1-в/205/732/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення засудженого від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України (далі КК),

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання засудженого, відповідно до якого останній просить привести у відповідність його покарання, у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння.

В судове засідання прокурор, представник установи виконання покарань не з`явились, що, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 Кримінального-процесуального кодексу України (далі КПК), не є перешкодою для розгляду подання у їх відсутність. Від засудженого ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК.

Суд, вивчивши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 лютого 2024 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 , ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2023, більш суворим, призначеним за даним вироком, визначено ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

При цьому, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX) внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Так, ОСОБА_3 засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року та визнано винуватим в тому, що він 18.05.2020 з 13 годин 21 хвилину до 13 годин 23 хвилин викрав майно ТОВ «Т-Стиль» на загальну суму 1311 гривень 66 копійок, а також 07.05.2022 о 16 годині 30 хвилин намагався викрасти майно ТОВ «Епіцентр К» на загальну суму 3495 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 засуджено вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2023 року за вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме 20 травня 2023 року о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_3 викрав майно з магазину «Єва» на загальну суму 1471 гривня 15 копійок.

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 року в сумі 2684 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342 грн.

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК, у 2023 році становила 2684 грн.

Разом з цим, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 , згідно з вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2023 року складає 1471 гривня 15 копійок, тобто не перевищує суми двох неоподаткованих мінімумів доході громадян, встановленої на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, у зв`язку з чим клопотання засудженого підлягає задоволенню в цій частині.

Крім цього, ОСОБА_3 вчинив крадіжку майна 18 травня 2020 році на загальну суму 1311 гривень 66 копійок, в той час, як кримінальна відповідальність за такий злочин у 2020 році наставала за викрадення майна на суму більше ніж 2102 гривні, що вказує на наявністю підстав для виключення цього епізоду з вироку суду.

В той же час, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року в тому числі й за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна 07 травня 2022 року на загальну суму 3495 гривень.

Сума крадіжки, з якої наставала кримінальна відповідальність у 2022 році складала 2481 гривні.

Відтак, оскільки суми крадіжки, за яких ОСОБА_3 визнано винуватим вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року перевищує два неоподатковані мінімуми доходів громадян, встановлених на день вчинення кримінального правопорушення, суд не знаходить підстав для застосування положень ч. 2 ст. 74 КК до вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року в частині засудження ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

Отже, має місце декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна або заволодінні майном шляхом обману або зловживанні довірою (шахрайство), вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, за вчинення яких було засуджено ОСОБА_3 , у зв`язку з чим клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. 2, 372, 537-539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення його від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, призначеного йому вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2023 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року посилання суду на вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, призначення покарання за цим законом, а також на застосування положень ч. 4 ст. 70 КК.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1