справа № 361/2447/24
провадження № 1-кс/361/1385/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2024 м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської областi ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області 02.04.2024, а саме на грошові кошти в розмірі 80 000 гривень та 1350 доларів США, які були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що накладення арешту на вказані грошові кошти, які до кримінального провадження не мають ніякого відношення і які зароблені нею чесною, тяжкою працею протягом тривалого часу є необґрунтованим, а також на сьогоднішній день відпала потреба у їх арешті. Зважаючи на те, що грошові кошти були вилучені під час обшуку 14.03.2024, перевірка джерел походження вилучених грошових коштів вже завершена. Джерелом походження вказаних грошових коштів зазначає свою заробітну плату, частину якої вона відкладала протягом 5 років, будь-якими доказами зворотного сторона обвинувачення не володіє.

Враховуючи, що всі речові докази вже оглянуті слідчим, зафіксовані у відповідних протоколах, а тому відпала потреба в арешті належних заявнику грошових коштів, адже жодного доказового значення у даному кримінальному провадженні вони не мають.

Згідно ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

В судовому засіданні ініціатор клопотання просить суд його задовольнити посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Зазначила, що на час проведення обшуку вона разом із дочкою та онуком проживали за однією адресою : АДРЕСА_1 , тому під час обшуку були вилучені грошові кошти, які належать не дочці, а заявнику, чим займалася дочка їй не відомо, наразі дочка з онуком виїхали за кордон.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду слідчий не з`явився, причини неявки не повідомив.

Заслухавши доводи ініціатора клопотання ОСОБА_3 , дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно положень ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту та наявність/відсутність підстав для його подальшого застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, в тому числі, з метою збереження речових доказів.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України). Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2024 вбачається, що СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0003120 від 01.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 303 КК України. Відповідно до цієї ухвали слідчим суддею задоволено клопотання слідчого СВ Броварського РУП в Київській області та накладений арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування речами, належними ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилученими під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi моделі RedMi бірюзового кольору, мобільний телефон марки Samsug Duos золотистого кольору, 5 банківських чеків, банківську картку банку Приватбанк № НОМЕР_1 , банківську картку банку Монобанк без номеру, банківську картку банку Монобанк № НОМЕР_2 , 2 аркуші паперу з написами, грошові кошти в розмірі 80 000 гривень та 1350 доларів США.

Накладаючи арешт слідчий суддя виходив з того, що вказане майно було вилучено в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, та зазначені кошти були визнані речовими доказами, а відтак джерело їх походження підлягає перевірці. В протоколі огляду від 20.03.2024 зафіксовано проведення огляду мобільного телефону марки Xiaomi RedMi Note 9S, вилученого під час проведення вказаного вище обшуку, при цьому отримана в ході даної слідчої дії інформація дає обґрунтовані підстави вважати причетність власника даного телефону до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України. Таким чином наданими до клопотання доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 КПК України і матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов'язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3 вбачається, що вона отримувала дохід, однак дана інформація не підтверджує факт належності їй вилучених грошових коштів.

Водночас слідчий суддя звертає увагу на те, що в кримінальному провадженні №0003120 від 01.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 303 КК України фігурують гривні, а причетність до даного кримінального правопорушення вилучених в ході обшуку грошових коштів в сумі 1350 доларів США на даний час викликає сумнів і відповідних аргументів для їх усунення слідчим не надано.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

За змістом положень ст. 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series А № 98).

Окрім того, позбавлення третіх осіб права розпоряджатися грошовими коштами за умови недоведеності їх причетності до вчинення кримінального правопорушення, що розслідується у кримінальному провадженні №0003120 від 01.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 303 КК України та їх невідповідності критеріям ст. 98 КПК України є втручанням у право мирно володіти своїм майном.

На день розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведено, що вилучені в ході обшуку грошові кошти в сумі 1350 доларів США були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі могли бути об`єктом кримінально протиправних дій чи набуті кримінально протиправним шляхом, тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання в частині скасування арешту на грошові кошти в сумі 1350 доларів США.

Водночас, враховуючи визначені в ч. 2 КПК України завдання кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що в клопотанні відсутні доводи того, що відпала потреба в подальшому арешті грошових коштів в сумі 80000,00 грн., так як що досудове розслідування в рамках кримінального провадження, в якому арештовані грошові кошти являються речовими доказами (як набуті протиправним шляхом), на даний час триває, а тому скасування їх арешту є передчасним.

Керуючись ст.ст. 98, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати частково арешт майна у кримінальному провадженні №0003120 від 01.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 303 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2024, а саме на грошові кошти в розмірі 1350 доларів США.

Зобов`язати слідчого (слідчих), у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0003120 від 01.09.2023, повернути вилучені 14.03.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 - грошові кошти 1350 (одна тисяча триста п`ятдесят) доларів США ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1