ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/5726/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 1115 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: скарги на бездіяльність
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме - самого заявника, належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вищевказаною ухвалою слідчого судді повернуто скаргу Військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, з тих підстав, що в порушення п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скаргу подано особою, що не має права подавати скаргу.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування скарги заявник посилається на незаконність винесеного судом рішення з огляду на недопустимість в даному випадку посилання на норми ст.50 КПК України, якими передбачене перелік документів, які посвідчують повноваження захисника в кримінальному процесі, як і посилання на ст.64-1 КПК України, що не підлягають застосуванню, оскільки вказаною нормою регламентується повноваження представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Заявник зазначає, що є командиром військової частини НОМЕР_1 , що встановлено оскаржуваною ухвалою, а тому, статус його регламентується ст.60 КПК України, з чого випливає, що він, як командир військової частини НОМЕР_1 подав заяву до Другого СВ (з дислокацією в АДРЕСА_1 з заявою щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є заявником в розумінні ч.1 ст.60 КПК України, а отже, безумовно є суб`єктом оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Просить звернути увагу, що командир військової частини являється специфічним суб`єктом (військової частини) в період впоєного стану, а тому, більшість документів мають гриф для службового користування і не можуть бути оприлюднені. Військові частини мають свій реєстр, який є закритим, і не містить інформацію про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що суд повернув передчасно скаргу, не звернувши на наведені обставини уваги та не надавши вказаним нормами законодавства вірної оцінки.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Заявник та прокурор в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомленими про дату та час судового засідання. Заявниця надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, будь-яких заяв про неможливість розгляду скарги за відсутності сторін не надходило.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.422 та ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, військова частина НОМЕР_1 , в особі командира ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за (заявою) повідомленням від 21.05.2024 року, в якій просила зобов`язати посадових осіб Другого СВ (з дислокацією в АДРЕСА_1 , внести відомості про вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_8 за ознаками ч.5 ст.407 КК України.

В обґрунтування своє скарги заявник посилався на те, що 21.05.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 було подано до ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за вих. №1827/3500, щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР стосовно ОСОБА_8 за ознаками ч.5 ст.407 КК України. Станом на 05.09.2024 року відомості до ЄРДР внесені не були, а з відповіді слідчого Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_9 від 08.08.2024 року за №33675-24/15-02-2/15328вкп-24/п вбачається, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Відмовляючи заявнику в прийнятті скарги та повертаючи її, слідчий суддя керувався положеннями п.1 ч.2 ст.304 КПК України, дійшовши висновку, що скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки доказів наявності відповідних повноважень, підтверджуючих повноваження ОСОБА_10 як командира військової частини НОМЕР_1 , згідно ст. ст. 58, 64-1 КПК України, суду не надано.

Слідчий суддя виходив з положень ст.55, ч.3 ст.58, ст.ст.60, 64-1 КПК України, відповідно до яких, представником юридичної особи може бути керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні. Натомість, жодних документів, підтверджуючих повноваження ОСОБА_10 , як командира військової частини НОМЕР_1 , до скарги не додано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії

Як вбачається з матеріалів судової справи, 21.05.2024 року військова частина НОМЕР_1 звернулась в порядку ст.214 КПК України до ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, з заявою про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР стосовно ОСОБА_8 за ознаками ч.5 ст.407 КК України, про що свідчить копія повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 7).

Відповідно до відповіді слідчого Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_9 від 08.08.2024 року за №33675-24/15-02-2/15328вкп-24/п, вбачається, що відомості за вказаним повідомленням військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2024 року внесені не були (а.с.6), внаслідок чого, військова частина, в особі командира ОСОБА_11 , звернулась до слідчого судді зі скаргою, в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, а саме на бездіяльність Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 21.05.2024 року.

Виходячи з положень ст.60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Положеннями п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено можливість оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, зокрема, заявником.

Виходячи з того факту, що військовою частиною НОМЕР_1 було подано заяву, згідно положень ст.214 КПК України, до ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відомості за якою внесені не були, то, відповідно до вимог ст.60 КПК України, в даному випадку, військова частина являється заявником, який входячи з положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України, має право оскаржити такий вид бездіяльності слідчого, як невнесення відомостей до ЄРДР.

А отже, за таких обставин, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.ст.55, 58, 64-1 КПК України, дійшов помилкового висновку, що дана скарга подана особою, що не має права подавати скаргу та передчасно повернув скаргу військової частини НОМЕР_1 , поданої командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_12 .

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги норми ст. 7 КПК України, якими закріплені загальні засади кримінального провадження, до яких, серед інших, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, з метою їх дотримання та гарантій, які вони надають учасникам судового провадження, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчим суддею передчасно повернуто скаржнику його скаргу на бездіяльність.

Повертаючи скаргу, слідчий суддя не врахував вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд, зокрема право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору рішення у справі Претто проти Італії (Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71) Також рішення у справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70 ) проти Об`єднаного Королівства, де суд зазначив: « на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у цивільних справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Щодо прийняття заяви, в ухвалі ЄСПЛ по справі Скорик проти України (№ 32671/02 рішення від 08.01.2008 р.) зазначено, що обмеження права на доступ до суду не повинні впливати на користування право у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Кримінальне провадження, відповідно до норм ст. 8 КПК України, здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Засада верховенства права є загальнообов`язковою нормою кримінального провадження найвищого рівня, оскільки вона охоплює не лише провадження в справах про вчинення кримінальних правопорушень, а й сучасний правопорядок України в цілому, її дія поширюється на всі органи державної влади, їх службових осіб у всіх сферах діяльності - нормотворчій, правоохоронній, правозастосовній. Частина 1 ст. 8 Конституції України констатує, що в Україні визнається і діє принцип (засада) верховенства права. Тож ця засада має конституційний характер і за своїм змістом охоплює комплекс національних інститутів, правових механізмів та процедур, які є обов`язковими для того, аби особа мала можливість захистити свої права, свободи і законні інтереси від сваволі з боку держави (її органів і службових осіб) та зберегти свою гідність.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_11 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з направленням матеріалів провадження до суду першої інстанції для розгляду скарги по суті, за відсутності інших процесуальних перешкод.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.6,7,9,206,303-306,309,392,393,404,405,407,418, 423,424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника заявника, задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2024 року про повернення скарги Військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - скасувати та ухвалити нову ухвалу.

Скаргу Військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, повернути до суду 1-ї інстанції для виконання вимог ст.ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті, за відсутності інших процесуальних перешкод.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3