Справа № 405/5899/24
провадження № 1-кс/405/2505/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2024 м. Кропивницький

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 13.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000106 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.08.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 надійшло клопотання, у якому слідчий просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотивуючи клопотання про арешт майна слідчим зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади, вчиненого службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачене у виді позбавлення волі на строк від від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Метою накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У випадку, якщо підозрюваний ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_5 дізнається про наявність вказаного клопотання, вони можуть здійснити дії щодо перешкоджання накладення арешту на майно, зокрема знищити , пошкодити, чи іншим чином погіршити його стан.

У зв`язку із викладеним, на даний час з метою запобігання можливості знищення, пошкодження чи іншим чином погіршення стану майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив.

Клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглядалось без повідомлення власника майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст.107 ч.4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у рамках якого було подане клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000106 від 13.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає для забезпечення можливої конфіскації.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що 23.08.2024 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Надані слідчим докази, а саме: протокол допиту свідка від 14.06.2024 року ; протокол допиту свідка від 14.06.2024 року; протокол допиту свідка від 10.07.2024 року; протокол допиту свідка від 20.08.2024 року; протокол допиту свідка від 21.08.2024 року; протокол допиту свідка від 23.08.2024 року; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 23.08.2024 року, у сукупності свідчать про обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та третьої особи, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, вчиненого службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачене у виді позбавлення волі на строк від від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, належить відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 , а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :51:000:0221 площею 0,1283 га, реєстраційний номер нерухомого майна 060; земельна ділянка з кадастровим номером :51:000:0220 площею 0,3104 га, реєстраційний номер нерухомого майна 060; земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0769, площею 7,3037 га, реєстраційний номер нерухомого майна 240; житловий будинок загальною площею 59, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 240; житловий будинок загальною площею 61,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 240; земельна ділянка з кадастровим номером :51:000:0073 площею 0,15 га, реєстраційний номер нерухомого майна 240; земельна ділянка з кадастровим номером :51:000:0074 площею 0,3698 га, реєстраційний номер нерухомого майна 240.

Окрім того, ОСОБА_5 має на праві приватної власності рухомий транспортний засіб, а саме: мотоцикл марки Spark SP150S-19 номер шасі НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 .

Також, встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 має у приватній власності наступні нерухомі об`єкти: земельна ділянка з кадастровим номером :04:046:0267 площею 0,12 га, реєстраційний номер нерухомого майна 01; земельна ділянка з кадастровим номером :04:046:0266 площею 0,1 га, реєстраційний номер нерухомого майна 01.

Окрім того, ОСОБА_4 має на праві приватної власності транспортні засоби, а саме: НОМЕР_3 та легковий причіп марки ЛЕВ 183131, д.н.з. НОМЕР_4 .

Водночас, ОСОБА_4 не належить на праві приватної власності рухомий транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Cherry Tiggo 4, номер шасі НОМЕР_5 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 11.08.2024 - транспортний засіб - автомобіль марки Cherry Tiggo 4, номер шасі НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_3 , на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що протирічить положенням ч.5 ст.170 КПК України, в якій зазначено, що арешт на майно з цією метою може бути накладеним лише на майно, яке належить підозрюваному, обвинуваченому, засудженому або юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно якої, для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на яку спрямований будь який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі Агосі проти Об`єднаного королівства); заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування; стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50).

З урахуванням часткової доведеності слідчим правової підстави для арешту майна, та того, що арешт майна є тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, для забезпечення конфіскації майна, наявності ризиків щодо відчуження майна, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням у даному кримінального провадженні щодо захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень, з метою забезпечення проведення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, суд прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-земельну ділянку з кадастровим номером :04:046:0267 площею 0,12 га, реєстраційний номер нерухомого майна 01;

-земельну ділянка з кадастровим номером :04:046:0266 площею 0,1 га, реєстраційний номер нерухомого майна 01;

-легковий причіп марки ЛЕВ 183131, д.н.з. НОМЕР_4 , із забороною у розпорядженні цим майном.

Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

-земельну ділянку з кадастровим номером :51:000:0221 площею 0,1283 га, реєстраційний номер нерухомого майна 060;

-земельну ділянку з кадастровим номером :51:000:0220 площею 0,3104 га, реєстраційний номер нерухомого майна 060;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0769 площею 7,3037 га, реєстраційний номер нерухомого майна 240;

-житловий будинок загальною площею 59, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 240;

-житловий будинок загальною площею 61,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 240;

-земельну ділянку з кадастровим номером :51:000:0073 площею 0,15 га, реєстраційний номер нерухомого майна 240;

-земельну ділянку з кадастровим номером :51:000:0074 площею 0,3698 га, реєстраційний номер нерухомого майна 240;

-мотоцикл марки Spark SP150S-19 номер шасі LB7TKC303KC020687 д.н.з. НОМЕР_2 , із забороною у розпорядженні цим майном.

Відмовити в іншій частині вимог клопотання.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_7