УХВАЛА

29 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 182/3438/17

провадження № 51- 4065ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.

Одночасно захисник просить поновити строк касаційного оскарження на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2024 року.

Суд вважає, що доводи у клопотанні захисника про поновлення строку касаційного оскарження заслуговують на увагу, тому є підстави для поновлення цього строку.

Разом з цим, перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак касаційна скарга захисника не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. За правилами ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судового рішення, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

При цьому, слід враховувати, що згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Натомість у поданій скарзі захисник, не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням, ставить під сумнів доведеність факту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК, за яке його засуджено. Таке обгрунтування зводиться здебільшого до неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК, не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Як убачається з касаційної скарги, попри те, що вирок переглядався в апеляційному порядку, скаржник не зазначає, у чому саме полягають допущені судом апеляційної інстанції порушення норм права, які у розумінні ст. 412 КПК є істотними і тягнуть обов`язкове скасування ухвали на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1

ст. 438 цього Кодексу, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 404, 412, 413,

419, 433 цього Кодексу в їх взаємозв`язку, а також з урахуванням установлених у справі фактів та не окреслює, які конкретно доводи сторони захисту цей суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, що істотно вплинуло на законність та обґрунтованість постановленого ним судового рішення.

Крім того, з копій судових рішень слідує, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 1

ст. 121 КК та ч. 2 ст. 152 КК, проте захисник оскаржує рішення апеляційної інстанції лише в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 152 КК, натомість у касаційній скарзі просить скасувати зазначене рішення повністю і призначити новий розгляд у апеляційному суді, а тому вимоги захисника підлягають уточненню.

Наявність вказаних недоліків у скарзі, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК, Суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику ОСОБА_4 строк касаційного оскарження на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2024 року.

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 , залишити без руху та надати строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3