єдиний унікальний номер справи 546/148/24
номер провадження 1-кп/546/51/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

заставодавця ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка кримінальне провадження № 0001175, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 грудня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , працюючого неофіційно, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не депутата, не інваліда, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжується Указами Президента України та триває до даного часу.

13 грудня 2023 року близько 14:00 год ОСОБА_4 з метою спільного відпочинку прийшов за місцем проживання свого знайомого потерпілого ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи у житловій кімнаті вищевказаного будинку у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна у ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , діючи із корисливих мотивів, маючи прямий умисел, направлений на подальше відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, відкрито, протиправно, шляхом ривку, заволодів мобільним телефоном, який знаходився в руці потерпілого ОСОБА_10 , марки «Tecno Pop 5 LTE (BD4i) 3/32GB», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи 2 491,48 коп, який поклав у зовнішню кишеню своєї куртки. У подальшому, в приміщенні житлової кімнати будинку ОСОБА_4 , розуміючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_10 , відкрито із поверхні дерев`яного табурету викрав банківську карту АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_3 , що належить потерпілому, яку також поклав до зовнішньої кишені своєї куртки, після чого пішов з місця вчинення злочину, зберігаючи при собі викрадене майно, та у подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на суму 2 491,48 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім цього, 13 грудня 2023 року приблизно о 14:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи в житловій кімнаті будинку потерпілого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де на поверхні дерев`яного табурету побачив банківську карту АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_3 жовтого кольору. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме вищезазначеної банківської картки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Положення про порядок дій щодо забезпечення здійснення безготівкових розрахунків, якщо немає засобів зв`язку для виконання міжбанківських платіжних операцій у національній валюті, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 16.12.2022 № 244 та примітки до ст. 358 КК України, банківська картка є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що викрадена ним банківська картка належить іншій особі, а саме потерпілому ОСОБА_10 , а також є офіційним документом, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, відкрито взяв до рук зазначену пластикову банківську картку № НОМЕР_3 АТ «Державний ощадний банк України», що належить ОСОБА_10 та поклав її до зовнішньої кишені своєї куртки, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, зберігаючи при собі викрадене майно, та у подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, у тому числі розрахувавшись за допомогою викраденої банківської картки за продукти харчування в магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , здійснив викрадення вищевказаної банківської картки з корисливих мотивів, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на рахунку цієї банківської картки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу з корисливих мотивів.

У підготовче судове засідання з`явилися прокурор, обвинувачений, його захисник, заставодавець.

Потерпілий ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду власноручно написану заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, підтверджує надання згоди прокурору на укладення з обвинуваченим угоди про визнання винуватості, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого в угоді покарання. Зазначає, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Під час підготовчого судового засідання прокурором надано суду угоду про визнання винуватості, з якої вбачається, що 02 липня 2024 року під час судового провадження між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001175 від 14.12.2023, з одного боку, та обвинуваченим у даному провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку за участі захисника ОСОБА_5 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1569 від 04.10.2016), за письмової згоди потерпілого ОСОБА_10 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину та зобов`язався під час судового провадження беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується.

Сторони дійшли згоди про можливість призначення покарання із урахуванням обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування ним завданого збитку потерпілому, підтвердженням чого є його добровільне звернення до прокурора із заявою про визнання своєї вини та прохання укласти угоду про визнання винуватості. Обставин, що обтяжують покарання не виявлено.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони дійшли згоди про призначення остаточного покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України.

