Справа №: 343/934/24
Провадження №: 1-кп/343/89/24
У Х В А Л А

про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

07 серпня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Долинського районного суду Івано - Франківської області, матеріали кримінального провадження №1-кп/343/89/24 внесеного 28.10.2023 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000435, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307; ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю: прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

на розгляді в суді перебуває дане кримінальне провадження.

26 червня 2024 року ухвалою суду продовжено застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24.08.2024 включно. Визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 151 400 грн., що становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Постановлено, що у разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_3 , на строк два місяці, буде покладено такі обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із м. Долина Калуського району Івано Франківської області без дозволу суду; утримуватися від спілкування із свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Прокурор ОСОБА_6 подав клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів. В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307; ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, незаконному збуті наркотичного засобу та незаконному зберіганні з метою збуту, збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно. Посилається на наявність ризиків, передбачених ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України. Наявність даних ризиків обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, неодружений, на утриманні дітей не має, обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, усвідомлює неминучість покарання за них, що не виключатиме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду і можливості незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони проживають в одному населеному пункті, а також враховуючи, що джерела його доходів є невідомими, він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили щодо задоволення даного клопотання. Останній просив змінити обвинуваченому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт. Також просив врахувати стан здоров`я обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане прокурором клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить такого висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно із п. 1-5 ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зі змісту ст. 199 КПК України вбачається, що суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України. Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. (ч. 1, 3 ст. 183 КПК України).

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307; ч. 2 ст. 307 КК України, які у відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжкими.

Суд констатує, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованих йому злочинах.

Кримінальне провадження на даний час знаходиться на стадії судового провадження, зокрема, суд здійснює з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання продовження строку тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

В ході розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановленні при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи зміст та обсяг обвинувачення, у випадку визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим в інкримінованих йому злочинах безальтернативності санкцій ч. 1 ст. 307; ч. 2 ст. 307 КК України, суд вважає, що ці обставини можуть спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також не може залишатися поза увагою суду те, що Указом Президента України №64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. У п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

З огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому судом не виключається можливість здійснення обвинуваченим спроби перетину кордону незаконно.

І хоча судом при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено запобіжний захід у вигляді застави, у разі внесення якої, на останнього буде покладено обов`язок, зокрема, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, однак у цьому випадку запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої є суттєвим для обвинуваченого чи заставодавця, буде достатнім для запобігання ризикам його позапроцесуальної поведінки.

Продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_3 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки свідки безпосередньо судом не допитані.

Не може залишатися поза увагою те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, факт направлення обвинувального акта до суду, закінчення підготовчого провадження, призначення судового розгляду та перебування кримінального провадження на стадії судового розгляду не зменшує ризик можливого незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколами допитів свідків з наданими показаннями та наближенням стадії їх допиту.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі, а тому він може вдатися до спроб вчинення інших кримінальних правопорушень.

Окрім цього, під час вирішення даного клопотання судом було враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 , у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, те, що дані злочини є тяжкими, вік та стан здоров`я (інформація щодо стану здоров`я обвинуваченого несумісного з триманням під варто відсутня), міцність соціальних зв`язків; відсутність постійного місця роботи, майновий стан обвинуваченого, та те, що він на даний час, у відповідності до ст. 89 КК України, вважається таким, що не має судимості.

Судом приймається до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 має середню спеціальну освіту, постійне місце проживання, тобто має соціальні зв`язки, проте вказана обставина не може беззаперечно гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим вище ризикам у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів - це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому, протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Цi злочини набувають все більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Тому, суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу та підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинувачених, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів.

Окрім цього, слід зазначити, що до обвинуваченого ОСОБА_3 судом застосовується альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 197, 331, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 - задовольнити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, продовжити на шістдесят днів - до 05 жовтня 2024 року включно.

Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою діє шістдесят днів та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити начальнику Державної установи «Івано - Франківська установа виконання покарань № 12».

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у розмірі 151 400 (ста п`ятдесяти однієї тисячі чотирьохсот) гривень, що становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на такі реквізити: одержувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано - Франківській області, код - 26289647, банк одержувача - ДКСУ м. Київ, р/р (IBAN) - UA0002265.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали до 05 жовтня 2024 року.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із м. Долина Калуського району Івано Франківської області без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування із свідками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі внесення застави, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказані реквізити: одержувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, код - 26289647, банк одержувача - ДКСУ м. Київ, р/р (IBAN) - UA0002265, коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Івано - Франківська установа виконання покарань № 12», м. Івано - Франківськ.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1