Березівський районний суд Одеської області
17.10.2024
Справа № 494/1832/24
Провадження № 1-кп/494/132/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області матеріали кримінального провадження №0000487 від 10.08.2024 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Стримба Кодимського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який проходить військову службу по мобілізації у ЗСУ на посаді стрілець-зенітник зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.09.2024 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України та згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями визначено суддю ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стрілець-зенітник зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 09.08.2024, приблизно о 23:00 год. більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував по АДРЕСА_3 , де в цей час, виник умисел незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився навпроти вказаного домоволодіння

АДРЕСА_4 , та який перебуває у володінні ОСОБА_5 . ОСОБА_4 на виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи ні дійсного, ні уявного права на користування даним транспортним засобом, поза волевиявленням законного користувача та законного володільця, діючи умисно, протиправно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом відчинення не зачинених на замок дверей, проник до салону автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який перебуває у користуванні ОСОБА_5 та у власності ОСОБА_6 . Після чого, сівши за кермо вищевказаного автомобіля та використовуючи ключі, які були в замку запалювання, привів у рух транспортний засіб, поїхавши з місця події, тобто встановивши фактичний контроль над ним, таким чином незаконно заволодів автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107» д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 47065,24 грн., який перебуває у користуванні ОСОБА_5 та у власності ОСОБА_6 .

На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України.

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом, тобто вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 289 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 на виклик суду не прибув, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання. Разом з цим, 10.10.2024 року на адресу суду надіслав заяву про слуханння справи у його відсутності.

Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину та просив суд призначити найменш суворе покарання.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин,

які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини ( щире каяття).

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку, з посередньою характеристикою.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченій покарання, згідно статті 67 КК України вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Обвинувачений вказав, в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій та просив суворо не наказувати. Потерпілий у судове засіданні не з`явився, у заяві зазначив щодо покарання покладається на розсуд суду.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за частиною першою ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді по справі №494/1475/24 від 16.08.2024 року

Цивільний позов - не заявлений.

Запобіжний захід не обирався під час судового засідання.

Крім того, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 4543 грн гривень 68 копійок за проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 1 ст. 289 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три).

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України, ч.1 ст.163 КВК України та наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням» від 17.09.2020 року №337 контроль за поведінкою ОСОБА_4 у період іспитового строку покласти на командира (начальника) військової частини (установи), в якій останній проходить/проходитиме військову службу.

У разі звільнення ОСОБА_4 з військової служби до спливу іспитового строку нагляд за його поведінкою протягом іспитового строку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 16.08.2024 року по справі №494/1475/24.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000487, після набрання вироком законної сили, а саме: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», д.н.з. НОМЕР_2 , 2002 року випуску, червоного кольору, типу загальний легковий седан СВ-ВО передати потерпілому по-приналежності.

Чотири змиви з ручок дверей; змив з мобільного телефону марки «Samsung»; змив з керма автомобіля; ручку з важеля перемикання передач; пляшку полімерну з надписом «Моршинська» з рідиною - знищити.

Цивільний позов - не заявлений.

Запобіжний захід не обирався під час судового засідання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок за проведення експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1