Справа № 216/3082/24
Провадження № 1-кп/216/500/24
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

20.08.2024 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

обвинувачені - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисники - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до 02 вересня 2024 року включно.

Прокурор ОСОБА_6 подала клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи, що строк тримання під вартою останніх завершується 02 вересня 2024 року. У клопотанні зазначає, що обґрунтованість пред`явленого обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Вказує, що ризики, які були підставою для застосування і продовження такого запобіжного заходу обвинуваченим, не змінилися, продовжують мати місце, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала доводи, наведені у письмових клопотань.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_9 , кожен проти клопотання прокурора заперечили, просили відмовити у його задоволенні та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, пояснюючи це тим, що обвинувачений має тісні соціальні зв`язки в м. Кривому Розі, проживає з матір`ю та племінниками, має на утриманні неповнолітніх дітей, є інвалідом 3 групи, потребує постійного лікування, оскільки має серйозні захворювання, отримує пенсію по інвалідності, тому має постійне джерело доходу. А у разі продовження строку тримання під вартою просить визначити розмір застави, достатній для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечили, просили відмовити у його задоволенні та звільнити ОСОБА_5 з під варти, обравши домашній арешт.

Ознайомившись з поданим клопотанням, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п. п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд не відхиляє доводів на користь обвинувачених, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде відповідати характеру суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Як зазначає Європейський суд з прав людини, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення у справі "Яблонський проти Польщі" (Jabtoriski v. Poland), N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" звільнення з-під варти не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі" [Ilowiecki v. Poland), N 27504/95, п.61, від 4 жовтня 2001 року, та "Смирнова проти Росії" (Smirnova v. Russia), NN 46133/99 і 48183/99, п.63, ECHR 2003-IX).

Обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожному окремо обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання обвинуваченим під вартою неодноразово продовжувався у встановленому порядку та завершується 02.09.2024 року.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує те, що вони обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Суд вважає, що з врахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченим злочинів і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченим судом в разі доведення їх винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого злочину, продовження злочинної діяльності. Такі ризики існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

Крім того, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки в м. Кривому Розі, незадовільний стан здоров`я, не можуть бути узяті судом до уваги, оскільки ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Щодо клопотання сторони захисту про визначення розміру застави ОСОБА_4 як альтернативного запобіжного заходу, то суд вважає за необхідне не визначати розмір застави обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, який вчинено із застосуванням насильства (п.1 ч.4 ст.183 КПК України).

Крім того, сторона захисту просила змінити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з тримання під вартою, а саме домашній арешт, однак жодних доказів суду не було представлено, тому суд вважає, що застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде відповідати характеру суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Суд вважає доцільним продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання суду, застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

З цих підстав неможливою є зміна обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи особу обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , документи, що їх характеризують, відомості про стан здоров`я, приймаючи до уваги, що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років позбавлення волі, є підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які в даному провадженні не допитані, тому суд дійшов висновку, що їм слід продовжити строк тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 180, 182, 183, 194, 196, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволені клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, тобто до 20 жовтня 2024 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 20 жовтня 2024 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 20 жовтня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити до Криворізької УВП №3 УДПС України в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1