ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1663/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2024 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до № ЄРДР № 0002022 від 27.04.2024 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сумгаїт Республіка Азербайджан, громадянина Азербайджану, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 (в режимі

відеоконференці)

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

26 квітня 2024 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 перебували по проспекту Григоренко, 18 м. Києві , де проводили своє дозвілля. В цей час до ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_3 який розпочав словесний конфлікт на фоні ревнощів до ОСОБА_8 .

В ході вказаного конфлікту, ОСОБА_3 керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з використанням предмета, що має колючо-ріжучі властивості, який тримав у руці, підійшов до останнього та наніс ним один удар в область лівої сторони тулуба потерпілого, тим самим спричинив ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного торако-абдомінального поранення: рани на лівій боковій поверхні грудної клітки по заднє-аксілярній лінії в проекції 9 міжреберія, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, зверху-вниз, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, проникає в ліву плевральну порожнину з явищами гемотораксу (наявність в плевральній порожнині 200 мл крові), з пораненням лівого купола діафрагми та проникненням в черевну порожнину з пораненням селезінки по діафрагмальній поверхні та явищами гемоперитонеуму (наявність в черевній порожнині 300 мл крові).

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим повністю у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся та суду показав, що 26.04.2024 року він відпочив з потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . На фоні ревнощів ОСОБА_3 почав сваритись з потерпілим. ОСОБА_3 дістав ніж, який був у нього в кишені та хотів налякати потерпілого. Але так вийшло, що ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_7 . Одразу після цього ОСОБА_3 почав кричати, щоб викликали швидку, а сам поїхав на роботу. Ніж викинув в озеро. На роботі він розповів, що з він вчинив і що він піде до поліції. Після вчинення злочину, ОСОБА_9 відшкодував потерпілому 20000 гривень. Про вчинене дуже жалкує, зробив для себе належні висновки.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Потерпілий ОСОБА_7 , суду показав, що 26.04.2024 року він зустрівся ОСОБА_8 , з якою вони були у нього вдома. Після цього вони вирішили прогулятись і пішли до озера, де зустріли ОСОБА_3 . Між ним та обвинуваченим виник конфлікт, оскільки ОСОБА_7 сказав, те, що не мав говорити. ОСОБА_8 в цей час відійшла. Все сталось швидко, обвинувачений вдарив його ножем у лівий бік тулуба і відійшов, а потім зовсім пішов. ОСОБА_7 крикнув ОСОБА_8 , щоб вона викликала швидку. Після цього він не хотів спілкуватись з ОСОБА_3 , але ОСОБА_8 з ним розмовляла і він говорив, що дуже жалкує про вчинене, вибачався. Також ОСОБА_3 відшкодував 20 000 гривень, які він передав через ОСОБА_8 . На даний момент ОСОБА_7 не має претензій до обвинуваченого, просить призначити несуворе покарання на розсуд суду.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відповідно до п. 2 ч. 1 вказаної статті добровільне відшкодування завданого збитку, яке підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_7 .

Зазначена в обвинувальному акті як обставина, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України - рецидив злочинів, не може бути врахована судом, з огляду на те, що іспитовий строк за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2023 року, закінчився 15.02.2024 року, а кримінальне правопорушення, яке є предметом цього судового розгляду вчинено 26.04.2024 року.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який кримінальний закон відносить до тяжких кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, умисну форму вини, обставини, які пом`якшують покарання, дані про його особу.

Так, ОСОБА_3 , має 43 роки, середню освіту, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, однак вчинив дане кримінальне правопорушення через два місяці після закінчення іспитового строку за попереднім вироком, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на території України місця реєстрації немає.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, а згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, того, що шкода повністю відшкодована потерпілому, у зв`язку з чим він не заявляв цивільного позову та просив призначити обвинуваченому покарання згідно норм кримінального закону не дуже суворе, усвідомлення протиправності своєї поведінки та висловлення намірів щодо законослухняної поведінки в майбутньому, кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, за це кримінальне правопорушення.

На думку суду, таке покарання буде пропорційним (в контексті п. 38 рішення у справі «Ізмайлов проти Росії»), необхідним, справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідатиме принципу індивідуалізації кримінального покарання.

Обґрунтовуючи дане рішення суд виходить з того, що правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні № 15-рп/2004, в якому, зокрема, зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

На думку суду, обраний вид та міра покарання є домірним вчиненому кримінальному правопорушенні та перебувають у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою обвинуваченого.

Ухвалою суду Дарницького районного суду м. Києва від 13.09.2024 р. відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.11.2024 р. включно.

З урахуванням приписів ч. 3,4 ст. 374 КПК України, відсутності клопотань сторін кримінального провадження та призначеного покарання, суд вважає, що запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили належить залишити без змін.

Приймаючи таке рішення суд враховує, що починаючи з дати постановлення вироку, підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» п. 1 ст. 5 Конвенції. Згідно з практикою ЄСПЛ у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з п. 4 ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (справа « Руслан Яковенко проти України» від 04.09.2015 р. заява № 5425/11, п. 31-32).

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 27 квітня 2024 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 27 квітня 2024 року до набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні: футболка чорно-зеленого кольору із наявним на ній отвором і лівій стороні, яка знаходиться в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУ НП у м. Києві - знищити, мобільні телефони «ZTE BLADE 51» чорного кольору, «Huawei Mate 10 Lite» чорного кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУ НП у м. Києві - повернути ОСОБА_3 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку в день його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1