ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3599/24 Номер провадження 11-сс/814/459/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 10 червня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказана вище заява за своїм змістом та суттю не містить у собі достатніх підстав вважати про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, що позбавляє орган досудового розслідування провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності в діях/бездіяльності осіб складу кримінальних правопорушень, а порушені ОСОБА_7 у скарзі питання про спір щодо спадкового майна підлягають вирішенню виключно в порядку цивільного, а не кримінального судочинства.

Водночас слідчий суддя послався на те, що за ухвалами слідчого судді та апеляційного суду було зобов`язано уповноважену особу внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявами ОСОБА_7 про кримінальні правопорушення за фактами викрадення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 його речей і подальшого їх використання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 10 червня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та невідкладно розпочати досудове розслідування. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні скарги та не врахував те, що подана ним заява містить фактичні обставини, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_10 ознак зазначеного вище кримінального правопорушення, натомість цивільно-правових відносин між ними не існує.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, доводи заявника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України регламентує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цим вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.

Виходячи з положень п.2 ч.3 ст.407, п.3 ч.1 ст.409 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу і постановляє нову ухвалу з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст.412 КПК України).

На підставі п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 ст.357 КК України передбачено відповідальність за викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 подав до ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області заяву від 26 квітня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, повідомивши в ній, що 23 липня 2023 року після поховання ОСОБА_8 її сестра ОСОБА_10 викрала оригінали документів щодо частини належного ОСОБА_11 будинку в с. Мачухи й земельної ділянки (свідоцтво на володіння земельною ділянкою, рішення суду від 15 серпня 2017 року, державний акт, витяг із Державного земельного кадастру). У заяві ОСОБА_7 навів обставини, за яких, як він вважає, було вчинене зазначене вище кримінальне правопорушення, долучив додатки щодо цих обставин і просив унести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочавши досудове розслідування за поданою заявою про кримінальне правопорушення (а.п.4, 19-24).

Попри це станом на час апеляційного розгляду ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області відповідні відомості за вказаною вище заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, а її розглянуто в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», що підтверджується повідомленням ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області від 23 травня 2024 року №3260115/102/01-2024 та матеріалами перевірки звернення (а.п.14-26).

Однак положеннями з ч.1 ст.214 КПК України унормовано, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Ураховуючи те, що заява ОСОБА_7 від 26 квітня 2024 року містила відомості про вчинення кримінального правопорушення з наведенням його конкретних обставин, уповноважена особа органу досудового розслідування зобов`язана була невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Мотиви ж слідчого судді на наявність виключно цивільно-правових відносин між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 є передчасними на стадії вирішення питання про виконання вимог ч.1 ст.214 КПК України та не узгоджуються зі змістом заяви ОСОБА_7 , у якій чітко повідомлено саме про кримінальне правопорушення. На вказаному ОСОБА_7 наполягав і в скарзі та апеляційній скарзі.

І хоча колегія суддів погоджується з тим, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань, проте в цьому конкретному випадку заява ОСОБА_7 відповідала названим вимогам, а слідчий суддя фактично вдався до встановлення та перевірки фактичних обставин, зазначених у заяві апелянта.

До того ж, така перевірка та встановлення наявності/відсутності стверджуваних заявником ознак кримінальних правопорушень має здійснюватись у рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, із застосуванням однієї з форм закінчення досудового розслідування в порядку, визначеному КПК України, а не Закону України «Про звернення громадян».

Варто зауважити, що Закон України «Про звернення громадян» має свою мету і певним чином урегульовує питання взаємодії громадян з державними органами, у тому числі з органами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування. Між тим, є неприйнятною підміна нормами цього Закону України положень, які визначають порядок реагування державних органів на одержання інформації про кримінальні правопорушення.

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян» він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Якщо ж особа звертається із заявою до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із вчиненням, на її думку, кримінальних правопорушень, і заява містить наведення відомостей про кримінальні правопорушення, то цю заяву неправильно розцінювати як таку, в якій реалізується право особи на внесення пропозицій щодо вдосконалення роботи органів досудового розслідування, викриття недоліків у їх роботі або як прояв участі у державних справах, і відповідно вирішувати її за приписами Закону України «Про звернення громадян», а не крізь призму приписів ст.214 КПК України.

