УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001130 від 04.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим відділом Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області 04.10.2024 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснює група прокурорів Київської окружної прокуратури міста Одеси.

В ході досудового розслідування встановлено, що 04.10.2024 року до Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 який повідомив, що група осіб здійснила самовільне будівництво на самовільно захопленій земельній ділянці в місті Одеса, на перехресті вулиць ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, державним реєстратором ОСОБА_7 на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_8 , 28.05.2019 року було здійснено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 16,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєстрація за ОСОБА_8 права приватної власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , здійснена на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів № 46 від 15.02.1992 року, довідки ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» №213315 від 24.05.2019 року, технічного паспорту, серія та номер: бн, виданого 24.05.2019 року ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та рішення Одеської міської ради 2508-VІ від 21.12.2012 року.

Так, відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів, № 46 від 15.02.1992 року, відведено земельну ділянку, площею 300 кв.м. у строкове користування на умовах оренди по АДРЕСА_2 , (на теперішній час ОСОБА_5 ), під розвиток садівництва за рахунок земель містземзапаса громадянину ОСОБА_9 .

Згідно довідки ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» №213315 від 24.05.2019 року, проведено поточну технічну інвентаризацію за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що об`єкти під літ. «А,Б,В,Г», побудовано до 05.08.1992 та не є самочинними.

Технічний паспорт, серія та номер: БН від 24.05.2019 року, видавник: ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», виданий на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , із загальною площею земельної ділянки 817 кв.м. та площею під забудовою 42 кв.м.

Рішення Одеської міської ради №2508-VI від 21.12.2012 року, яке також стало підставою для оформлення права власності на приватний будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , містить відомості про перейменування вулиці Чапаєва на вулицю ОСОБА_5 .

Так, відповідно до статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Проте, під час здійснення державної реєстрації на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , документи, передбачені ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» надані не були.

В подальшому, 13.10.2020 року державним реєстратором ОСОБА_10 на підставі заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_8 , здійснено державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна, а саме: житлових будинків, площею 85,4 кв.м. кожен, за адресою: АДРЕСА_3 .

Реєстрація за ОСОБА_8 прав приватної власності на житлові будинки, що розташовані за адресою АДРЕСА_3 здійснена на підставі технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданий 08.10.2020 ФОП « ОСОБА_11 », висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 21/23/26, виданий 08.10.2020, ФОП « ОСОБА_11 ».

В подальшому, 23.06.2022 державним реєстратором ОСОБА_12 на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_8 , здійснено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 85,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки :40:032:0003.

Також, 24.06.2022 року державним реєстратором ОСОБА_12 на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_8 , здійснено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 85,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки :40:032:0003 та 02.07.2022 змінено на :40:032:0104.

Реєстрація за ОСОБА_8 прав приватної власності на житлові будинки, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки :40:032:0003 та будинок 1/5-А із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки :40:032:0104 здійснена на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 21/23/26, виданий 08.10.2020 ФОП « ОСОБА_11 » та технічного паспорту, серія та номер: TI01: НОМЕР_1 , виданого 22.02.2022 року, ЄДЕССБ.

В подальшому, ОСОБА_8 на підставі договору купівлі продажу від 09.08.2022 року відчужено житловий будинок загальною площею 85,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці із кадастрового номеру :40:032:0104.

Крім того, ОСОБА_13 , який діяв в інтересах ОСОБА_8 на підставі договору купівлі продажу від 21.10.2023 року, відчужено житловий будинок загальною площею 85,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці із кадастрового номеру :40:032:0003.

Отже, на теперішній час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що об`єкти нерухомого майна, а саме: земельна ділянка із кадастровим номером :40:032:0003; земельна ділянка із кадастровим номером :40:032:0104; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктами вчинення кримінального правопорушення, а тому прокурор з метою їх збереження звертається до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на них.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та без виклику власників майна, накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, оскільки вони є об`єктами кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про накладення арешту на майно без виклику власників майна з метою забезпечення арешту майна, в цілях запобігання його відчуження.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного здійснення будівництва на самовільно зайнятих земельних ділянках.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що на теперішній час в органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави вважати, що об`єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_4 ) є самовільним будівництвом на самовільно зайнятих земельних ділянках із кадастровими номерами: :40:032:0003 та :40:032:0104, а тому вказані об`єкти нерухомого майна є предметами вчинення кримінального правопорушення, можуть зберігати на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, з метою забезпечення недопущення їх відчуження та перетворення доцільно застосувати захід забезпечення в даному кримінальному провадженні у вигляді накладення арешту на майно.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку інформація про власників земельних ділянок із кадастровими номерами :40:032:0003 та :40:032:0104 відсутня.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 398574690 від 09.10.2024 року вбачається, що власником будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 398574997 від 09.10.2024 року вбачається, що власником будинку 1/5-А за адресою: АДРЕСА_4 є ОСОБА_14 .

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає встановленим в судовому засіданні те, що відносно об`єктів нерухомого майна, існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є об`єктами кримінально протиправних дій, а також можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Вказане підтверджується також постановою прокурора від 14.10.2024 року про визнання об`єктів нерухомості речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0001130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Отже, слідчим суддею встановлено, що вказані об`єкти нерухомості можуть бути об`єктами кримінально протиправних дій.

Крім того, на теперішній час існує реальна загроза щодо вчинення невстановленими особами протиправних дій відносно зазначених об`єктів нерухомого майна, а тому існує необхідність у їх збереженні.

Критерії розумності та співмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення збереження предметів кримінального правопорушення з метою недопущення їх відчуження та перетворення, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, беручи до уваги розумність та співмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, таке клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001130 від 04.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на:

-земельну ділянку із кадастровим номером :40:032:0003;

-земельну ділянку із кадастровим номером :40:032:0104;

-житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, власником якого є ОСОБА_15 ;

-житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, власником якого є ОСОБА_14 .

Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження зазначених об`єктів нерухомого майна чи здійснювати їх перереєстрацію у будь-який спосіб, заборонити усім суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії (державна реєстрація прав та їх обтяжень, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав) відносно зазначених об`єктів нерухомого майна.

Виконаня ухвали про арешт майна покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1