Також, умовами угоди визначено, що частина застави, внесеної ОСОБА_6 за обвинуваченого ОСОБА_4 , у сумі 80000 грн за добровільної згоди заставодавця підлягає перерахуванню на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Окрім того, в угоді зазначено, що підозрюваний розуміє, що наслідком укладення та затвердження даної угоди для нього є: - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, згідно яких ОСОБА_4 має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів; - обмеження права на оскарження вироку суду та його оскарження лише з підстав визначених у п. 1 ч. 4 ст. 394 та п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України. Також обвинувачений ОСОБА_4 розуміє наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Наслідком укладення та затвердження даної угоди для прокурора є обмеження права на оскарження вироку суду. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду та просив її затвердити, зазначивши, що потерпілий надав письмову згоду на укладення угоди прокурором, в якій висловлена його добровільна позиція. Угоду укладено з дотримання норм КПК України. Просив вирішити питання щодо речових доказів, частину з яких повернути потерпілому, а іншу частину залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, скасувавши арешт на речовий доказ мобільний телефон. Зазначив, що процесуальні витрати у справі відсутні. Окрім того, просив задовольнити умову угоди та частину застави у сумі 80000 грн перерахувати на ЗСУ, а іншу частину повернути заставодавцю. Запобіжний захід заставу скасувати, зарахувати у строк покарання період перебування обвинуваченого під вартою з 27.12.2023 по 12.01.2024 та призначити узгоджене умовами угоди покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186 КК України. Підтверджує всі обставини кожного із кримінальних правопорушень в обсязі, визначеному в обвинувальному акті. Зазначив, що в повній мірі визнає час, місце та спосіб вчинених кримінальних правопорушень. Підтвердив добровільність позиції щодо укладення угоди з його ініціативи та просив її затвердити. Пояснив, що наслідки невиконання угоди йому цілком зрозумілі, усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро розкаявся, зазначивши, що на наступний день добровільно повернув потерпілому викрадене мано, активно сприяв розслідуванню вчинених них кримінальних правопорушень, в повній мірі дотримався умов запобіжного заходу застави, частину якої просить перерахувати на ЗСУ. Запевнив суд, що в подальшому подібне не повториться.

Захисник ОСОБА_5 підтримав угоду та просив її затвердити, підтвердивши добровільність позиції щодо її укладення та зазначив, що угода відповідає вимогам КПК України. Додатково пояснив, що на внесення застави частина коштів, а саме в сумі 80000 грн належали обвинуваченому та його цивільній дружині ОСОБА_6 , з якою обвинувачений проживає у фактичних шлюбних відносинах, а інша частина коштів на заставу в сумі 27360 грн була ними запозичена у односельців, яку необхідно їм повертати, а тому узгоджено про перерахування коштів на ЗСУ для військових потреб саме за рахунок спільних коштів сім`ї обвинуваченого у розмірі 80000 грн.

Заставодавець ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні пояснила, що проживає з обвинуваченим у фактичних шлюбних відносинах, вона особисто внесла розмір застави, визначених ухвалою слідчого судді у сумі 107360 грн. Зазначила, що добровільно надає згоду на перерахування на ЗСУ частини внесеної застави у розмірі 80000 грн, а іншу частину у сумі 27360 грн просить їй повернути.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, заставодавця, дослідивши надані прокурором докази у межах вирішення питання про затвердження угоди про визнання винуватості, прийшов до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Письмова згода прокурору на укладенням угоди надана потерпілим ОСОБА_10 28.06.2024.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно приписів ч. 2 та 5 ст. 12 КК України є: за ч. 1 ст. 357 КК України кримінальним проступком, а за ч. 4 ст. 186 КК України тяжким злочином. Органом досудового розслідування його дії за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 188 КК України кваліфіковано вірно.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186 КК України в обсязі обставин встановлених досудовим розслідуванням та пред`явленого обвинувачення щодо кожного із епізодів вчинених ним кримінальних правопорушень. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Сторонами угоди визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Обвинувачений та прокурор цілком розуміють обмеження права на оскарження вироку у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до ч. 2 та ч. 5 ст. 12 КК України віднесені до кримінального проступку та тяжкого злочину. Дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше судимий в силу ст. 89 КК України, розлучений, проживає у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працює неофіційно, за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався, щиро розкаявся у скоєних кримінальних правопорушеннях, активно сприяв органу досудового розслідування у їх розкритті, завдану шкоду повністю відшкодував, дотримався умов застави, частина якої просить перерахувати на ЗСУ, яка в свою чергу є спільними його коштами із заставодавицею, з якою він проживає у фактичних шлюбних відносинах, а також позицію потерпілого, який не має до нього претензій.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, активне сприяння їх розкриттю, добровільне відшкодування шкоди потерпілому. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, та розміру покарання, який встановлений Кримінальним Кодексом України, а також правилам їх призначення відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Умовами укладеної угоди узгоджено звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначені статтею 76 КК України.

Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність таких, що його обтяжують, суд приходить до висновку про необхідність встановлення іспитового строку на один рік, застосувавши положення ст. 75 КК України із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 76 КК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2023 року застосовано щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 11 год 44 хв 27 грудня 2023 року. Кінцевим днем тримання під вартою визначено 25 лютого 2024 року, 11 год 44 хв.

Визначено ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: отримувач - ТУ ДСАУ в Полтавській області , ЗКПО 26304855, р/р U A0015950 В ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу - застава, № ухвали суду та назва суду, прізвище, ім`я, по - батькові платника застави, сума застави, дата внесення застави.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали. У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 11.01.2024 заставодавцем ОСОБА_6 за підозрюваного ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27.12.2023 у справі № 554/11947 внесено заставу у сумі 107360,00 грн.

