Провадження № 11-кп/824/4887/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №000090 від 20.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України повернуто прокурору.

Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції вказав, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить конкретного формулювання обвинувачення. Зокрема, в даному обвинувальному акті формулювання обвинувачення викладене не повно та не конкретно, значно менше ніж обсяг встановлених під час досудового розслідування обставин та не містить викладу суб`єктивної та об`єктивної сторони злочину, яка входять до предмету доказування, в якому обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а тому не може вважатися висунутим в порядку, встановленому КПК України. Так, у висунутому обвинуваченні ОСОБА_8 не зазначено де та яке саме майно було передано йому на відповідальне зберігання, а відтак і розтрату якого саме майна він вчинив. Разом з тим, у висунутому обвинуваченні відсутні відомості щодо вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_12 , який визначений потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, а саме не зазначено щодо завдання вказаному потерпілому збитків та розмір шкоди.

Також, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у перевищенні влади та службових повноважень, однак у висунутому обвинуваченні не зазначено межі його службових повноважень та які саме він вчинив дії явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, та не зазначено в чому саме полягає перевищення влади ОСОБА_8 .

Окрім того, правова кваліфікація діяння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не містить посилання на редакцію Закону, який діяв на час вчинення інкримінованого їм діяння та зазначення якого безпосередньо впливає на визначення об`єктивної сторони складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор звертає увагу на те, що в ухвалі суду першої інстанції є протиріччя, зокрема, в одному абзаці суд вимагає від сторони обвинувачення при складанні обвинувального акту в розділі формулювання обвинувачення зазначити лише диспозицію інкримінованої статті КК України, а вже в наступному повністю та детально зазначити подію та склад кримінального правопорушення.

Окрім цього, зазначає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо факту передачі вилученого під час обшуків майна нібито законному володільцю цього майна - ОСОБА_13 та нібито її представнику ОСОБА_9 повинні досліджуватись судом на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, а не під час підготовчого провадження.

Крім того, питання наявності чи відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України повинно досліджуватися під час розгляду справи по суті, а не вирішуватися під час підготовчого судового провадження. Наявність чи відсутність складу злочину у діях обвинуваченого вирішується судом під час ухвалення та проголошення судового рішення - вироку.

Також, судом не повинно було досліджуватись на стадії підготовчого провадження питання щодо потерпілого ОСОБА_12 . Наявність чи відсутність вказаного статусу приймається судом під час ухвалення та проголошення судового рішення - вироку.

Окрім цього, прокурор звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_12 відповідно до ст. 55 КПК України був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, про що 06.02.2020 року отримав пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а наступного дня був допитаний як потерпілий.

Зазначає, що в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що у висунутому обвинуваченні ОСОБА_8 не зазначено де та яке саме майно було вилучено під час обшуків 07.-08.12.2018 року, коли саме та яке майно було передано ОСОБА_8 . ОСОБА_9 на відповідне зберігання, а також коли та яке саме майно було передано йому на відповідне зберігання, а відтак і розтрату якого саме майна він вчинив.

Однак прокурор вказує, що стороною обвинувачення повністю зазначене місце, час вилучення майна обвинуваченим ОСОБА_8 , а також зазначено, яке саме майно вилучено. Вказане майно зазначене у відповідних бухгалтерсько-розпорядчих документах, товарних накладних, тощо, оригінали яких долучені до матеріалів кримінального провадження, оскільки вилучене майно відноситься до категорії «великих партій товарів». Сторона обвинувачення вирішила замість обтяження тексту обвинувального акту непотрібним переліком, обмежитися посиланням на вказане майно та його перелік за допомогою облікових документів, у випадку з ОСОБА_8 вказаними документами є протоколи обшуків та додатки до них - опис вилученого речей, а також акти приймання-передачі.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, ОСОБА_8 , наводячи відповідне обґрунтування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, думки захисника та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акта та доданими до нього матеріалами, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що 18.05.2022 року у провадження суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000090 від 20.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, в цілому обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність у суду першої інстанції достатніх підстав для повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прокурору є обґрунтованими.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо повернення обвинувального акту з наведених підстав, залишив поза увагою положення ч. 1 ст. 338 КПК України, відповідно до якої з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Крім того, слід зазначити, що за умови недоведеності окремих елементів кримінального правопорушення, суд не позбавлений можливості виключити конкретні обставини зі змісту пред`явленого обвинувачення або ж ухвалити виправдувальний вирок.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що повернення судом обвинувального акту фактично позбавило сторону обвинувачення можливості змінити чи уточнити пред`явлене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення, чим також порушено принцип змагальності сторін.

Враховуючи зазначене, ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту підлягає скасуванню, оскільки зазначені в ухвалі підстави для його повернення не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, а інших підстав невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України в оскаржуваній ухвалі суду не наведено.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412 та п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №000090 від 20.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України повернуто прокурору - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя