У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області капітана юстиції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000047, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України, про арешт майна, -

встановив:

08 жовтня 2024 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області капітана юстиції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000047, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України, про арешт майна.

03.10.2024 року, в ході проведення огляду місця події на місцевості поблизу дороги у смт. Солотвино Тячівського району по вулиці Спортивна, неподалік заправки ОККО що за координатами: 47.9567452, НОМЕР_1 , поблизу державного кордону України та Румунії було вилучено:

1.мобільний телефон Redmi (IMEI НОМЕР_2 ) (поміщено в пакет №100320787);

2.мобільний телефон Allview (IMEI НОМЕР_3 ) (поміщено в пакет №100320787);

3.мобільний телефон Redmi IMEI1 НОМЕР_4 IMEI2 НОМЕР_5 (поміщено в пакет №100320787);

4.предмети, які зовні схожі на купюри номіналом 100 доларів США у кількості 30 шт. серія та номер РІ 90061732 А (поміщено в пакет №100320786);

5.автомобіль БМВ сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_6 ) з ключами до замка запалювання та свідоцтвом про реєстрацію № НОМЕР_7 .

Постановою слідчого у вищевказаному кримінальному провадженні від 03.10.2024 вилучені в ході огляду місця події вищевказані предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги викладене, а також з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування слідчий просить клопотання задовольнити.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, через канцелярію суду слідчий подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутності та просив задовольнити таке в повному обсязі, крім того подав рапорт з якого вбачається, що власники та зацікавлені особи повідомлені про дату та час розгляду клопотання.

Від захинсика обвинуваченого надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутності.

Заслухавши думку учасників дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1 ст.173 КПК України).

Слідчим суддею з доданого витягу ЄРДР встановлено, що СВ УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000047, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

З матеріалів клопотання встановлено, що 03.10.2024 року, в ході проведення огляду місця події на місцевості поблизу дороги у смт. Солотвино Тячівського району по вулиці Спортивна, неподалік заправки ОККО що за координатами: 47.9567452, НОМЕР_1 , поблизу державного кордону України та Румунії було вилучено:

-мобільний телефон Redmi (IMEI НОМЕР_2 ) (поміщено в пакет №100320787);

-мобільний телефон Allview (IMEI НОМЕР_3 ) (поміщено в пакет №100320787);

-мобільний телефон Redmi IMEI1 НОМЕР_4 IMEI2 НОМЕР_5 (поміщено в пакет №100320787);

-предмети, які зовні схожі на купюри номіналом 100 доларів США у кількості 30 шт. серія та номер РІ 90061732 А (поміщено в пакет №100320786);

-автомобіль БМВ сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_6 ) з ключами до замка запалювання та свідоцтвом про реєстрацію № НОМЕР_7 .

03 жовтня 2024 року постановою старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБ України в Закарпатській області капітана юстиції ОСОБА_5 вилучені в ході огляду місця події вищевказані предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що доводи органу досудового розслідування про відповідність речей, критеріям передбаченим ст.98 КПК України та наявність в матеріалах клопотання постанови слідчого про визнання вилученого майна та речей речовими доказами у даному кримінальному провадженні не є безумовною підставою для накладення арешту на майно, оскільки при накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст.98 КПКУ України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»). Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК Українизастосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя приходить до висновку, що даних, що на теперішній час транспортний засіб марки автомобіль БМВ сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_6 ) з ключами до замка запалювання та свідоцтвом про реєстрацію № НОМЕР_7 потрібні для проведення експертизи чи виконання слідчих (розшукових), процесуальних дій стороною обвинувачення не доведено.

Враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, слід накласти арешт на:

- автомобіль БМВ сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_6 ) з ключами до замка запалювання із забороною розпорядження;

- свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_7 із забороною розпорядження.

Транспортний засіб марки БМВ сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_6 ) з ключами до замка запалювання та свідоцтвом про реєстрацію № НОМЕР_7 передати на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_6 з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановлену КПК Українипорядку, а також обов`язку щодо представлення транспортного засобу марки БМВ сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_6 ) на вимогу слідчого, прокурора, з метою проведення слідчих, процесуальних дій, експертиз та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення огляду місця події на місцевості поблизу дороги у смт. Солотвино Тячівського району по вулиці Спортивна, неподалік заправки ОККО що за координатами: 47.9567452, НОМЕР_1 , поблизу державного кордону України та Румунії, а саме:

-мобільний телефон Redmi (IMEI НОМЕР_2 ) (поміщено в пакет №100320787);

-мобільний телефон Allview (IMEI НОМЕР_3 ) (поміщено в пакет №100320787);

-мобільний телефон Redmi IMEI1 НОМЕР_4 IMEI2 НОМЕР_5 (поміщено в пакет №100320787);

-предмети, які зовні схожі на купюри номіналом 100 доларів США у кількості 30 шт. серія та номер РІ 90061732 А (поміщено в пакет №100320786);

-автомобіль БМВ сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_6 ) із забороною розпорядження та відчуження;

-

Автомобіль БМВ сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_6 ) з ключами до замка запалювання та свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_7 повернути фактичному володільцю майна за довіренністю ОСОБА_7 .

Покласти на ОСОБА_7 обов`язок забезпечити зберігання вказаного автомобілю БМВ сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_6 ) з ключами до замка запалювання та свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_7 у переданому вигляді до скасування арешту майна у повному обсязі у встановленому КПК Українипорядку до розгляду кримінального провадження № 0000047, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України, а також покласти обов`язок щодо представлення транспортного засобу марки «БМВ» сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_6 ) з ключами до замка запалювання на вимогу слідчого, прокурора, з метою проведення слідчих, процесуальних дій, експертизи .

Попередити ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК Українипро необхідність збереження майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали вручити прокурору, та іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1