Справа № 234/5810/21
Провадження № 1-кп/202/496/2024
ВИРОК

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000043, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2021 року у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська, Донецької області, громадянина України, інваліда ІІІ групи, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, маючого вищу освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 28.01.2021 приблизно о 17 годині 07 хвилин водій, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» номерний державний знак НОМЕР_1 , по АДРЕСА_2 зі сторони вул. К. Гампера в напрямку м. Дружківка в м. Краматорськ, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїжджу частину в неналежному місці за межами пішохідного переходу. В результаті ДТП ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

Водій автомобілю марки «ВАЗ 2101» номерний державний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , рухаючись по вул. вул. Танкістів в районі ЛЕП №70 зі сторони вул. К. Гампера в напрямку м. Дружківка в м. Краматорськ в темний час доби, повинен був керуватися вимогами п. 12.3 ПДР України, згідно якого «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та п. 10.1. ПДР України, згідно якого «Перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», тобто, з моменту виявлення пішохода ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинен був застосувати гальмування, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а саме наїзду на пішохода ОСОБА_7 , хоча повинен був і міг це зробити, при цьому у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 2101» номерний державний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , виконуючи вимоги п. 12.3, п.10.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді.

З технічної точки зору, дії водія автомобіля «ВАЗ 2101» номерний державний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам п. 12.3, п.10.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішоходу ОСОБА_7 , заподіяні тілесні ушкодження: закритий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забита рана внутрішньої поверхні лівої гомілки, відкритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки в верхній середній третині зі зміщенням і розходженням уламків, закритий уламковий перелом акроміального кінця правої ключиці, ускладнення розвитком травматичного шоку 2-3 ступеню, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за вчинення ним кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву.

Захисник ОСОБА_4 , що діє в інтересах обвинуваченого підтримала позицію свого підзахисного, та не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачених.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів з урахуванням індивідуалізації покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

При визначенні ОСОБА_6 виду та розміру покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є тяжким неумисним злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимим, злочин вчинив вперше, має зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а отже має міцні соціальні зв`язки, є інвалідом 3-ї групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три 3 роки, при цьому судом визнається можливим застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від реального відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, бо саме така міра покарання буде необхідною й достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають вирішенню в порядку ст. 124 КПК України. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави кошти, витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу СЕ-19/105-21/3100-ІТ від 23.04.2021 року, у розмірі 980,70 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень сімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави кошти, витрати на проведення судової автотехнічної експертизи СЕ-19/105-21/3099-ІТ від 23.04.2021 року, у розмірі 980,70 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень сімдесят копійок).

Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2021 року на автомобіль ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 котрий належить ОСОБА_8 скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1