Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/4093/24
номер провадження 1-кс/695/988/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001960 від 27.10.2024 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, кулеметника 1 механізованого батальйону 1 механізованого взводу 1 механізованої бригади військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», учасника бойових дій, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, із середньою освітою, інвалідом будь-якої групи, депутатом не є, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03.11.2023 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, судимість не погашена.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання слідчого Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001960 від 27.10.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за контрактом на посаді кулеметника 1 механізованого батальйону 1 механізованого взводу 1 механізованої бригади вказаної військової частини, у військовому званні «старший солдат», в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, повторно, в умовах воєнного стану, будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, 27.10.2024 близько 13 год. 20 хв., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, перебуваючи поблизу домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , пербуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виявивши на вказаній ділянці місцевості автомобіль «ВАЗ 2105», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який перебуває у власності потерпілого ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто, таємно, підійшов до зазначеного автомобіля, після чого, відімкнув незачинені двері автомобіля зі сторони водія та проник в салон і сів за кермо.

Одразу після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи за кермом зазначеного автомобіля, не маючи ні дійсного, ні уявного права на керування чи розпорядження вказаним автомобілем, без дозволу власника ОСОБА_7 та всупереч його волі, за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання, запустив двигун автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », тобто, привів його в робочий стан та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення в напрямку м. Черкаси, де був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху на відрізку автомобільної дороги Н-16 сполученням «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» (49.46582, 32.021171), після чого був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

За вказаними фактами 27.10.2024 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001960 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

27.10.2024 року ОСОБА_6 затриманий в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, фактичний час затримання 17 год. 13 хв.

28.10.2024 ОСОБА_6 , з дотриманням вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

У ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, що стверджується:

-даними протоколу огляду місця події поблизу домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 від 27.10.2024;

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 27.10.2024;

-показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 27.10.2024;

-даними протоколу огляду місця події на узбіччі дороги Н-16 «Золотоноша- Черкаси-Сміла-Умань» від 27.10.2024;

-даними протоколу затримання ОСОБА_6 від 27.10.2024;

-показаннями підозрюваного ОСОБА_6 від 27.10.2024;

-та іншими матеріалами кримінального провадження.

У ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які орган досудового розслідування обґрунтовує наступними обставинами:

-ризик переховування від органів досудового розслідування та суду;

-ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні;

-ризик продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та/або вчинити нове кримінальне правопорушення.

При цьому вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.11.2023 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, вирок набрав законної сили 12.01.2024 року.

Вказане безумовно свідчить про стійку антисоціальну поведінку ОСОБА_6 , його небажання ставати на шлях виправлення та схильності до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту полягає в тому, що ОСОБА_6 фактично буде перебувати поза межами виконання обов`язків військової служби, весь свій час буде використовувати на власний розсуд, матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, зокрема, зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі, а також є підстави вважати, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний змінить місце проживання (перебування), що може негативно вплинути на подальше проведення досудового розслідування.

За таких обставин слідчий за згодою з прокурором звернувся до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор та слідчий наполягали на обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем знаходження військової частини, який на його думку цілком забезпечить належний контроль за поведінкою підозрюваного на стадії досудового розслідування, так як не оспорюючи обгрунтованість підозри сторона захисту зазначає, що підозрюваний впливати на свідків не буде, бо вину визнає, а від ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення його підзахисного убезпечить цілодобовий домашній арешт.

Перевіривши наданні матеріали клопотання в режимі таємниці слідства, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи слідчим суддею встановлено, що останнє відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання з`ясовано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням має підтверджуватися наявними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження на час пред`явлення підозри.

Сукупність цих доказів має дати підстави вважати, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Разом із тим в ході розгляду клопотання встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, а тому існує ризик, переховування від органу досудового розслідування або суду, також враховуючи попередню судимість слідчий суддя вважає, що існує ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81 закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Отже, в ході розгляду клопотання встановлено ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні нетяжкого злочину, стверджується доданими до клопотання матеріалами, які на даному етапі містять достатньо доказів про обґрунтованість підозри.

Заперечуючи проти задоволення клопотання захисник не навів слідчому судді жодних обставини, що давали б можливість прийти до переконання про застосування більш м`якого запобіжного заходу і що останній зможе належним чином забезпечити належну поведінку підозрюваного на час проведення досудового розслідування в умовах дії на території України режиму воєнного стану.

Суд дійшов до висновку, що тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

При цьому суд керується практикою Європейського суду з прав людини, саме тим, що оцінка таких ризиків має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Отже, беручи до уваги обставини, за якими пред`явлено підозру, слідчий суддя вважає доведеними заявлені ризики, оскільки підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та від суду, оскільки тяжкість діяння в якому він підозрюється та суворість передбаченого покарання вказують на високий ризик втечі підозрюваного з метою уникнення покарання, та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, так як будучи судимим і перебуваючи на іспитовому терміні знову є причетним до вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя враховує, що за станом здоров`я підозрюваний може утримуватись під вартою, оскільки доказів протилежного слідчому судді не надано. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим з урахуванням ризиків та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес.

Як видно з матеріалів клопотання ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину. Крім того, стосовно підозрюваного у цьому кримінальному провадженні застава не обиралася, та не порушувалась ним, тому слідчий суддя не вбачає перешкод для визначення застави.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Інформації щодо оголошення підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочинів суду не надано.

Отже, слідчий суддя вважає, що з урахуванням встановлених ризиків та даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, для гарантування виконання покладених на нього обов`язків, останньому необхідно визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного слідчий суддя не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього певні обов`язки, з передбачених ст. 194 КПК України.

Згідно з ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 177-183, 193, 194, 196, 197, 309, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, тобто по 25.12.2024 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто із 27.10.2024 року.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560.00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали, тобто до 25.12.2024 року.

У разі внесення застави ОСОБА_6 або заставодавцем зазначеного розміру, покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця перебування та роботи (служби);

- заборонити спілкування із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_6 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій отримується підозрюваний.

Строк дії ухвали - по 25.12.2024 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1