Справа № 308/4658/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/304/24 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2024.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000298, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке 10.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000298 від 10.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше жовтня 2023 року, маючи авторитет серед осіб, які схильні до вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, вирішив утворити та очолити стійке злочинне об`єднання - організовану групу, з метою протиправного особистого збагачення шляхом систематичного вчинення незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також збуту психотропних речовин, в тому числі у великих розмірах на території м. Ужгород та Ужгородського району Закарпатської області.

ОСОБА_9 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, вимагає чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованою групую, до складу якої не пізніше жовтня місяця 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представляється можливим, залучив як співорганізатора ОСОБА_10 , які в подальшому спільно залучили до злочинного угруповання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які виступали як виконавці (співвиконавці) та пособники безпосереднього збуту психотропних речовин, в тому числі у великих розмірах.

ОСОБА_9 створив та очолив спільно з ОСОБА_10 , організовану групу. При цьому, ОСОБА_9 здійснював загальне керівництво та координацію діями всіх учасників організованої групи, спільно з іншими учасниками організованої групи

-2-

розробляв плани вчинення злочинів, координував їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, зокрема підшуковував «клієнтів» для збуту, розподіляв ролі між усіма учасниками організованої злочинної групи, встановлював загальновизнані правила поведінки та конспірації в групі, забезпечував дотримання їх учасниками, здійснював облік збутих психотропних речовин, організував поставку психотропних речовин, задля забезпечення ними всіх учасників організованої групи, розподіляв отримані від вчинення протиправної діяльності грошові кошти між учасниками групи, зокрема кожен учасник групи надавав йому грошові кошти для незаконного придбання наркотичних засобів, психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту та після їх збуту розподіляв отримані від злочинної діяльності прибутки між всіма учасниками групи, а також безпосередньо здійснював збут психотропних речовин.

Разом з тим, ОСОБА_10 створив та спільно з ОСОБА_9 , очолив організовану групу. При цьому, ОСОБА_10 здійснював загальне керівництво та координацію діями всіх учасників організованої групи, як самостійно, так і за допомогою організатора ОСОБА_9 , спільно з іншими учасниками організованої групи розробляв плани вчинення злочинів, координував їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, розподіляв спільно із ОСОБА_9 ролі між усіма учасниками організованої злочинної групи, встановлював спільно та за попередньої згоди ОСОБА_9 загальновизнані правила поведінки та конспірації в групі, забезпечувала дотримання їх учасниками, здійснював облік збутих психотропних речовин, розподіляв отримані від вчинення протиправної діяльності за вказівкою ОСОБА_9 грошові кошти між учасниками групи, безпосередньо сама здійснював збут психотропних речовин, своїми діями сприяв у вчиненні іншими учасниками організованої групи злочинів, пов`язаних із збутом психотропних речовин, здійснював їх фасування та пакування на дози, забезпечував ними, за вказівкою ОСОБА_9 , учасників організованої групи, попередньо отримавши їх від організатора ОСОБА_9 . В подальшому співорганізатор ОСОБА_10 здобуті злочинним шляхом грошові кошти передавала ОСОБА_9 для їх розподілу між учасниками групи.

Також встановлено, що ОСОБА_13 , для своєї незаконної діяльності використовує автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «COUPE» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується протоколами проведення НСРД, на якому зафіксовано, що на АЗС «Укрнафта» ОСОБА_9 та ОСОБА_13 зустрілись, про щось розмовляли, після чого ОСОБА_13 сів за кермо автомобіля марки «HYUNDAI», моделі «COUPE» д.н.з. НОМЕР_1 та поїхав до місця свого проживання, тому в органу досудового розслідування виникла необхідність в проведенні додаткового поглибленого огляду речового доказу, тобто транспортного засобу марки «HYUNDAI», моделі «COUPE» д.н.з. НОМЕР_1 , на предмет наявності в салоні, багажному відділені чи в інших вузлах даного транспортного засобу прихованих сховищ, тайників призначених для зберігання чи перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, що не надалось можливим перевірити 15.04.2024 в ході проведення санкціонованого обшуку, через відсутність технічних можливостей.

Постановою слідчого від 15.04.2024 вказаний транспортний засіб визнано речовими доказам в кримінальному провадженні

Окрім того, 19.04.2024 старшим слідчим відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області винесено постанову про призначення трасологічної експертизи номерних позначень кузова та двигуна транспортного засобу марки «HYUNDAI», моделі «COUPE» д.н.з. НОМЕР_1 , яку 22.04.2024 направлено на виконання до Закарпатського НДЕКЦ МВС України, за адресою: м. Ужгород, вул. Слов`янська Набережна, 25.

Також, на даний час ще не розсекречено всіх протоколів проведення НСРД, на яких відображено, що ОСОБА_13 , керує вищевказаним транспортним засобом,

-3-

здійснює перевезення наркотичних засобів та причетність останнього до протиправної злочинної діяльності. Враховуючи, що на даний час досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_13 є фактичним власником вищевказаного транспортного засобу, то даний автомобіль може підлягати спеціальній конфіскації.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що вказані дії виконанні з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, перетворення, відчуження, а також зважаючи, що вилучені предмети є предметом вчинення даного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим прокурор просив накласти на них арешт.

