Провадження №1-кп/389/139/22
ЄУН № 389/2494/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в місті Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000313 від 15.09.2022 з обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, утриманців не маючого, з середньою технічною освітою, працюючого ШЧ-3 електромонтером, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

14.09.2022 близько 14.45 год. ОСОБА_4 знаходився навпроти домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 не менше двох ударів кулаками правої та лівої рук в область обличчя, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа без зміщення, які згідно висновку судово-медичної експертизи №96 від 17.10.2022, по тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у скоєному кримінальному проступку визнав повністю, надав пояснення ідентичні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Цивільний позов потерпілого визнав частково.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання з`явився. Міру покарання просив призначити на розсуд суду. Поданий раніше цивільний позов підтримав у повному обсязі.

Крім повного визнання вини ОСОБА_4 , вина останнього підтверджується досідженими у судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- витягом з ЄРДР №0000313 від 15.09.2022 (а.с.167);

- рапортом ЄО за №5996 від 14.09.2022, з якого вбачається, що о 15.22 год. 14.09.2022 надійшло повідомлення зі служби 102 ОСОБА_6 , повідомив про те, що його побили знайомі йому особи, проте дані цих осіб, наразі надати не може (а.с. 169);

- консультативним висновком спеціаліста КНП «КОЛ КОР», оформленого на підставі МРТ поперекового відділу хребта ОСОБА_4 , в якому йдеться про те, що останній має діагноз: Остеохондроз поперекового відділу хребта. Спонділоартроз. Спондільоз. Правобічна задньо-латеральна секвестрована грижа L4-5. Вузли Шморля (а.с.78-79);

- відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 06.07.2023 (а.с.81);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.09.2022, з якого вбачається що 14.09.2022 близько 14.45 год., за адресою м. Знам`янка, навпроти будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 в ході виниклого конфлікту, спричинив тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі ОСОБА_6 (а.с. 170);

- висновком експерта №96 від 17.10.2022, згідно з яким при судово-медичній експертизі по медичній карті амбулаторного хворого №2576 на ОСОБА_6 , видно, що мали місце тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа без зміщення, який міг утворитися від локальної травматичної дії тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею, може відповідати часу вказаному в обставинах справи згідно висновку консультативної комісії лікарів-рентгенологів КНП «КОЛ КОР» від 13.10.2022, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, спричинивши короткочасний розлад здлров`я відповідно до п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджено наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. Перелом кісток носа, який мав місце у гр. ОСОБА_6 утворився від 1-ї травматичної дії тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею. В момент отримання тілесного ушкодження потерпілий міг знаходитись повернутий обличчям до травмую чого предмету. Судово-медичних даних які б вказували на утворення тілесного ушкодження при падінні з положення стоячи на плоскість чи виступаючі предмети не має. Встановити діагноз лікарем травматологом: Закритий перелом V п`ясної кістки при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не брався до уваги, так, як не підтверджений комісією лікарів-рентгенологів КНП «КОЛ КОР» від 13.10.2022 року при вивченні СД диска від 16.09.2022 року (а.с.171-177);

- постановою про зміну кваліфікації кримінального проступку від 20.10.2022, в якій йдеться про зміну перекваліфікації складу правопорушення в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000313 від 15.09.2022 за ч.1 ст.125 на ч.2 ст.125 КК України (а.с.173);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.10.2022, проведеного за участю ОСОБА_6 , під час якого потерпілий докладно розповів про обставини скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення стосовно нього та відеодиском з записом проведення слідчого експерименту (а.с.174-180);

- висновком експерта №109 від 21.10.2022, за результатами якого, на підставі судово-медичної експертизи по медичній документації на гр. ОСОБА_6 , від 18.10.2022 р. і відповідно до поставлених питань експерт дійшов висновку, що механізм утворення кісток носа, який мав місце у гр. ОСОБА_6 не протерічить механізму його утворення, на який вказує потерпілий ОСОБА_6 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 18.10.2022 р. (а.с.181-182);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2022, та довідкою до нього, згідно з якою на фото №2 зображено ОСОБА_4 , який наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 . На інших знімках №1,3,4, зображено сторонніх осіб (а.с.181-184);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2022, та довідкою до нього, згідно з якою на фото №2 зображено ОСОБА_4 , який наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 . На інших знімках №1,3,4, зображено сторонніх осіб (а.с.185-186);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2022, за участю ОСОБА_4 , згідно з яким останній детально розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_6 та відеозаписом до слідчого експерименту (а.с.195-201).

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України, а також роз`ясненнями викладеними у п. п. 2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вищенаведених норм права, суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, мотив та мету вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, характеризується позитивно.

Відповідно до вимог ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини у їх сукупності, визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, думку потерпілого, суд вважає необхідним призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.125 КК України, у виді штрафу розміром 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 50 КК України, саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Положеннями ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 Постанови Пленуму).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Потерпілим ОСОБА_6 подано до суду цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди давданої злочином в розмірі 15000 грн.

В обґрунтування моральної шкоди потерпілим зазначено, завдання болю та тимчасову втрату працездатності, відчуття постійного душевного хвилювання та емоційної виснаженості. Необхідністю докладення додаткових зусиль для відновлення. Крім того, на лікування він був вимушений сплати первні кошти, проте, квитанції про купівлю медичних препаратів не надав, тому просить лише про стягнення моральної шкоди. Таким чином спричинену йому моральну шкоду потерпілий оцінює в 15000 грн., яку просить задовольнити у повному обсязі.

Представник обвинуваченого надала суду відзив на позов, в якому заявила, що вважає заявлений розмір моральної шкоди завищеним та необґрунтованим, оскільки потерпілим не надано доказів погіршення стану здоров`я та доказів того, що після лікування у потерпілого виявлено порушення морального та фізичного стану здоров`я. Безумовно вважає, що кримінальним проступком потерпілому завдано моральну шкоду, проте враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, її ді йсним розміром вважає 500 грн.

За правилами ч.1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 дійсно завдано моральних страждань, пов`язаних із настанням наслідків після отриманих травм.

Отже, внаслідок винних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню на його користь, проте враховуючи не надання потерпілим суду будь-яких доказів наслідків отриманих ним травм, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійсно вважає, що розмір моральної шкоди заявлений потерпілим, в сумі 15000 грн. дійсно є завищеним, і є таким, що підлягає частковому задоволенню, в розмірі 2000 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, під час судового розгляду таких клопотань також не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого.

Витрати на залучення експерта та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Вирок може бути оскаржений, до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1