Згідно з повідомленням ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» від 16.01.2024 ОСОБА_12 у зв`язку із внесенням застави у розмірі 107360,00 грн звільнено з-під варти під заставу 12.01.2024.

Таким чином, ОСОБА_4 перебував під вартою з 27.12.2023 по 12.01.2024 включно.

Заставодавець у підготовчому судовому засіданні підтвердила свою згоду на здійснення часткового перерахування застати на ЗСУ, що є умовами угоди про визнання винуватості, а іншу частину просила їй повернути, про що подала письмову заяву.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави, як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року № 27) передбачений порядок їх повернення, зокрема, кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка-готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства.

Заставодавець ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 заявили клопотання та надали згоду на переказ частини застави у розмірі 80000 грн на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України: МФО НОМЕР_4 рахунок № НОМЕР_5 , , отримувач: Національний банк України. Іншу частину застави у сумі 27360 грн заставодавець просила їй повернути.

Судом враховано дані про особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку після скоєних правопорушень, добровільне повернення викраденого майна потерпілому, відшкодування завданих йому збитків, дотримання процесуальних обов`язків, у зв`язку з обранням відносно нього альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, а також те, що застава не була не була зверненою в дохід держави, погодження умовами угоди щодо перерахування частини застави у розмірі 80000 грн на ЗСУ, а іншої частини за клопотанням повернення заставодавцю ОСОБА_6 , яка в суді як усно, так і письмово надала добровільну згоду щодо порядку повернення застави.

Таким чином, суд вважає умови угоди в частині, що стосуються застави та клопотання заставодавця ОСОБА_6 такими, що підлягають задоволенню на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України.

Також, враховуючи дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних із застосуванням до нього ухвалою слідчого судді під час обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, думку прокурора, який просив скасувати запобіжний захід, а також умови угоди та клопотання заставодавця, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді застави підлягає скасуванню. Стороною обвинувачення не заявлено клопотань щодо зміни або обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироку законної сили.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у даному кримінальному провадженні визнані постановами слідчого від 14.12.2023, 15.12.2023, 21.12.2023, 26.12.2023, 26.12.2023, 10.01.2024, 26.01.2024 приєднано до матеріалів кримінального провадження, частина з яких повернута потерпілому.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.12.2023 накладено арешт на мобільний телефон марки «TECNO» синього кольору з позбавленням права відчуження та розпорядження.

Питання щодо речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України, вирішивши питання щодо скасування арешту згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ст. ст. 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 174, 182, 314, 373-376, 394-395, 468, 469, 472-475, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка була укладена 02 липня 2024 року між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілого ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати засудженому ОСОБА_4 в строк покарання, із розрахунку день за день, строк утримання під вартою з моменту затримання, тобто з 27 грудня 2023 року по 12 січня 2024 року включно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді застави скасувати.

Заставу у сумі 80000,00 грн (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок), як частину грошових коштів, що внесена заставодавцем ОСОБА_6 за обвинуваченого ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27.12.2023 згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 11.01.2024 на суму 107360,00 грн повернути та за згодою заставодавця ОСОБА_6 перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України (для зарахування коштів у національній валюті) за наступними реквізитами:

Банк: Національний банк України, МФО: 300001

Отримувач: Національний банк України,

Рахунок: №UA0992708

Призначення платежу: на підтримку Збройних Сил України.

Заставу у сумі 27360,00 грн (двадцять сім тисяч триста шістдесят гривень 00 копійок), як частину грошових коштів, що внесена заставодавцем ОСОБА_6 за обвинуваченого ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27.12.2023 згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 11.01.2024 на суму 107360,00 грн повернути заставодавцю ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) за наступними реквізитами:

Картковий рахунок: НОМЕР_7 ,

Відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК»,

Отримувач: ОСОБА_6 .

Речові докази по справі, а саме:

- банківську картку НОМЕР_3 «Ощадбанк» жовтого кольору та мобільний телефон марки «TECNO» синього кольору повернути власнику ОСОБА_10 ;

- фіскальний чек магазину «Продукти» від 13.12.2023 на оплату покупки вартістю 157,50 грн; компакт диски DVD-R у кількості 5 штук залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Скасувати арешт з мобільного телефону марки «TECNO» синього кольору, який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2023 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини вироку проголошені судом на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1