Дата документу 31.07.2024Справа № 554/6320/16-к
Провадження № 1-кс/554/7895/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,, при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим від 09.07.2024 року у кримінальному провадженні №0000039 від 02.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України, що прийнята слідчим СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 ; зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 винести постанову, якою визнати ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000039 від 02.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України, та видати їй відповідну пам`ятку потерпілого.

В обґрунтування скарги заявник вказала, що слідчим СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000039 від 02.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України.

У рамках даного кримінального провадження адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася із заявою про залучення ОСОБА_4 до провадження як потерпілої.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 09.07.2024 року було відмовлено у задоволенні заяви про залучення ОСОБА_4 до вказаного провадження як потерпілої, оскільки на думку слідчого, ОСОБА_4 у даній справі може бути лише цивільним позивачем, а не потерпілою.

Постанову від 09.07.2024 року заявник вважає незаконною, такою, що порушує право ОСОБА_4 на участь у даному кримінальному провадженні.

Зазначає, що права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В даному кримінальному провадженні при прийнятті спірної постанови слідчим не встановлений причинно-наслідковий зв`язок між діями службових осіб щодо вчинення правочинів, які стали підставою для позову до ОСОБА_4 та в подальшому можуть призвести до витребування у неї майна, тобто причинно-наслідковий зв`язок між діями невстановлених осіб та можливою втратою права власності ОСОБА_4 на придбаний об`єкт нерухомості, а також завдання такими діями моральної шкоди заявниці, що виявляється на даний час безпосередньо у вчиненні активних дій щодо відновлення права на майно та його захист.

Вказуючи на те, що ОСОБА_4 у даній справі може бути залучена лише як цивільний позивач, слідчим залишено поза увагою той факт, що зазначене не виключає, а навпаки вказує на наявність у неї підстав для визнання її потерпілою. Тобто, норми ст.61 КПК України щодо ознак, за якими особа може бути визнана цивільним позивачем та потерпілим, є тотожними, проте цивільний позивач може отримати відповідний статус лише після подання відповідного позову, та після встановлення особи обвинуваченого чи підозрюваного, до якого може бути пред`явлений відповідний позов.

Таким чином, доводи слідчого, що відображені у постанові не відповідають нормам КПК України, та фактично, визнаючи особу такою, що має право на цивільний позов, слідчий вказує на наявність ознак для визнання її потерпілою особою, проте безпідставно відмовляє у відповідній заяві.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, надала заяву, в якій просила про розгляд скарги у її відсутність та підтримання вимог скарги.

Із урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а скаржник до суду не з`явився, подавши на адресу суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність, тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника.

Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Слідчий надав заяву, в якій просив про розгляд скарги у його відсутність та відмову у задоволенні вимог заявника.

Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Встановлено, що в провадженні слідчого СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000039 від 02.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України.

Відповідно до скарги, заявником до СУ ГУНП в Полтавській області подано клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 09.07.2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_4 до вказаного провадження як потерпілої.

Згідно постанови слідчого, відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки, зокрема, прямих збитків ОСОБА_4 від дій на даний час невстановлених колишніх посадових осіб ДП «Укрвійськбуд» не понесла, адже 07.02.2002 року було придбано нерухоме майно, яке вже було у незаконний спосіб відчужено від власності Міністерства оборони України, в особі ДП «Укрвійськбуд», тому приходить до висновку, що саме ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні являється цивільним позивачем, а не потерпілою стороною (а.с.6-7 - постанова).

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі(розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ст.93 ч.3 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку ,передбаченому ст. 220 цього Кодексу.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав або відмовити, про що виноситься вмотивована постанова.

Таким чином, слідчим ОСОБА_6 , відповідно до вимог КПК України, вирішено клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілою, прийнята постанова від 09.07.2024 року містить обґрунтування відмови у задоволенні вимог клопотання.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Суд вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, слідчим було переконливо доведено, відсутність підстав для задоволення клопотання, в якому ОСОБА_4 просить визнати її потерпілою.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Суд приходить до висновку, що аналіз викладених обставин справи і діючого законодавства свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.

Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1