Справа № 444/3913/24
Провадження № 1-кп/444/373/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження № 0000380, відомості про якевнесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2024 року

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рава-Руська, Львівського району, Львівської області, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, не інвалід, не адвокат, не депутат, не нотаріус, раніше не судимий, освіта середня, паспорт 005818687 від 05.03.2021 р. виданий органом 4628, ІПН , УНЗР 417, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 15 серпня 2024 року, близько 12 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись на території господарства у АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклого словесного конфлікту, підійшов до своєї співмешканки ОСОБА_5 , під час чого, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, застосувавши до останньої фізичне насильство, як форму домашнього насильства згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в присутності доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс ОСОБА_5 три удари кулаком правої та лівої руки в передню ліву сторону тулуба, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки ускладненого внутрішньочеревною кровотечою, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, а також дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченим, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніві у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, після розяснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини, у вчиненні злочину свою вину визнав повністю і пояснив, що все відповідає тому як зазначено в обвинувальному акті. Так, дійсно у вказаний день та час, він прийшов додому та дізнався від співмешканки ОСОБА_5 про те, що в цей день є у них празник і вона запосила гостей. Між ними виникла сварка через те, що ОСОБА_5 не попередила його про те, що покликала гостей. Під час сварки, ОСОБА_5 образила його словами, він не втримався та наніс їй за це три удари кулаком правої та лівої руки в передню ліву сторону її тулуба. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 дала пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_3 , додатково зазначивши, що все відбувалося в присутності їхньої малолітньої доньки, яка була в цей час в кімнаті та все спостерігала. Просила не застосовувати до ОСОБА_3 покарання пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні предявленого йому кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в тому, що він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння,а тому суд його дії кваліфікує за ст. 121 ч. 1 КК України.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_3 , згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При обрані покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, обставини справи, а саме, дані, що характеризують особу підсудного, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, і з врахуванням наведеного перспективи його виправлення та попередження з його боку нових злочинів, а саме, що підсудний за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, раніше судився, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра, не інвалід, не хворіє, не одружений, має на утриманні одну малолітню дитину.

Обставини, що обтяжують відповідальність підсудного є вчіинення злочину в присутності дитини та щодо особи, з якою винний перебуває у близьких стосунках.

Обставинами, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_3 є його розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, так як він в судовому засідання повністю визнав свою вину та дав правдиві покази про обставини вчиненого ним правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину, особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченим покарання в межах санкції статті 121 ч. 1 КК України, у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім цього, суд, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються позитивно, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, а також враховуючи позицію потерпілої, яка просила не позбавляти волі підсудного, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому відповідний іспитовий термін та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, направити ОСОБА_3 для проходження пробаційної програми на строк три місяці.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід буде сприяти виправленню обвинуваченого.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обовязки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов"язати засудженого ОСОБА_3 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, відповідно до якого направити його для проходження пробаційної програми на строк три місяці.

Контроль за поведінкою засудженого, до якого застосовано обмежувальний захід, здійснювати органу пробації за місцем проживання засудженого, а саме Львівському РВ № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області.

Копію даного вироку направити у Львівський РВ № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області, прокурору та засудженому для відома та контролю за виконанням.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Жовківський районний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити учасникам право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1