Справа №705/4867/24
1-кс/705/1375/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Умань

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Умань клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна, що подане у кримінальному провадженні № 0000055 від 17.07.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна,що подане у кримінальному провадженні №0000055 від 17.07.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України.

Обґрунтовуючи внесене клопотання старший слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , працюючи на посаді спеціаліста загального відділу виконавчого комітету Христинівської міської ради, має тісні зв`язки та спілкування з ОСОБА_5 , який обіймає посаду Христинівського міського голови, а тому згідно з приміткою до ст. 3692 КК України є особою, уповноваженою на виконання функцій або місцевого самоврядування, оскільки обіймана ним посада вказана у пп. б) п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

В період з 10.07.2024 до 11.07.2024 ОСОБА_6 через свого знайомого звернувся до ОСОБА_4 з питання отримання у передбаченому законодавством порядку дозвільних документів на розміщення тимчасових об`єктів торгівлі в місті Христинівка та функціонування таких об`єктів. У цей час у ОСОБА_4 виник умисел незаконно збагатитися за рахунок ОСОБА_6 , одержавши від нього неправомірну вигоду за організацію шляхом впливу на міського голову безперешкодного отримання ОСОБА_6 дозвільних документів та розміщення ним тимчасових об`єктів торгівлі.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вдався до вимагання неправомірної вигоди, створюючи умови, за яких ОСОБА_6 буде змушений її надати. Так, ОСОБА_4 пояснив ОСОБА_6 порядок отримання вказаних дозвільних документів, однак, зазначив, що їх отримання можливе лише за умови передачі йому грошових коштів в сумі 200 доларів США за позитивне рішення виконавчого комітету міської ради та в сумі 200 доларів США за кожен місяць функціонування тимчасових об`єктів торгівлі, при цьому вказавши, що питання ухвалення виконавчим комітетом необхідного рішення та інші пов`язані питання він вирішуватиме з міським головою та що в разі ненадання вищевказаних коштів одержання дозвільних документів в законний спосіб буде неможливим. Таким чином ОСОБА_4 висловив вимогу надання йому неправомірної вигоди, яку підкріпив створенням умов, що переконали ОСОБА_6 в неможливості реалізувати свої законні права та інтереси без надання неправомірної вигоди та змусили останнього погодитись на цю вимогу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 16.08.2024 близько 11.53 год. неподалік приміщення Христинівської міської ради (Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Соборна, 30) по вулиці Вячеслава Чорновола зустрівся з ОСОБА_6 та повідомив останньому, що узгодив з міським головою питання надання йому дозвільних документів на раніше озвучених умовах, після чого в ході спілкування нагадав про необхідність надання грошових коштів за отримання рішення виконавчого комітету. В подальшому співрозмовники присіли в салон автомобіля «Рено Трафік», який стояв на паркувальному майданчику за вищевказаною адресою, де близько 12.40 год. ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 першу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 200 доларів США, повідомивши після цього, що 22.08.2024 ОСОБА_6 необхідно знову з`явитися до нього.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 22.08.2024 в першій половині дня ОСОБА_4 при зустрічі неподалік приміщення Христинівської міської ради (Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Соборна, 30) повідомив ОСОБА_6 про необхідність отримати в приміщенні Христинівської міської ради копії дозвільних документів. Після одержання копій цих документів ОСОБА_4 близько 15.40 год. 22.08.2024 знову зустрівся з ОСОБА_6 біля приміщення міської ради за вищевказаною адресою, після чого вони пройшли до парку імені Святого Миколая (м. Христинівка, вул. Вячеслава Чорновола), присіли на одну із лавочок, де ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 другу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 400 доларів США (однією справжньою купюрою номіналом у 100 доларів США та трьома несправжніми купюрами номіналом по 100 доларів США кожна), після чого був затриманий.

22.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України. Санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті передбачає покарання у виді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації отриманої ТСЦ №7142 у власності у ОСОБА_4 перебуває автомобіль марки «FORD FOCUS», 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 .

