Справа № 175/6437/24
Провадження № 1-кп/175/385/24
Вирок

Іменем України

23 жовтня 2024 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0001410 від 19 квітня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Тараща Київської області, громадянина України, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який перебуває на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - помічника гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «солдат», освіта середньо-спеціальна, зареєстрований та проживаючає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - помічника гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 14.03.2024 приблизно о 08 год. 44 хв., перебуваючи у місті Краматорськ Донецької області, за місцем тимчасової дислокації управління ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримавши усний наказ свого прямого начальника заступника коменданта з ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_6 відданого на підставі бойового розпорядження командира мб НОМЕР_1 отбр від 19.01.2024 року № 431 гриф ОКП та бойового розпорядження коменданта першої прикордонної комендатури швидкого реагування № 35 гриф. від 12:50 03.03.2024 року, бойового розпорядження коменданта першої прикордонної комендатури швидкого реагування № 40 гриф. від 13:30 10.03.2024 року, щодо вибуття солдата ОСОБА_4 зі штатним озброєнням та засобами індивідуального захисту в підпорядкування начальника 3 ВПС (тип С) для заняття оборони в складі підрозділу з метою посилення ВП «ОРЕЛ» в населеному пункті Іванівське Донецької області, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Він дійсно будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації 03.03.2024 року, відмовився виконати наказ командира за станом здоров`я. Просить суд врахувати його щире каяття і суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України, а саме непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно з ч.1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Розглядаючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_4 , суд також враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередню характеристу за місцем проходження служби, а тому з метою попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно і доцільно призначити покарання за правилами ст.ст.62, 69 КК України у виді позбавлення волі, яке замінити на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на чому в судових дебатах наполягав прокурор.

Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та попередженню скоєння нових злочинів, а також буде необхідним та достатнім.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України та призначити із застосуванням ст. 69 КК України основне покарання, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України змінити основне покарання, що призначене ОСОБА_4 за вчинене кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання під вартою ОСОБА_4 з 14 березня 2024 року.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту ухвалення вироку.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1