УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000600 від 14.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні Вінницького районного суду знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000600 від 14.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням установлено, що орієнтовно у серпні 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , не бажаючи займатись суспільно-корисною працею, маючи на меті незаконне збагачення вирішив організувати незаконну схему шахрайського заволодіння грошовими коштами, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, групою осіб, відносно невизначеного кола осіб. При цьому, останній усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір та з метою не бути викритим правоохоронними органами, спланував досягнути поставленої мети за рахунок залучення до своєї злочинної діяльності ОСОБА_6 , з яким він мав тривалі довірливі і дружні відносини.

В подальшому, ОСОБА_5 , отримавши від ОСОБА_6 добровільну згоду на спільну злочинну діяльність, розробив загальний план, який на етапі створення групи довів останньому і за яким їх дії були направлені на досягнення єдиного злочинного результату. Згідно розробленого плану, з метою створення умов для вчинення кримінальних правопорушень, а саме неодноразового шахрайського заволодіння грошовими коштами, шляхом вчинення незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_5 в невстановленому місці та при невстановлених обставинах набував у власність мобільні телефони різних марок та sim-картки різних операторів, що діють на території України, після чого підшукував самостійно методом простого підбору із використанням різних комбінацій абонентських номерів, представляючись працівниками головних управлінь банків, шляхом обману, схиляв потерпілих до здійснення переказів грошових коштів з належних їм банківських рахунків, а ОСОБА_6 здійснював пошук серед кола знайомих осіб, які є власниками банківських карток і на які в подальшому виводилися кошти отримані шахрайським шляхом.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою зОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, заволоділи коштами та заподіяли шкоду наступним особам:

1. ОСОБА_7 на загальну суму 18856 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень;

2. ОСОБА_8 , яка становить 26900 (двадцять шість тисяч дев`ятсот) гривень;

3. ОСОБА_9 , яка становить 26850 (двадцять шість тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень;

4.Крим Ганні Миколаївні, яка становить 18856 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень;

5. ОСОБА_10 , яка становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;

6. ОСОБА_11 , яка становить 37756 (тридцять сім тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень;

7. ОСОБА_12 , яка становить 8900 (вісім тисяч дев`ятсот) гривень;

8. ОСОБА_13 , яка становить 16 940 (шістнадцять тисяч дев`ятсот сорок) гривень;

9. ОСОБА_14 , яка становить 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень;

10. ОСОБА_15 , яка становить 27706 (двадцять сім тисяч сімсот шість) гривень;

11. ОСОБА_16 , яка становить 18856 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень;

12. ОСОБА_17 , яка становить 18806 (вісімнадцять тисяч вісімсот шість) гривень;

13. ОСОБА_18 , яка становить 24856 (двадцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят шість) гривень;

14. ОСОБА_19 , яка становить 28856 (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень;

15. ОСОБА_20 , яка становить 38841 (тридцять вісім тисяч вісімсот сорок один) гривень;

16. ОСОБА_21 , яка становить 38842 (тридцять вісім тисяч вісімсот сорок два) гривень;

17. ОСОБА_22 , яка становить 5000 (п`ять тисяч) гривень;

18. ОСОБА_23 , яка становить 8000 (вісім тисяч) гривень;

19. ОСОБА_24 , яка становить 18856 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень;

20. ОСОБА_25 , яка становить 18856 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень;

21. ОСОБА_26 , яка становить 12000 (дванадцять тисяч) гривень;

22. ОСОБА_27 , яка становить 38000 (тридцять вісім тисяч) гривень;

23. ОСОБА_28 , яка становить 18856 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень;

24. ОСОБА_29 , яка становить 18 800 (вісімнадцять тисяч вісімсот) гривень;

25. ОСОБА_30 , яка становить 37 955 (тридцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень;

26. ОСОБА_31 , яка становить 23931 (двадцять три тисячі дев`ятсот тридцять один) гривень;

27. ОСОБА_32 , яка становить 13 441 (тринадцять тисяч чотириста сорок одна) гривень;

28. ОСОБА_33 , яка становить 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень;

29. ОСОБА_34 , яка становить 1900 (одна тисяча дев`ятсот) гривень;

30. ОСОБА_35 , яка становить 29000 (двадцять дев`ять тисяч) гривень;

31. ОСОБА_36 , яка становить 20000 (двадцять тисяч) гривень;

32. ОСОБА_37 , яка становить 2000 (дві тисячі) гривень

33. ОСОБА_38 , яка становить 13000 (тринадцять тисяч) гривень;

34. ОСОБА_39 , яка становить 2000 (дві тисячі) гривень;

35. ОСОБА_40 , яка становить 83 246 (вісімдесят три тисячі двісті сорок шість) гривень;

36. ОСОБА_41 , яка становить 38 946 грн.;

37. ОСОБА_42 , яка становить 38 946 грн.;

38. ОСОБА_43 , яка становить 3577 грн.;

39. ОСОБА_44 , яка становить 19 421 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме узаволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Згідно ухвали Вінницького міського суду від 24.07.2024 відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою із строком до 20 год. 44 хв. 30.08.2024, строк якого закінчується, а тому виникає необхідність у його продовженні.

