Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1267/24
Провадження № 1-кп/499/125/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні в селищі Іванівка Березівського району Одеської області за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт кримінального провадження № 0000066 від 19.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Конопляне Іванівського району Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 17.05.2024 засуджений Іванівським районним судом Одеської області до покарання за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт) у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2024 вироком Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На виконання вироку Іванівського районного суду Одеської області, ОСОБА_3 20 червня 2024 року був взятий на облік Березівським РС №2 філії ДУ "Центр пробації" в Одеській області та йому під підпис роз`яснено порядок відбування покарання та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та видано направлення до Іванівської селищної ради в селище Іванівка Березівського району Одеської області до для відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

24.06.2024 року ОСОБА_3 з`явився до Іванівської селищної ради розташованої за адресою: АДРЕСА_2 для відбування покарання та за період з 24.06.2024 по 30.09.2024 відпрацював всього 140 годин громадських робіт.

При цьому ОСОБА_3 до відпрацювання ставився невідповідально, з`являвся не систематично, про причини своєї неявки не повідомляв, у зв`язку з чим 25.07.2024 Березівським РС №2 філії ДУ "Центр пробації" в Одеській області йому було винесено письмове попередження, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

З 01.10.2024 по теперішній час ОСОБА_3 умисно ігноруючи покладені на нього вироком суду обов`язки, без поважних причин, взагалі перестав з`являтися до Іванівської селищної ради для відбування покарання та покарання у виді громадських робіт строком 60 годин не виконав.

ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 37 КВК України щодо зобов`язання додержуватися встановлених відповідно до законодавства порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, призначених вироком Іванівського районного суду Одеської області від 17.05.2024.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

В направленому обвинувальному акті прокурором наявне клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України у спрощеному порядку. Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого, яку він підписав в присутності захисника, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні. До обвинувального акта додані матеріали досудового розслідування.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно ч.4 ст.382 КПК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_3 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, тож суд визнає винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При визначенні ОСОБА_3 виду та розміру покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, не має постійного місця роботи, скарг та заяв відносно ОСОБА_3 до селищної ради за місцем його проживання не надходило; обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, у виді 1 року пробаційного нагляду, бо саме така міра покарання буде необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_3 засуджений вироком Іванівського районного суду Одеської області від 17.05.2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, покарання за цим вироком частково не відбуто, оскільки не відпрацьовано 60 годин громадських робіт.

За змістом п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Отже, з положень п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України вбачається, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт або один день пробаційного нагляду, а відтак одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

Таким чином, на підставі ст. 71 КК України, на думку суду, до покарання за цим вироком необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 17.05.2024 року з розрахунку, що відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України 1 дню пробаційного нагляду відповідають 8 годин громадських робіт, та остаточно призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 7 днів.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, цілком відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного. Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі статей 71, 72 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 17.05.2024 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 7 (сім) днів.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, передбачені ч.2 ст. 59-1 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Іванівський районний суд Одеської області.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_4