УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та строку дії покладених на підозрювану обов`язків у кримінальному провадженні № 0000305 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Харківської області м. Люботин, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 302, ч.3 ст. 149 КК України,

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та строку дії покладених на підозрювану обов`язків у кримінальному провадженні № 0000305 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 302, ч.3 ст. 149 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000305 від 09.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 301 КК України.

За обставин викладених в клопотанні, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000305 від 09.05.2023 до 06.12.2024.

11.09.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва щодо підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на підставі ч. 5 ст. 194

КПК України покладено на підозрювану наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

- здати на зберігання слідчому закордонний паспорт, інші документи, яку дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні у позапроцесуальний спосіб.

24.10.2024 кримінальне провадження № 0000373 від 29.07.2024 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000305 від 09.05.2023.

Як зазначає прокурор у клопотанні, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 149 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема:

- матеріалами виконаного доручення (в порядку ст. 40 КПК України) із зазначенням осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення;

- протоколом огляду Інтернет ресурсів, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_5.», «ІНФОРМАЦІЯ_4», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «ІНФОРМАЦІЯ_6»;

- протоколом огляду Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_7», де проводиться набір осіб жіночої статі на роботу;

- протоколом огляду Інтернет ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

- протоколами за результатами проведення НСРД, зокрема, протоколами за результатами контролю за вчиненням злочину;

- аналізом технічної інформації про з`єднання підозрюваних між собою;

- протоколом огляду аккаунтів «моделей»;

- протоколами проведення обшуків;

- протоколом допиту ОСОБА_7 , яка стверджує, що з нею проводили співбесіду ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_7 , де остання впізнає ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ;

- висновком судово-психіатричного експерта, який підтверджує, що ОСОБА_7 на момент проведеної з нею співбесіди перебувала в уразливому стані;

- іншими доказами та матеріалами отриманими в установленому законом порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

У своєму клопотанні прокурор звертає увагу суду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема на те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити протизаконну діяльність.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушен. Просив клопотання задовольнити та продовжити відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з огляду на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, зазначив, що наразі досудове розслідування завершено та стороні захисту оголошено про відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, а також долучив додаткові документи.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що прокурором не наведено достатніх підстав для задоволення клопотання, доводи сторони обвинувачення про те, що підозрювана ОСОБА_6 нібито ухилялася від органу досудового розслідування та суду є безпідставними, з огляду на те, що остання виїхала закордон у законний спосіб коли не мала жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні, після того як дізналась, що їй повідомлено про підозру одразу приїхала в Україну, добровільно прибула до слідства а згодом до суду, просила відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити в його задоволенні, з огляду на стадії кримінального провадження.

Підозрювана ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, підтримала захисників.

У судовому засіданні було встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000305 від 09.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 301 КК України.

25.06.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч.3 ст. 149 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2024 застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 21:00 години до 07:00 години, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 181 ч. 6 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу (порядок продовження строку тримання під вартою). Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Окремо, слідчою суддею враховується і той факт, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта прокурор надав доручення слідчому здійснити повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, і хоча без виконання приписів ст. 283 КПК України досудове розслідування не є закінченим, водночас орган досудового розслідування після завершення досудового розслідування позбавлений права проводити будь-які слідчі дії.

Таким чином, на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Окрім іншого, обґрунтованість підозри неодноразово перевірялась під час застосування та продовження строку дії запобіжних заходів як слідчим суддями, так і суддями апеляційної інстанції.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під домашнім арештом, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під домашнім арештом ( обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, та обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали).

Загалом ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до повідомлення підозру від 25.06.2024 року ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 302, ч.3 ст. 149 КК України, за що передбачене покарання позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

Так, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Необхідність продовження саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту полягає у забезпеченні виконання підозрюваною ОСОБА_6 уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місціРизик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що підозрювана ОСОБА_6 усвідомлюючи міру покарання за вчинення нею нетяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та враховуючи, що в кримінальному провадженні безпосередньо судом не допитані свідки, ризик впливу на них є цілком ймовірним.

Разом з тим, прокурором не доведено наявність таких ризиків, як знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити протизаконну діяльність, оскільки, на думку слідчого судді, такі ризики є сумнівними та розцінюються, як домисел на даній стадії кримінального провадження, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями з боку сторони обвинувачення.

При цьому, слідча суддя враховує особу підозрюваної, міцність її соціальних зав`язків, відсутність судимостей та майновий стан, а також інші обставини, які характеризують її особу й спосіб життя.

Відповідно до частини шостої ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Таким чином, продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту можливо за наявності строку досудового розслідування, в його межах, а також зазначення в ньому передбачених частиною третьою статті 199 КПК України відомостей, а саме: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення, слідча суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст. 194 КПК України, і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею нетяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, суворість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, дані про її особу, слідча суддя приходить до висновку, що прокурор в суді не довів, що наведені в клопотанні обставини виправдовують продовження застосування до підозрюваної такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

У той же час, відповідно до ч.4 ст.194 КПК слідча суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 07 січня 2025 року включно з покладанням певних обов`язків, передбачених ч.5 даної статті, що буде достатнім для досягнення мети запобігання встановленим ризикам.

Керуючись ст. ст. 131,132, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання прокурора залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- здати на зберігання слідчому закордонний паспорт, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні у позапроцесуальний спосіб.

Строк дії обов`язків визначити до 07 січня 2025 року включно.

Підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під підпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскарження до Київського апеляційного суду в частині відмови в задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідча суддя ОСОБА_9