Номер провадження:1-в/521/1077/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника ДУ «ОВК №14» ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі, проведеному в режимі відеоконференції з ДУ «ОВК (№14)», провадження за клопотанням ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Приморського районного суду м.Одеси від 16 січня 2024 року за ч. 4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання відносно засудженого ОСОБА_4 щодо приведення у відповідність до закону вироку Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2024 року за ч.4 ст.185 КК України відносно ОСОБА_4 у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Представник ДУ «ОВК №14» підтримав клопотання.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 ( п`яти) років одного місяця позбавлення волі. На підставі ст.71, 72 70 КК України за сукупністю вироків до знову призначеного покарання частково приєднано відбуту частину покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 27.04.2023 року та остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено рахувати з 16.01.2024 року. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.01.2024 по 16.01.2024 року.

Як убачається з вироку Приморського районного суду м.Одеси від 16 січня 2024 року ОСОБА_4 , 10 червня 2023 року скоїв крадіжку майна потерпілого на суму 3000 гривень.

Відповідно до вироку Малиновського районного суду м.Одеси від 27.04..2023 року, покарання за яким частково приєднано до цього вироку, ОСОБА_4 13.09. 2022 року, скоїв крадіжку майна потерпілого на суму 1231 гривень.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон N 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1342,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону N 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_6 діяння, за яке він засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2023 року, (у 2022 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2481 гривень, розмір завданої шкоди потерпілому становить 1231 гривень, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, не вважається кримінальним правопорушенням.

Стосовно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2024 року, відповідно до якого засуджений ОСОБА_4 10 червня 2023 року скоїв крадіжку майна потерпілої на суму 3000 гривень, суд зауважує що розмір шкоди встановлений вироком суду за вказаним епізодом перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність на момент скоєння, тобто у 2023 році, а тому являється кримінальним правопорушенням. Оскільки, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 27.04.2023 року, діяння за яким підлягає декриміналізації, тому враховуючи викладене, вирок Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2024 року відносно ОСОБА_4 має бути приведений у відповідність до законодавства.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адміністрації ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України - задовольнити.

Вирок Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2024 року по справі №522/13236/ 23 яким ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185 КК, привести у відповідність до Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2024 року по справі №522/13236/ 23 за ч.4 ст.185 КК України до 5 ( п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 16 січня 2024 року. Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 15.01.2024 по 16.01.2024 року

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1