Підставою продовження вказаного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 є кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, що стало підставою для направлення обвинувального акту до суду, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховування обвинуваченого суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки обвинувачений вини не визнає, внаслідок суспільної небезпечності дій ОСОБА_5 є об`єктивні підставі вважати, що обвинувачений може ухилитися від суду, залишивши район, область та межі держави, де він проживає, що у свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Відповідно ризик переховування обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для ОСОБА_5 наслідками, зокрема суворістю передбаченого покарання, оскільки він вчинив 39 тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років;

- незаконного впливу обвинуваченого на свідків кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності;

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки останній не одружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює та не має постійного легального джерела доходів, що і призвело до вчинення умисних корисливих злочинів, з метою наживи та незаконного збагачення. Окрім того, останній раніше був неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість не знята та не погашена, що в сукупності з наявними в матеріалах кримінального провадження доказів свідчить про те, що ОСОБА_5 має стійкі злочинні наміри.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу обвинуваченого, його репутацію та соціальні зв`язки;

2) особиста порука, оскільки у ОСОБА_5 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього в суд на першу вимогу;

3) застава, оскільки підозрюваний не має постійного джерела доходів, а в разі сплати застави іншою особою він зможе продовжити злочинну діяльність чи переховуватися від суду.

4) домашній арешт, оскільки обвинувачений не має законного місця реєстрації та враховуючи складність контролю за виконанням обвинуваченим покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, так як даний запобіжний захід не запобігає доступу останнього до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, в тому числі із свідками у кримінальному провадженні, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на стадії судового розгляду.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 , в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 оскільки заявлені ризики не зменшилися.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. По суті клопотання просив задовольнити його частково, обрати цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані обвинуваченого, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

В ході розгляду клопотання судом встановлено, що СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000600 від 14.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

30.05.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу / продовження строку його дії, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В подальшому ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07.06.2024 рішення ВМС ВО скасовано та ухвалене нове, яким застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2024 продовжено строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до 30.08.2024.

Підставами для постановлення вищевказаних ухвал суду було доведення обґрунтованості пред`явленої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, та перешкоджати кримінальному провадженні іншим шляхом.

Зокрема ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення за 39 епізодами незаконної діяльності, що є тяжкими злочинами, санкцією ч. 4 ст. 190 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. Тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Існування ризику незаконного впливу на свідків пов`язане, у першу чергу, із процедурою отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав. З огляду на це, ризик незаконного впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Саме тому однією з цілей продовження запобіжного заходу є зведення до мінімуму можливостей ОСОБА_5 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав обвинуваченого.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, не одружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює та не має постійного легального джерела доходів, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість не знята та не погашена.

Нових обставин, які не були предметом розгляду, зокрема при перегляді рішення в апеляційній інстанції, які могли б спростовувати встановлені ризики на момент розгляду вказаного клопотання не встановлено.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Щодо тверджень адвоката про зменшення розміру застави, визначеної ухвалою суду від 07.06.2024 до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб або обрання цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає, що інший розмір застави та запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 не одружений, утриманців немає, тобто відсутні соціально стримуючі, раніше судимий за вчинення умисних злочинів, судимість не знята та не погашена. Крім того, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 є організатором незаконної діяльності, а тому враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній підозрюється, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, характер вчинених злочинів в умовах воєнного стану, систематичність злочинної діяльності, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, розмір майнової шкоди завданої потерпілим, яка складає понад 170 000 грн., слідчий суддя приходить до переконання, що саме тримання під вартою з альтернативою внесення визначеної застави 242 240 грн. зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

27.08.2024 обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 скеровано до Вінницького районного суду Вінницької області, однак підготовче засідання наразі не призначено.

Відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку дії запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Враховуючи викладене, а також. що обставини на які посилались суди першої та апеляційної інстанції при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його дії не змінилися, слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому є доцільним клопотання задовольнити та продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою строком на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 26.10.2024 включно.

Розмір застави в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, визначений ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07.06.2024 (справа №127/18454/24), залишити без змін.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя