УХВАЛА

Іменем України

28.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення вироку суду відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

в с т а н о в и в :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) щодо засудженого ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду подання, матеріали справи містять його заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Представник ДУ «ЖВК (№ 4)» подав заяву, вказавши, що подання підтримує, судове засідання просить проводити у його відсутність.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти подання та декриміналізації кількох епізодів.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено наступне.

Вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 06.05.2019 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні 09.05.2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на суму 236,15 грн. та призначено покарання у виді штрафу 850 гривень.

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 05.05.2021 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 (01.01.2021 на суму 464,80грн), ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 (23.02.2021 на суму 362,19 грн) КК України. Призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки;

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України з урахуванням вироку Краснолиманського районного суду Донецької області від 06.05.2019 остаточно визначено 4 роки позбавлення волі та штраф 850грн, які належить виконувати самостійно.

Строк відбування ОСОБА_4 призначеного цим вироком покарання визначено відраховувати з 23 лютого 2021 року.

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 01.02.2024 ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (дата вчинення: 15.05.2020, сума: 2813,33 грн) та призначено позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 05.05.2021 остаточно призначено 4 роки 1місяць позбавлення волі та штраф 850.00 грн, які визначено виконувати самостійно.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України зараховано в якості відбутого покарання за цим вироком, відбуте засудженим покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 05.05.2021, а саме з 23.02.2021 до набуття цим вироком законної сили.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до вказаної норми Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлений в розмірі: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць станом на 15.05.2020 встановлений в розмірі 2102 гривні.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлений в розмірі: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня.

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 09.05.2018 в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить : 881 грн. (1762 /100*50).

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 15.05.2020 в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить : 1051 грн. (2102/100*50).

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на період з 01.01.2021 по 23.02.2021 в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить 1135 грн. (2270/100*50).

Таким чином, дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала:

щодо епізоду вчиненого правопорушення 09.05.2018 1762 грн. (881*2).

щодо епізоду вчиненого правопорушення 15.05.2020 2102 грн. (1051*2);

щодо епізодів вчинених правопорушень 01.01.2021, 23.02.2021 2270 грн. (1135*2).

За таких обставин вчинені ОСОБА_4 правопорушення передбачені вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 06.05.2019; ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 05.05.2021 підлягають декриміналізації та за їх вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Натомість вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 01.02.2024 не підлягає декриміналізації через те, що вартість викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

З урахування цього, суд приводить вироки Оболонського районного суду міста Києва від 01.02.2024, Шевченківського районного суду міста Києва від 05.05.2021, Краснолиманського районного суду Донецької області від 06.05.2019 у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024р.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 01.02.2024 відповідає чинному законодавству і зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ,

п о с т а н о в и в :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» - задовольнити частково.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 06.05.2019, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діянь.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 05.05.2021 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діянь.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 05.05.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

У приведенні вир оку Оболонського районного суду міста Києва від 01.02.2024 у відповідність до чинного законодавства - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1