Справа № 478/1400/24 Провадження № 1-кп/478/101/2024
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
29 жовтня 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
1) 04.06.2021 року Балтським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
2) 06.12.2021 року Балтським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
3) 06.02.2024 року Малиновським районним судом м. Одеса за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України призначено остаточне покарання 3 роки 7 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України,
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України втечі з місця позбавлення волі, що вчинено особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , неодноразово судимий, востаннє 06.02.2024 року Малиновським районним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України було приєднано невідбуту частину покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 06.12.2021 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців, відбував вказане покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 391-393 КК України.
02 вересня 2024 року, близько 01 год. 55 хв., ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні житлової секції № 1 відділення соціально - психологічної служби № 10 ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», вирішив незаконно вийти з будівлі вищевказаного відділення, тому він підійшов до його вхідних дверей, що були зачинені на металевий навісний замок, та застосувавши фізичну силу, смикнув рукою даний замок, в результаті чого він відчинився.
Таким чином, ОСОБА_4 самовільно вийшов з будівлі відділення соціально - психологічної служби № 10 даної установи на територію локального сектору.
В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на втечу з місця позбавлення волі, а саме з території ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на втечу з місця позбавлення волі, ОСОБА_4 02.09.2024 року, близько 02 хв. 00 хв., перебуваючи на території локального сектору, де розташована будівля відділення соціально - психологічної служби № НОМЕР_1 ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , знаючи та розуміючи наслідки своїх дій, а також, бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю належного контролю за ним з боку працівників даної установи, самовільно, без відповідного на те дозволу представників адміністрації установи, переліз через паркан, яким огороджена територія даного локального сектору, після чого ОСОБА_4 самовільно переліз через ворота, що ведуть до стадіону установи, з території якого попрямував до території, де розташований банно - пральний комбінат установи, де самовільно переліз через паркан, яким огороджена дана територія, таким чином подолав вказані перешкоди та потрапив до контрольно - слідової смуги ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)».
Відразу після цього, продовжуючи реалізацію свого вищевказаного злочинного умислу, ОСОБА_4 за відсутності законних підстав, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого злочинного діяння та бажаючи їх настання, переліз під наступною огорожею з металевої сітки, піднявши руками її нижню частину, таким чином потрапив до території поста вільного вартування службових собак установи, розташованої неподалік від поста № 8, після чого ОСОБА_4 незаконно переліз через противтечеву огорожу, таким чином потрапив до наступної контрольно - слідової смуги, де самовільно переліз через маскувальну огорожу, в результаті чого, подолавши вищеперелічені перешкоди, здійснив втечу з території ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)»та зник у невідомому напрямку.
29 жовтня 2024 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості за умовами якої: обвинувачений ОСОБА_4 , беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Згідно з п. 7 угоди сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме, враховуючи санкції ч. 1 ст. 393 КК України, сторони домовились про призначення підозрюваному ОСОБА_4 , з урахуванням особи останнього, узгодженого покарання: за ч. 1 ст. 393 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду від 06.02.2024 року та призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 та зрозумілі прокурору.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно та здатний виконати її вимоги.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , проти затвердження угоди не заперечував, пояснивши, що угода укладена його підзахисним добровільно в його присутності та її зміст роз`яснений його підзахисному. Просив суд призначити обвинуваченому покарання визначеного в угоді.
Прокурор просив затвердити угоду, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Також, судом встановлено, що при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий та вчинив нове кримінальне правопорушення під час відбування покарання призначеного судом, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відсутність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання у виді рецидиву злочинів.
Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
За правилами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.
Цивільний позов не подавався.
Запобіжний захід застосований у виді тримання під вартою до 31.10.2024 року включно слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Питання про речові докази, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні складають 2650,48 грн за проведення експертизи.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд,
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 жовтня 2024 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 06.02.2024 року та призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до дня набрання цим вироком законної сили відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту вступу цього вироку в законну силу.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 02.09.2024 року по день набрання законної сили цим вироком з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на залучення експерта, в розмірі 2650, (дві тисячі шістсот п`ятдесят гривень 48 коп.) 48 грн.
Речові докази, а саме: фрагмент марлі з нашаруванням з каналу ствола автомату АК-74 № НОМЕР_2 , що поміщено до паперового конверту, який опечатано клейкою стрічкою НПУ NPU-0289560; диск оптичний, на якому мається відеозапис від 02.09.2024 року з камери відео-спостереження, що влаштована в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)»; замок з ключем від нього, що міститься в спец пакеті № WAR 1120815, до якого приєднано бирку з написом Миколаївського НДЕКЦ МВС України; змиви з плям речовини бурого кольору, що містяться в паперовому конверті, що опечатано клейкою стрічкою НПУ NPU-0289559, до якого приєднано бирку з пояснювальним написом МОБ СМЕ; зразок крові ОСОБА_4 , що міститься в паперовому пакеті, до якого приєднано бирку з пояснювальним написом МОБ СМЕ залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокуророві.

Суддя