В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001604 від 31.07.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, Ріпкинського району, села Нові Яриловичі, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

- 16.07.2018 року вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців,

- 24.05.2023 року вироком Комінтернівського районного суду Одеської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

адвокат - ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001604 від 31.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

02.12.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

З врахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 02.12.2024 року між прокурором та обвинуваченим, суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 31.07.2023 близько 17 год. 01 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Formula» чорно-червоного кольору, вартість якого становить 10733,00 (десять тисяч сімсот тридцять три гривні), який знаходився біля входу до приміщення будинку.

Після чого ОСОБА_3 разом із викраденим велосипедом покинув місце скоєння злочину маючи можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 10733,00 ( десять тисяч сімсот тридцять три гривні).

Таким чином ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Як убачається з угоди про визнання винуватості від 02.12.2024 року, прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі обвинувачення беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, а саме: за скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п"ять років, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.05.2023 року у справі № 504/2022/23, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді п"ять років один місяць позбавлення волі.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену 02.12.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_6 згідно з якою ОСОБА_6 надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і просить розглядати справу без її участі, зазначаючи, що угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 підтримує та просить її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у її присутності та просила затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що права надані йому законом у зв"язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, визнає повністю.

Також у судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 02.12.2024 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужгого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану кваліфіковано правильно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчинених ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 02.12.2024 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 02.12.2024 року вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 02.12.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обставин, які пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

За таких обставин враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, якийвчинив кримінальне правопорушення під час визначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.05.2023 року у справі № 504/2022/23 іспитового строку, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.

На думку суду, саме таке покарання ОСОБА_3 буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню ОСОБА_3 , а також запобіганню вчинення нових злочинів як ОСОБА_3 так і іншими особами.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_3 до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Речовий доказ у кримінальному провадженні оптичний диск марки "ALERUS DVD-R 16Х 4.7 gb, на якому наявний запис з камер відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 16:30 год. по 17:30 год. 31.07.2023 року залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні велосипед чорно-червоного кольору марки "Формула", та велосипедний замок чорного кольору з ключем, які повернуті на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведеної товарознавчої експертизи у сумі 1195,00 грн. (одна тисяча сто дев"яносто п"ять грн. 00 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02.12.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001604 від 31.07.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк п"ять років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.05.2023 року у справі № 504/2022/23, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п"ять років і один місяць.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання 31.07.2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_3 до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Речовий доказ у кримінальному провадженні оптичний диск марки "ALERUS DVD-R 16Х 4.7 gb, на якому наявний запис з камер відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 16:30 год. по 17:30 год. 31.07.2023 року залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні велосипед чорно-червоного кольору марки "Формула", та велосипедний замок чорного кольору з ключем, які повернуті на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведеної товарознавчої експертизи у сумі 1195,00 грн. (одна тисяча сто дев"яносто п"ять грн. 00 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1