В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0003086 внесене до ЄРДР 18.09.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кінчаки, Галицького району, Івано-Франківської області, громадянина України, із середньою - спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України ведено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Проте, 30 серпня 2024 року приблизно о 00 годині 10 хвилин ОСОБА_3 , проходив повз буд. АДРЕСА_2 , де помітив ОСОБА_5 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та неподалік від неї на земельній ділянці він помітив мобільний телефон марки «Samsung», модель «AM-A057G», належний ОСОБА_5 та в цей час у ОСОБА_3 винник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що його дії залишаються не поміченими ОСОБА_5 та сторонніми особами, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу із земельної ділянки викрав мобільний телефон марки «Samsung», модель «AM-A057G», вартістю 4176 гривень 25 копійок, належний ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на 4176 гривень 25 копійок.

ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторонами надано угоду про визнання винуватості, укладену 09.10.2024 року, відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , яку сторони просили затвердити.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, узгоджено ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України. Підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, та просила суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суду надано заяву потерпілої ОСОБА_5 в якій остання зазначає, що надає свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості з узгодженою в ній мірою покарання. Зазначила, що обвинувачений відшкодував заподіяну шкоду та вона не має до нього жодних претензій.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним правопорушення, погодився з встановленими обставинами. Щиро кається у вчиненому, зробив для себе належні висновки, зазначив, що більше таке не повториться. Повідомив, що відшкодував потерпілій шкоду. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання.

Захисник в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Зазначила, що угода підписана її підзахисним в її присутності, добровільно.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену в умовах воєнного стану тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст.185 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, а також враховуючи, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні.

Узгоджена міра покарання та звільнення від його відбування, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 75 КК України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 314 , ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 09.10.2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 09.10.2024 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази - мобільний телефон марки «Samsung», модель « AM- A057G», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити останній як власнику майна.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_7