ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2769/24 Справа № 208/383/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000007 в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні двох дітей 2008 та 2015 років народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_9
в режимі відеоконференції:
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 вересня 2024 року.
Судом першої інстанції встановлено, що щодо цих обвинувачених продовжують існувати ризики переховування, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризику незаконного впливу на свідків.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що на даний час судом досліджено усі матеріали справи та фактично допитано усіх свідків.
Зазначає, що досліджені докази не вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів.
Вважає, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання та соціальні зв`язки. Зауважує, що суд не прийняв до уваги, що під час перебування під вартою ОСОБА_6 захворів на гепатит С і потребує лікування в умовах спеціалізованих медичних закладах.
- захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, на недоведеність заявлених ризиків та відсутність належних доказів на їх підтвердження.
Зазначає, що ОСОБА_8 перебуває під вартою з 04 листопада 2021 року, має незадовільний стан здоров`я, не отримує належної медичної допомоги,окрім того останньому встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів зі шкідливими наслідками.
Прокурор та обвинувачені в судове засідання не з`явилися, заяв про участь у розгляді справи не надавали, представництво їх інтересів в суді апеляційної інстанції здійснювали захисники, як зазначили, що позиція захисту з обвинуваченими узгоджена, а тому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний розгляд проведений без участі обвинувачених та прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши позиції захисників, які кожен окремо підтримали доводи апеляційних скарг та просили оскаржувану ухвалу суду скасувати та застосувати до своїх підзахисних ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжні заоди у вигляді домашнього арешту у нічний час; обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши надані матеріали, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України, передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в достатній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинувачених під вартою, а також існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу та свідків та потерпілого у даному провадженні, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинувачених, іншими обставинами у їх сукупності, існують підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.
Крім того встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення, враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження триває, усі свідки по справі не допитані, що може спонукати обвинувачених до спроб уникнення від покарання шляхом переховування від суду, а також здійснення незаконного впливу на свідків з метою надання тих чи інших показань на їх користь.
Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, можуть вдатися до відповідних дій.
Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Твердження захисника ОСОБА_5 щодо необґрунтованості пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення і підозри, суд апеляційної інстанції вважає передчасними на даній стадії кримінального провадження, оскільки належна правова оцінка цим доводам буде надана у нарадчій кімнаті під час вирішення справи по суті.
Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.
Окрім, того огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового розгляду і ОСОБА_6 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».
Що стосується посилання захисника ОСОБА_5 на те, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, то ці обставини не можуть бути важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в протиправній поведінці обвинуваченого.
Разом з цим, приймається до уваги, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, легального доходу не має, вчинив злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за попередньою змовою, групою осіб, яка від реалізації наркотичних засобі отримувала незаконний прибуток, при цьому останній не одружений, неповнолітніх дітей чи утриманців не має, що свідчить про відсутність соціально стримуючих факторів.
Доводи сторони захисту щодо незадовільного стану здоров`я ОСОБА_6 та потреби лікування у спеціалізованих медичних закладах є неприйнятними, оскільки захисником не надано відповідних даних та медичних висновків і такі не містяться в матеріалах справи про те, що ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах державної установи виконання покарань чи на даний час останньому не надається належне лікування.
Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я та останньому встановлено діагноз психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів зі шкідливими наслідками, не є слушними та такими, що слугують підставою для скасування судового рішення, оскільки по- перше захистом не надано відповідних медичних, консультативних висновків, про те, що ОСОБА_8 не отримує належного лікування в умовах установи, окрім відсутні дані про те, що обвинувачений перебував чи перебуває на обліку у лікаря- нарколога з приводу поведінкових розладів в результаті вживання опіатів.
Також приймається до уваги, що з урахуванням даних щодо поведінкових та психічних розладів судове провадження стосовно ОСОБА_8 здійснюється в загальному порядку та до останнього з урахуванням медичних показників не застосовані примусові заходи медичного характеру, тому за відсутності належних медичних висновків щодо неможливості утримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я, у колегії суддів відсутні об`єктивні підстави для зміни запобіжного заходу з цих підстав.
Доводи захисників щодо недоведеності ризиків незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення є неприйнятними, з огляду на таке.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні враховується встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, а тому вказаний ризик також є доведеним, оскільки під час судового провадження усі свідки ще не допитані, а тому обвитнувачені потенційно може впливати на вже встановлених свідків у справі, з метою схилити їх до зміни показів на їх користь.
Про вагомість ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить характер та кількість епізодів інкримінованої злочинної діяльності, які здійснювались за попередньою змовою, групою осіб, за відсутності у обвинувачених легального джерела доходи, ризик вчинення іншого злочину з метою отримання незаконного прибутку є вагомим.
Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, колегія суддів погоджується з висновком суду про неможливість визначення застави на даній стадії розгляду.
Доводи захисників щодо застосування судом автоматичного продовження запобіжного заходу та ідентичних мотивів викладених у клопотанні прокурора, що є істотним порушенням ст. 5 ЄКПЛ, є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з оскарженої ухвали, судом першої інстанції були проаналізовані обставини, що мають місце щодо цього обвинуваченого на даний час, та прийняте рішення на їх підставі.
Звертається увага, що тривалість попереднього тримання обвинувачених під вартою зумовлена, складністю справи, кількістю проведених слідчих та розшукових дій, а також необхідністю дослідження доказів та допиту усіх учасників процесу, а тому належна процесуальна поведінка обвинуваченого зумовлена своєчасним застосування запобіжного заходу.
Колегія приймає до уваги, що справа перебуває на стадії судового розгляду, водночас, враховуючи те, що на цей час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також зважаючи на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне акцентувати увагу суду першої інстанції на необхідності дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та якнайшвидшого розгляду справи по суті, а також звертає увагу суду на тривалість строку попереднього ув`язнення обвинувачених.
Інші доводи апеляційної скарги захисників зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, що не може бути розцінено як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинувачених під вартою, враховуються всі вищезазначені ризики і дані про їх особу та вважає правильним рішення суду першої інстанції про продовження міри запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.
З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційні скарги захисників слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000007 в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4