У Х В А Л А

14.11.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора, обвинуваченого та захисника у кримінальному провадженні за № 0001633 внесеному до ЄРДР 03.05.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

про продовження строку тримання під вартою

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризики, які були враховані судом при обрані та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого та вчиняти інше кримінальне правопорушення не зменшилися.

Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу. В своєму клопотанні зазначив, що на даний час відсутні ризики, які були підставою для тримання його під вартою, має міцні соціальні зв`язки, батьків похилого віку та племінників, які повністю перебувають на його утриманні. Також зазначив, що має приватне житло, позитивні характеристики, раніше не судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, був у складі Білоцерківського ТРО, має намір відшкодувати потерпілому шкоду. Просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби.

Захисник ОСОБА_7 щодо продовження строків запобіжного заходу обвинуваченому -заперечував. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який. Зазначив, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має позитивну характеристику за місцем утримання, яка наявна в матеріалах справи, спиртними напоями не зловживає, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні матір та племінників, а тому відсутні підстави стверджувати, про існування ризиків, які були підставою для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора та вважали за необхідне продовжити строк запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою. Потерпілий захначив, що обвинувачений ніде не працював, на його утриманні племінники не знаходяться, а перебувають за кордоном, куди виїхав їх рідний батько та бабуся. Обвинувачений тримав у страху весь будинок та вчиняв постійно протиправні дії щодо його мешканців.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши клопотання та наявні в розпорядженні суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2024 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.11.2024 року.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 16.11.2024 року і розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення вказаних строків не вбачається можливим, тому враховуючи вимоги ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, в судовому засіданні при допиті потерпілого та свідків достименно встановлено, що вони бояться розправи обвинуваченого над ними, так як той веде аморальний спосіб життя і може їх залякувати та впливати на них.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, а також, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини, які були враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на теперішній час не встановлено.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, як про це ставить питання обвинувачений та більш м`який запобіжний захід, як про це ставить питання захисник, не зможе запобігти ризикам можливої протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 винятковий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою не надано.

Забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, в тому числі у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя (ст. 1 Закону).

За наявності відповідних підстав право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у статтях 1 і 7 цього Закону, має, серед інших, обвинувачений у кримінальному провадженні (п. «в» ч. 1 ст. 2 Закону).

Рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону (ч. 2 ст. 3 Закону).

Враховуючи, що ОСОБА_3 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0001633 внесеному до ЄРДР 03.05.2024 року, суд, у провадженні якого перебуває вказана справа, може прийняти рішення про застосування до обвинуваченого заходів безпеки або про їх скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича.

У свою чергу, підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну (ч. 1 ст. 20 Закону).

На час розгляду даних клопотань, у суду відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 не потребує подальшого застосування заходів безпеки також клопотання про їх скасування до суду не надходили.

Таким чином, враховуючи враховуючи практику Європейського суду з прав людини, статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які покладають на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі, суд вважає за необхідне продовжити заходи безпеки, застосові до ОСОБА_8 .

Керуючись статтями 1, 2, 3, 7, 20, 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 318, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 12 січня 2025 року включно, та із врахуванням застосованих заходів безпеки, утримувати його в ізоляторі тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Київської області ГУНП в Київській області (м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3) у межах строку дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 12 січня 2025 року.

Здійснення заходів безпеки доручити начальнику Ізолятора тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Київської області.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1