Справа № 462/7619/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1332/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні №90000956 від 30 вересня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у кримінальному провадженні №90000956 від 30 вересня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Старший слідчий слідчого відділення ВП №1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора, звернулася із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2024 року таке клопотання задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 місяці. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

прибувати до слідчого СВ відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 чи прокурора у кримінальному провадженні за першою вимогою;

не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження. Строк дії ухвали складає два місяці з дня її оголошення і закінчується 01 грудня 2024 року.Контроль за виконанням цілодобового домашнього арешту покладено на слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , у провадженні якої перебуває кримінальне провадження.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що відсутня судово-психіатрична експертиза щодо стану здоров`я підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту, є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що висновки суду суперечать зібраним у ході досудового розслідування, матеріалам кримінального провадження та встановленим відповідно до ст..177 КПК України ризикам.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного в момент заподіяння, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Стверджує, що при вивченні матеріалів кримінального провадженя та оцінці характеризуючи даних щодо особи підозрюваного, було встановлено, що ОСОБА_7 може вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідка у кримінальному проваджені. Так, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що обстановка, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення в темну пору доби, у громадському місці, під час воєнного стану,ь під час дії комендантської години, без вагомої причини, шляхом неодноразового нанесення ударів в ділянку голови, не намагався надати медичної допомоги потерпілому, свідчить, що підозрюваний являється особою, яка не має жодних морально етичних цінностей та схильна до вчинення дій досягнення своїх злочинних цілей. Крім того, вироком від 15.04.2015 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушень передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, що також свідчить про те, ц підозрюваний може вчиняти кримінальні правопорушення.

Ризик незаконного впливу на свідка ОСОБА_10 , покази якого значною мірою викривають злочинні дії підозрюваного, підтверджується тим, що підозрюваний та свідок знайомі між собою, а відтак підозрюваний може схиляти свідка погрозами, проханнями або іншим чином для відмови від свої показів та співпраці з органами досудового розслідування та/або суду.

Ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується не лише тим фактом, що ОСОБА_7 в разі доведення його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення загрожує покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, а й тим, що останній з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

Водночас, застосування будь якого менш суворого запобіжного заходу, в тому числі цілодобового домашнього арешту, не забезпечить уникнення ризиків наведених у клопотанні, зокрема впливу на свідка з метою зміни його показів з використанням мобільного, інтернет чи іншого зв`язку, а також залишення місця проживання, так як суд жодним чином не перевіряв наявності вільних засобів електронного контролю, а також не з`ясовував чи є технічна можливість забезпечити роботу такого засобу контролю за адресою проживання підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку захисника та підозрюваного, які заперечили апеляційні доводи, вважають оскаржувану ухвалу законною та вмотивованою, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки в сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу, про який йдеться у клопотанні слідчого.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, колегія суддів зважає на те, що в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства ).

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що є тяжким злочином.

Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, про наявність передбачених ч.1 ст. 177 КПК України ризиків.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що тримання під вартою згідно положень ч.1 ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»). Клопотання слідчого не містить будь-якої інформації, що підозрюваний ОСОБА_11 ухилявся від проведення за його участю будь-яких слідчих дій, чи вчиняв дії спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності.

Відтак, слідчий суддя, підставно із урахуванням обставин справи, даних про особу підозрюваного, та позицію сторони захисту обрав запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту, який фактично обмежує свободу пересування підозрюваного і з врахуванням покладених на нього обов`язків відповідатиме меті і завданням запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів враховує і позицію представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 , який у надісланій на адресу апеляційного суду заяві просив врахувати, що підозрюваний ОСОБА_7 добровільно та у повному обсязі відшкодував потерпілому ОСОБА_13 завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення шкоду і потеріплий ОСОБА_13 будь-яких претензій до підозрюваного ОСОБА_7 не має.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що саме такий вид запобіжного заходу зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Таким чином, слідчий суддя правильно, з урахуванням та в межах норм кримінального процесуального закону а також практики Європейського суду з прав людини, застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним процесуальної поведінки.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції також не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні №90000956 від 30 вересня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4