Провадження № 1-кп/344/1099/24
У Х В А Л А

05 грудня 2024 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 грудня 2024 року включно.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, із посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поклався на розсуд суду

Захисник ОСОБА_4 підтримав думку підзахисного.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому слід продовжити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

П.5 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В ухвалі слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 20.06.2024 року зазначено обставини, які послужили підставами для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. При цьому судом враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків.

На даний час, суд також враховує, обставини справи, тяжкість вчинених злочинів, що у відповідності до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами, станом на даний час триває судовий розгляд даного кримінального провадження, вказані обставини не змінилися, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: щодо можливості переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна; впливати на свідків, екпертів, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, так як він не працює, постійного джерела доходу немає, а тому для подальшого отримання доходів може вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити те у якому обвинувачується.

Таким чином, суд, оцінюючи в сукупності всі наведені вище обставини, враховуючи характеризуючі особу обвинуваченого дані, вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зможе на даному етапі судового розгляду в повній мірі нівелювати наявні ризики, а відтак не буде здатним і забезпечити дієвість даного кримінального провадження в суді.

Наведені вище дані у своїй сукупності підтверджують наявність ризиків і є достатніми підставами вважати про можливість обвинуваченого ухилятись від суду і, незаконно впливати на свідків, експертів, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

Суд враховує в сукупності всі наявні обставини даної справи і зважає не лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, а опирається також і на необхідність захисту суспільних інтересів, які незважаючи на презумцію невинуватості, мають превалююче та переважне значення.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд констатує, що інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому, або які більше не виправдовують таке тримання обвинуваченого під вартою стороною захисту не наведено і судом, в процесі судового розгляду, не встановлено.

Окрім цього, у відповідності до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. А тому, враховуючи вищевикладене, обставини справи, особу обвинуваченого, який на даний час обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, організованою групою, суд приходить до переконання про відсутність підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку із наведеним, є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави слід продовжити, оскільки він є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - тримання під вартою продовжити до 03 лютого 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 05 грудня 2024 року.

Суддя ОСОБА_6