Слідчий зазначає, що у разі доведення в судовому порядку вини ОСОБА_4 йому загрожує основне покарання у виді позбавлення волі на певний строк та обов`язкове додаткове покарання конфіскація майна. Розуміючи даний факт підозрюваний до моменту винесення вироку суду може протиправно відчужити належне йому майно, з метою уникнення кримінального покарання в даному аспекті, а тому орган досудового розслідування дійшов висновку необхідності звернення до суду з клопотання про арешт майна підставою на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Враховуючи, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 може бути застосовано додаткове обов`язкове покарання у вигляді конфіскації майна у випадку доведення його вини в судовому порядку, з метою подальшого забезпечення виконання цього виду покарання та попередження незаконного відчуження майна належного підозрюваному, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного, а саме: автомобіль марки «FORD FOCUS», 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Старший слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

На підставі положень ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя прийняв рішення здійснювати розгляд поданого клопотання без виклику підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки це може призвести до вчинення дій, пов`язаних із відчуженням вказаного майна, що унеможливить забезпечення виконання рішення суду про арешт майна з метою забезпечення подальшої ймовірної конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також з`ясувавши інші обставини, які мають значення для вирішення питання про арешт, дійшов такого висновку.

В Уманському РУП ГУНП в Черкаській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 17.07.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК України встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, може бути об`єктом конфіскації майна як виду покарання, а також за рахунок нього може бути забезпечене відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до 5 ст. 170 КПК України у випадку накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Також положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя має встановити:1) чи набула особа статусу підозрюваного; 2) чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення підозрюваним та чи достатні підстави вважати, що суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна; 3) чи відноситься майно, щодо якого вирішується питання про його арешт до виду майна, на яке можна накладати арешт та чи перебуває воно у власності осіб, щодо майна яких дозволено накладення арешту з відповідною метою; 4) чи можливо накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 5) чи можливо за допомогою арешту досягнути завдань, для виконання яких прокурор звертається із відповідним клопотанням; 6) чи будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються внаслідок його застосування.

Щодо набуття статусу підозрюваного, наявності обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що особі може бути призначено покарання у виді конфіскації майна.

Арешт майна з метою забезпечення можливої конфіскації на стадії досудового розслідування може бути застосований лише до підозрюваного.

Як встановлено слідчим суддею, 22.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України.

Обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання "поза розумним сумнівом" щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування арешту майна з метою забезпечення можливої конфіскації.

Слідчий суддя вважає, що викладені вище обставини на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням, оскільки для стороннього спостерігача прослідковувався б зв`язок між описаними діями та наслідками, які за версією обвинувачення полягали у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди. В подальшому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Санкцією ч.3 ст. 3692 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Тобто конфіскація майна передбачена у санкції статті як обов`язкове додаткове покарання, а тому, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд повинен буде застосувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, враховуючи вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, який передбачає конфіскацію майна як обов`язкове додаткове покарання, слідчий суддя вважає, що дійсно існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може бути призначене покарання у виді конфіскації майна. Вказане обумовлює необхідність забезпечення такої можливої конфіскації шляхом застосування до майна підозрюваного такого заходу забезпечення як арешт належного йому майна.

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи специфіку і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у його вчиненні особи, яка є власником такого майна. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовуються.

У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що арешт накладається без заборони користування відповідним майном, а тому не вбачає негативних наслідків від його застосування як для самого підозрюваного, так і для інших осіб. Водночас, заборона відчуження та розпорядження відповідним майном є обґрунтованою та виправданою з огляду на встановлений ризик передачі зазначеного майна на користь інших осіб, що унеможливить досягнення заявленої мети арешту.

Крім того, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, що розслідується у межах цього кримінального провадження, такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним втручанню у володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільців майна не створює.

Також слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнає підозрюваний, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у його право власності.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «FORD FOCUS», 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 11.06.2021 зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1