Відмовляючи у задоволення клопотання, слідчий суддя вказала на те, що клопотання та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання арешту майна, визначеного ст. 170 КПК України, для виконання якого останній звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту. При цьому слідчим суддею констатовано, що 15.04.2024 під час проведення санкціонованого обшуку в транспортному засобі «HYUNDAI», моделі «CUPE» номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_13 , нічого забороненого не виявлено. Крім того, кримінальне провадження № 0000298 від 10.10.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, здійснюється за підозрою, в тому числі щодо ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 307 КК України, однак власник автомобіля ОСОБА_14 , статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні не має, а тому щодо належного їй майна, зокрема автомобіля марки «HYUNDAI», моделі «CUPE» номерний знак НОМЕР_2 , не може бути накладено арешт.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 26.04.2024 скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «CUPE» номерний знак НОМЕР_2 . Вважає, що на даний час наявні підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно з метою забезпечення речових доказів. Постановою слідчого від 15.04.2024 вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, а тому такий може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а тому відповідно до ст. 98 КПК України, має значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.

Судове провадження розглядається за відсутності власника тимчасово вилученого майна, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказана особа належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, однак від неї не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки, а також те, що під час розгляду апеляційної скарги брав участь захисник-адвокат ОСОБА_6 , яка не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі власника майна.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

-4-

Відповідно до ст. 131-132 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, слідчий суддя не дотрималася вказаних вимог закону та не з`ясувала належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

На думку апеляційного суду, зміст клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно дає достатні підстави для висновку, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, та стороною обвинувачення дано належне обґрунтування необхідності такого арешту, наявності ризиків, встановлених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав уважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Як зазначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких

-5-

ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З клопотання прокурора вбачається, що в провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 10.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000298 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 ККК України.

15.04.2024 ОСОБА_13 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинені повторно, у великих та особливо великих розмірах, організованою групою.

15.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2024, проведено обшук транспортного засобу «HYUNDAI», моделі «CUPE», номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_13 , в ході якого вилучено вказаний транспортний засіб.

15.04.2024 автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «CUPE», номерний знак НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000298, відомості про яке 10.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім того, 19.04.2024 старшим слідчим відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області винесено постанову про призначення трасологічної експертизи номерних позначень кузова та двигуна транспортного засобу марки «HYUNDAI», моделі «COUPE» д.н.з. НОМЕР_1 , яку 22.04.2024 направлено на виконання до Закарпатського НДЕКЦ МВС України, за адресою: м. Ужгород, вул. Слов`янська Набережна, 25.

Згідно копії реєстраційної картки транспортного засобу, автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «CUPE», номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В межах зазначеного кримінального провадження, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб марки «HYUNDAI», моделі «CUPE», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_14 та який перебуває у користування підозрюваного ОСОБА_13 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування майном.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що з огляду на наведені прокурором та встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи положення ч. 1 ст. 98 КПК України, вилучений під час обшуку транспортний засіб є речовим доказом, що в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин під час досудового розслідування.

На думку апеляційного суду, вилучений під час проведення обшуку транспортний засіб має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки є речовим доказом у кримінальному провадженні та необхідний для проведення судових експертиз, у зв`язку з чим, існує необхідність забезпечення його збереження шляхом накладення на нього арешту, оскільки у разі не забезпечення його збереження, дане майно може бути відчужене, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на транспортний засіб, слідчий суддя не дотрималася вимог, передбачених ст. 172, 173 КПК України, належним чином не дослідила додані до клопотання матеріали кримінального провадження, не врахувала правову підставу для його арешту та інші обставини провадження, а тому посилання прокурора в апеляційній скарзі з цього приводу є обґрунтованими.

-6-

Необхідність використання транспортного засобу в якості речового доказу в кримінальному провадженні, проведення певних експертних досліджень та слідчих дій, необхідність збереження транспортного засобу задля недопущення його знищення, псування, втрати чи відчуження, виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Підстав сумніватися у співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею не надана належна оцінка тому, яке значення у вказаному кримінальному провадженні має тимчасово вилучене майно.

Апеляційний суд визнає такими, що не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора посилання слідчого судді на те, що власник автомобіля ОСОБА_14 статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні не має, заборонених речей в автомобілі під час проведення санкціонованого обшуку не виявлено.

На переконання апеляційного суду і клопотання прокурора, і додані до нього матеріали сформовані відповідно до вимог КПК України та є достатніми для прийняття рішення.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя при розгляді клопотання не в повній мірі з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на вилучене 15.04.2024 майно, а саме: транспортний засіб марки «HYUNDAI», моделі «COUPE» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_13 та власником якого являється ОСОБА_14 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

На думку колегії суддів, такого виду обтяження буде достатньо для сприяння завданням арешту майна у кримінальному провадженні та відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

Підстав для застосування такого виду обтяження як заборона користування арештованим майном апеляційний суд не вбачає.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням указаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів уважає, що відповідно до вимог ст. 132, 170-173 КПК України, клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно підлягає частковому задоволенню.

Переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-7-

Керуючись ст. 170, 172, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2024 про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна скасувати.

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000298, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке 10.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «COUPE» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 та перебуває у користування ОСОБА_13 , шляхом заборони розпоряджатися та відчужувати це майно.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді