У Х В А Л А

28.11.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003188, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Алмати республіка Казахстан, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло кримінальне провадження за обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Сторони кримінального провадження, вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, не встановлено.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акта, які б перешкоджали його призначенню до судового розгляду не виявлено.

Підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області згідно правил підсудності, передбачених ст. 32 та 33 КПК України.

За таких обставин суд, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 ст. 314 КПК України, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

З метою підготовки справи до судового розгляду, відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України, судом визначено дату та місце проведення судового розгляду, визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді з боку обвинувачення, захисту та потерпілої. Також визначено, що судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, судом одноособово, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

27.11.2024 через канцелярію суду до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обраного стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту який полягає у забороні залишати житло цілодобово.

Захисник обвинуваченого просив змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло у визначений період доби. При цьому звернув увагу на те, що наразі ідуть перемовини з потерпілою стороною щодо добровільного відшкодування шкоди, що свідчить про відсутність ризику незаконного впливу на потерпілого. Ризик ухилення від суду також відсутній, оскільки обвинувачений не ухилявся від органу досудового розслідування, брав участь у слідчих діях та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, самостійно прибув у судове засідання. Обвинувачений не може виїхати за кордон через те, що в країні триває воєнний стан, а він є військовозобов`язаним. Доводи прокурора про те, що він не має міцних соціальних зв`язків оскільки неодружений є необгрунтованими. На міцність соціальних зв`язків обвинуваченого вказує те, що він має місце реєстрації та постійне місце проживання в м. Біла Церква, має сім`ю, батьків, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Обвинувачений має намір відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду, але для цього потрібно піти працювати. Перед вчиненням злочину обвинувачений не працював, але був у пошуках роботи. Просить змінити цілодобовий домашній арешт та домашній арешт у нічний час для того, щоб надати можливість обвинуваченому працювати для того, щоб відшкодувати потерпілому завдану шкоду.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника. При цьому пояснив, що він місяць до вчинненя ДТП не працював, тому що звільнився з роботи, де працював пів року мереджером. Місця роботи не пам`ятає, працював неофіційно у м. Києві. До цього він працював на СТО в м. Біла Церква також заробляв на життя тимчасовими заробітками.

Предстаник потерпілого підтримав позицію прокурора з приводу можливості призначення справи до судового розсгляду та з приводу клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час немає, оскільки сторона захисту не надала відомостей про працевлаштування обвинуваченого.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 суд, з огляду на думку учасників та вимоги чинного кримінального процесуального закону приходить до висновку про необхідність задоволення останннього, виходячи з наступного.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2024 до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Визначений судом строк запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 спливає, разом з тим, з об`єктивних підстав, завершти судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні до зазначеного строку, не представляється можливим.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Метою і підставою продовження застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Частинами 1, 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, зокрема, буде переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Щодо заявлених ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає таке.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від суду. Так, ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Усвідомлення настання вкрай несприятливих наслідків для обвинуваченого, спонукатимуть його змінювати своє місце проживання та переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, судом не встановлено.

Суд вважає переконливими та погоджується із доводами прокурора про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинувачених, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

Так, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, неодружений, утриманців не має, непрацевлаштований, має місце реєстрації та місце проживання.

З огляду на наведені обставини, на даному етапі судового розгляду, судом не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під домашнім арештом цілодобово.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів, в судовому засіданні не встановлено, а тому твердження захисника, про пом`якшення запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби, не підлягає задоволенню, оскільки не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_3 .

Отже суд приходить до висновку, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово на даний час виправданий, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може первищувати двох місяців.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити.

У судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із цивільним позовом потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Учасники судового провадження не заперечували проти приєднання цивільного позову потерпілого до матеріалів кримінального провадження для спільного розгляду з кримінальним провадженням.

Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

На підставі ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Вивчивши матеріали заявленого цивільного позову, суд приходить до висновку, що зміст та форма позовної заяви відповідають вимогам ст. 175 ЦПК України, а тому, заслухавши думку учасників, суд приймає рішення про прийняття останнього до сумісного розгляду з кримінальним провадженням, що відповідає вимогам ст.127 КПК України.

Цивільними позивачем у даному кримінальному провадженні має бути визнаний потерпілий ОСОБА_6 , а цивільним відповідачем обвинувачений ОСОБА_3 і що узгоджується із положеннями ст. 61, 62 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 КПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 179, 180 ЦПК України відповідь на відзив та заперечення подається в строк, встановлений судом.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню №0003188, відомості яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, одноособово суддею у відкритому судовому засіданні в приміщенні в Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 10-00 год. 05.12.2024.

Про день, час та місце судового засідання повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, викликати в судове засідання обвинуваченого, його захисника, потерпілого та його представника.

Задовольнити клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку дії обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у видгляді цілодобового домашнього арешту.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням, передбачених ст.194 КПК України, обов`язків:

1) з`являтись до суду за першим викликом;

2) не відлучатись із міста Біла Церква без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу до 28.01.2025.

Прийняти цивільний позов представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням до спільного розгляду з кримінальним провадженням № 0003188, відомості про яке внесені до Єдиногореєстру досудових розслідувань 29.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Визнати потерпілого ОСОБА_6 цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, а обвинуваченого ОСОБА_3 цивільним відповідачем.

Встановити цивільному відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.178ЦПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Встановити цивільному позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити цивільному відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_7