ї, а саме: автомобіль NISSAN QASHQAI н.з. НОМЕР_5 ; нежитлові приміщеннями за адресою: АДРЕСА_9 та АДРЕСА_3 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність зауважень щодо необґрунтованих активів/незаконного збагачення чи недостовірного декларування іншого майна суб`єкта декларування ОСОБА_8 та вказаних вище осіб, в тому числі задекларованих грошових коштів, об`єктів нерухомого та рухомого майна в долучених до клопотання про арешт майна матеріалах перевірки - відсутня.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті ( ч. 2 ст. 98 КПК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого/прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (пункт 7 частини другої статті 131 КПК України).

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною другою цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Саме про таке застосування норм права зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2021 року №11-410сап20.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362 статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: 1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

У випадках, коли об`єктом спеціальної конфіскації є майно, вилучене з цивільного обороту, вона може бути застосована на підставі: 1) ухвали суду про закриття кримінального провадження з інших підстав, аніж звільнення особи від кримінальної відповідальності; 2) ухвали суду, постановленої в порядку частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням слідчого чи прокурора, якщо кримінальне провадження закривається ними.

За змістом ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За змістом ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що частина зазначених в клопотанні матеріальні об`єктів, а саме: мобільний телефон «Iphone 15 ProMax», сірого кольору в чохлі прозорого кольору, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 з сім-картою Прат «Київстар» № НОМЕР_3 ; технічний паспорт на частину нежитлових приміщень № НОМЕР_6 по АДРЕСА_10 на 4 арк.; звіт про оцінку майна за адресою: АДРЕСА_10 , приміщення 109 на 20 арк.; договір купівлі-продажі від 09.06.2023 № 415 на 2 арк та витяг з Державного реєстру речових прав до нього на 1 арк.; технічний паспорт на садовий будинок АДРЕСА_1 на 6 арк.; договір купівлі-продажі земельної ділянки від 11.01.2020 року №35 (арк. 2) зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення в даній частині.

При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Щодо іншого тимчасово вилученого 21.08.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майна, а саме: грошових коштів номіналом: 1000 (одна тисяча) гривень у кількості 200 (двісті) купюр, загальна сума яких складає 200000 (двісті тисяч ) гривень; грошових коштів номіналом 50 (п`ятдесят) Євро у кількості 13 купюр, та 100 (сто) Євро у кількості 53 (п`ятдесят три) купюри, загальною сумою 5950 Євро; грошових коштів номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 798 (сімсот дев`яносто вісім) купюр; номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США 42 (сорок дві) купюри, номіналом 20 (двадцять) доларів США у кількості 10 (десять) купюр номіналом 10 (десять) доларів США у кількості 9 (дев`ять) купюр, на загальну суму 82190 (вісімдесят дві тисячі сто дев`яносто ) доларів США; документів на 9 аркушах з підписом ОСОБА_7 ; технічного паспорту на приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок по АДРЕСА_4 на 4 арк.; технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_5 на 2 арк.; технічного паспорту на групу нежитлових приміщень АДРЕСА_5 на 6 арк.; технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_6 на 2 арк.; договору купівлі-продажі від 15.06.2021 р. на 1 арк. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до нього на 1 арк.; технічного паспорту на групу нежитлових приміщень АДРЕСА_7 на 6 арк.; технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_7 на 2 арк., враховуючи, що орган досудового розслідування у розумінні статті 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема, не було наведено об`єктивних підстав відповідності вказаного майна критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, а також достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у задоволенні клопотання в даній частині має бути відмовлено відповідно до норм ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт майно, вилучене 21.08.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Iphone 15 ProMax», сірого кольору в чохлі прозорого кольору, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 з сім-картою Прат «Київстар» № НОМЕР_3 ; технічний паспорт на частину нежитлових приміщень № НОМЕР_6 по АДРЕСА_10 на 4 арк.; звіт про оцінку майна за адресою: АДРЕСА_10 , приміщення 109 на 20 арк.; договір купівлі-продажі від 09.06.2023 № 415 на 2 арк. та витяг з Державного реєстру речових прав до нього на 1 арк.; технічний паспорт на садовий будинок АДРЕСА_1 на 6 арк.; договір купівлі-продажі земельної ділянки від 11.01.2020 року №35 (арк. 2).

В задоволенні клопотання про арешт іншого тимчасово вилученого 21.08.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майна - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 02.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1