При цьому, посилання слідчого судді на положення ч.5 ст.214 КПК України є необгрунтованими і з тієї підстави, що ними визначається перелік відомостей, які вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань реєстратором, а не обов`язкова інформація, яка має бути зазначена у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Перевіркою матеріалів провадження також не встановлено наявність даних про те, що ідентичні відомості, наведені в заяві ОСОБА_7 , були предметом досудового розслідування, у зв`язку з чим вказівка в оскаржуваній ухвалі на судові рішення за результатами розгляду скарг ОСОБА_7 в інших провадженнях як на одну з підстав для відмови в задоволенні скарги позбавлена підстав.

Окрім того, за змістом ч.4 ст.218 КПК України саме на початку розслідування слідчий перевіряє наявність вже розпочатих досудових розслідувань щодо того ж кримінального правопорушення.

У разі якщо буде встановлено, що іншим слідчим органу досудового розслідування або слідчим іншого органу досудового розслідування розпочато кримінальне провадження щодо того ж кримінального правопорушення, слідчий передає слідчому, який здійснює досудове розслідування, наявні у нього матеріали та відомості, повідомляє про це прокурора, потерпілого або заявника та вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Якщо під час досудового слідства буде встановлено, що особа вчинила кримінальний проступок за відсутності в її діях складу злочину, слідчий за погодженням із прокурором надсилає матеріали кримінального провадження керівнику органу дізнання з урахуванням підслідності.

Якщо при здійсненні дізнання буде встановлено, що особа вчинила злочин, дізнавач за погодженням із прокурором надсилає матеріали кримінального провадження керівнику органу досудового розслідування з урахуванням підслідності.

На підставі ч.2 ст.298 КПК України досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими КПК України, з урахуванням положень глави 25 КПК України.

Пунктом 1 Глави 2 Розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення встановлено, що до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про передачу матеріалів та відомостей іншому органу досудового розслідування, дізнання або за місцем проведення досудового розслідування (ч.5 ст.36, ч.7 ст.214, ст.ст.216, 218, п.4 ч.2 ст.301 КПК України).

Відповідно до п.3 Глави 2 Розділу І зазначеного вище Положення внесення відомостей, в тому числі, про передачу матеріалів та відомостей (ч.5 ст.36, ч.7 ст.214, ст.216, ч.4 ст.218, п.4 ч.2 ст.301 КПК України) здійснюється протягом 24 годин з моменту прийняття процесуальних рішень.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п.5 ч.1 ст. 3 КПК України).

Виходячи із сукупного аналізу наведених вище норм, на початку досудового розслідування, що розпочинається лише після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, перевіряється наявність вже розпочатих досудових розслідувань щодо того ж кримінального правопорушення та, в разі їх встановлення, уповноважена особа органу досудового розслідування має право передати наявні в неї матеріали та відомості в порядку ч.4 ст.218 КПК України.

Таким чином, допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для його скасування.

На підставі викладеного вище, оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу про зобов`язання уповноваженої особи органу досудового розслідування внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення.

Водночас колегія суддів зауважує, що дії з приводу початку досудового розслідування, є похідними від внесення відомостей за заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснюються після такого внесення та відповідно до приписів ст.214 КПК України автоматично підлягають обов`язковому виконанню в разі внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому колегія суддів не вбачає достатніх підстав за конкертних обставин цього провадження для додаткового зобов`язання уповноваженої особи органу досудового розслідування на вчинення означених дій щодо початку розслідування, як про це йдеться в апеляційній скарзі.

Також слідчий суддя/суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження щодо оскарження бездіяльності, яка полягає у невиконанні вимог ст.214 КПК України, не має повноважень на зобов`язання органу досудового розслідування, про що порушено питання в апеляційній скарзі, на внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань із конкретною попередньою правовою кваліфікацією, визначення якої належить до виключної компетенції дізнавача, слідчого, прокурора.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 10 червня 2024 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявою ОСОБА_7 від 26 квітня 2024 року, про що повідомити заявника у строки, визначені ст.214 КПК України, з урахуванням положень ст.28 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4