Справа № 299/4943/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 11-кп/4806/431/23, за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Брегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2024 року, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000307, внесеному 25.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК україни, про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Цією ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та змінено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту. Встановлено строк дії ухвали до 14 жовтня 2024 року.

На обвинуваченого ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до суду на першу вимогу; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; заборонено залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 22-ої години до 06-ої години; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; утримуватися від спілкування з свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби усі свої паспорти громадянина україни для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд до України.

З ухвали слідчого судді слідує, Виноградівський районний суд отримав обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000307 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Ухвалою суду від 23.07.2024 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні на 09.08.2024, яке слуханням було відкладено на 16.08.2024. У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду кримінального провадження, а також заявив письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без можливості внесення застави, оскільки такий спливає 23.08.2024, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились. Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 не заперечували проти призначення судового розгляду кримінального провадження та заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Захисник ОСОБА_7 заявила письмове клопотання у якому просила суд змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби, оскільки обвинувачений наміру ухилятися від суду не має, проживає та здійснює догляд за бабусею ОСОБА_8 , яка згідно висновку ЛКК потребує постійного строннього догляду. Також на його утриманні перебуває співмешканка ОСОБА_9 та четверо малолітніх дітей. Згідно характеристики ОСОБА_6 характеризується позитивно. ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника. Прокурор проти клопотання захисника заперпечив.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є єдиним піклувальником членів своєї сім`ї, а також те, що підстав вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків немає, вважав за необхідне змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 на строк 60 (шістдесят) діб.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі. Стверджує, що підставою застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на наведене, опираючись на зібрані в ході проведення досудового розслідування докази, прокурор вважає за необхідне, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та певні обставини, обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони обвинувачення та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

З огляду на характер та конкретні обставини вчинення діяння, яке інкримінується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим (позбавлення волі на строк до семи років), дані про особу підозрюваного (має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є єдиним піклувальником членів своєї сім`ї), апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що наведені у клопотанні ризики (переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином) є недостатніми для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки такі ризики є непереконливими.

Тому, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт у нічний час доби, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів констатує, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу обвинуваченого, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що обраний слідчим суддею запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, на які вказується у клопотанні, є реальними, триваючими та об`єктивно існують, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років, на даний час є працездатним, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, а відомостей, які б свідчили про неможливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено, - визнаються такими, що не впливають на висновки слідчого судді.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 такі процесуальні обов`язки: прибувати до суду на першу вимогу; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; заборонено залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 22-ої години до 06-ої години; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; утримуватися від спілкування з свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби усі свої паспорти громадянина україни для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд до України. Встановлено строк дії ухвали до 14 жовтня 2024 року.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Виноградівського відділу Брегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000307, внесеному 25.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК україни, про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та змінено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту. Встановлено строк дії ухвали до 14 жовтня 2024 року, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: