Справа №757/418/24-к Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4311/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 27 липня 2024 року включно, без визначення розміру застави, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000035 від 11.01.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року задоволено частково клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 27.07.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29.05.2024 року та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без дотримання положень ст. 177 КПК України та висновків викладених у судових актах Європейського суду з прав людини, а тому є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а викладені в ухвалі висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що в клопотанні прокурора та ухвалі місцевого суду відсутні доводи щодо наявності хоча б одного з ризиків, оскільки в клопотанні міститься лише формальний перелік ризиків, без підтверджуючих доказів. Крім того, всі посилання сторони обвинувачення щодо існування ризиків зводиться лише до припущень. Вказане свідчить про необ`єктивність, упередженість та односторонність розгляду клопотання суддею.

Звертає увагу на те, що прокурором не було доведено жодних об`єктивних підстав, які б свідчили, що не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Підсумовуючи викладене, захисник вважає, що досягнення мети кримінального провадження може бути здійснено і за наявності обраного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29.05.2024 року та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 липня 2024 року визначивши обвинуваченому розмір застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн., із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вважає, що висновки суду не тільки не відповідають фактичним обставинам розгляду вказаного клопотання в частині не підтвердження їх доказами, а й суперечать йому. Ухвала суду є невмотивованою та необґрунтованою і, як наслідок, незаконною.

На думку захисника повідомлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, докази можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень відсутні.

Вказує, що ризики, на які послався прокурор у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не підтверджені належними доказами, оскільки ні в клопотанні, ні під час судового розгляду не було доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, звертає увагу на те, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від суду, також не може впливати на свідків, оскільки до них застосовано заходи безпеки, нівелюється і ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом неявки до суду, оскільки обвинувачений має намір довести свою невинуватість у суді. Одночасно вказує, що прокурором не надано будь-яких доків підготовки ОСОБА_8 до вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою вказав на право не визначати заставу, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, проте, таке право передбачене виключно при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу, а отже визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, у випадку продовження строку тримання під вартою є обов`язковим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи захисників про відсутність підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Святошинським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0000035 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, врахувавши висунуте обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, конкретні обставини, за яких їм інкримінуються їх вчинення, міру покарання, яка загрожує у разі визнання їх винуватими у їх вчиненні, а також дані про особу обвинувачених, мотивував існуванням на даний час вказаних прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків чи обвинувачених з метою зміни показань останніми для уникнення кримінальної відповідальності у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинувачених, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Отже, приймаючи рішення про продовження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Обставини, які зазначені захисниками в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, на переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, як про це просять захисники, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 -залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до 27.07.2024 року включно, без визначення розміру застави,- залишити без змін.

Суддя Суддя Суддя