Справа № 215/6894/23
Провадження № 1-в/191/511/24
У Х В А Л А

іменем України

14 листопада 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Маловодяне Петрівського району Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) про приведення вироку Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Клопотання мотивовано тим, що згідно Закону України №3886-IX від 18.07.2024 року, що набув чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» й передбачено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Водночас, відповідно до вироку Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року, на момент вчинення ОСОБА_3 крадіжки (09 жовтня 2023 року) вартість майна становила 465,00 грн., тобто не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2023 році. За вказаних обставин, на підставі ч.2 ст.74 КК України, засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Прокурор, представник заявника і засуджений ОСОБА_3 надали суду письмові заяви, якими клопотання підтримали і просили його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступне.

Вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2024 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94)».

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX). Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року складає 2684 грн. 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2023 році становить 1342 грн. 00 коп. (2684 грн. х 50% = 1342 грн. 00 коп.).

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст.51 КУпАП станом на 01 січня .2023 складає 2684 грн. 00 коп.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Відповідна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21.

Відповідно до вироку Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року ОСОБА_3 09 жовтня 2023 року вчинив крадіжку чужого майна, вартість якого становила 465 грн. 00 коп.

Згідно ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що вартість викраденого ОСОБА_3 майна є меншою за два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з якого відповідно до Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, з огляду на норми ст.5 КК України щодо зворотної дії закону в часі, на підставі ч.2 ст.74 КК України, засудженого слід звільнити від покарання, призначеного вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

В той же час, вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, ОСОБА_3 було засуджено за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком.

З огляду на викладене, за вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_3 слід вважати засудженим за ст.126-1, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання виправної колонії.

На підставі викладеного, керуючись ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року за ст.126-1, ч.1 ст.71 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня приведення даного вироку до виконання, тобто з 10 листопада 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1