ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0004242 від 24.06.2016 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, неодруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

17.08.2016 Богунським районним судом м. Житомира за ст. 263 ч.2 КК України до 200 годин громадських робіт, покарання відбув, -

за ст. 186 ч.2 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

23.06.2016, близько 05 години, ОСОБА_3 , перебував на сходинковому майданчику між третім та четвертим поверхами під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , де поверхом вище побачив раніше невідомого йому ОСОБА_6 , який перебував у вказаному під`їзді. В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, із особливою зухвалістю, поєднаного із заподіянням тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час та місці, ОСОБА_3 з прямим умислом, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки та моральності в суспільному житті, правил взаємної поваги, грубо порушуючи громадський порядок, перебуваючи у під`їзді будинку, тобто у громадському місці, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з метою показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження честі та гідності інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, знаходячись поряд з ОСОБА_6 , раптово наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, від чого останній впав на підлогу та прикрив рукою обличчя. В подальшому ОСОБА_3 не припиняючи своїх дій почав бити ОСОБА_6 ногами по різним частинам тулуба, голові та обличчю, в ході чого спричинив останньому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. В результаті вказаних хуліганських дій ОСОБА_3 , поєднаних із завданням потерпілому тілесних ушкоджень було порушено громадський порядок та спокій громадян у під`їзді будинку АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та показав, що точної дати події не пам`ятає, він разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 гуляли по місту. В цей час до нього зателефонував товариш, який відбував покарання в місцях позбавлення волі, з проханням допомогти його колишній дружині ОСОБА_9 , яка перебувала у своєї куми, співмешканець якої дебоширить. Потім ОСОБА_10 зателефонувала йому особисто та повідомила адресу, де вона перебувала. Він запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 піти з ним, на що останні погодилися. Прийшли до гуртожитку по вул. Котовського, біля стадіону " ОСОБА_11 ", подзвонив ОСОБА_10 , яка відчинила двері і повідомила, що кривдника вже немає, останній втік. Оскільки через вхідні двері ніхто не виходив, він вирішив пошукати кривдника на поверхах вище. Піднявся на поверх вище і коли оглядав площадку відчув, що хтось на нього дивиться крізь щілину у дверях. З цих дверей вилетів незнайомий хлопець і вдарив його та почав тікати, а він побіг за ним, наздогнавши вони почали битися. Почув жіночі крики, після чого їх розтягнули та він з хлопцями втекли з місця події. На шум від бійки повиходили сусіди, а від ОСОБА_10 почув, що це не кривдник, а їх інший знайомий. Разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вибігли з під`їзду. На вулиці ОСОБА_8 дістав телефон та запитав чий, але телефон нікому з них не належав та вони зрозумілі, що це телефон ОСОБА_12 , однак вирішили його не повертати щоб не було проблем. Ствердив, що за ОСОБА_13 у під`їзд не заходив, а виявив його поверхом вище від місця, де перебувала ОСОБА_14 . Також зазначив, що умислу відкрито викрасти телефон у потерпілого не мав і таких дій не вчиняв, цей телефон підібрав з підлоги ОСОБА_8 , коли він з потерпілим билися перебуваючи на підлозі. Щиро кається у вчиненому.

Допитати безпосередньо потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні даним складом суду не надалося можливим, оскільки останній 14.12.2019 виїхав за межі України (т.2 а.с.23). У зв`язку з цим, за погодженням з учасниками судового провадження, судом було досліджено покази потерпілого ОСОБА_6 дані ним попередньому складу суду 23.03.2017, з яких вбачається, що 22.06. він вийшов з магазину, який знаходиться на перехресті вулиць Київська та ОСОБА_15 і повертаючись до будинку біля під`їзду побачив трьох невідомих осіб. Зайшов до під`їзду, почав підніматися поверхами і зрозумів, що пройшов необхідний поверх, а тому почав спускатися. Побачив ОСОБА_16 , який почав його бити руками і ногами. В нього в руках був телефон. Вони його забрали. Почувши крики з квартири вибігли його друзі і почали розбороняти. На уточнюючі питання потерпілий показав, що перший удар йому було нанесено в обличчя, крім ОСОБА_3 ударів ніхто не наносив. Друзі почувши крики вибігли та побачивши, що його б`ють почали розбороняти, це були ОСОБА_17 і ОСОБА_10 . Коли їх розборонили, три особи втекли. Зазначив, що з ним проводили впізнання, він впізнав на фото ОСОБА_16 . На уточнююче питання хто забрав телефон зазначив - вони забрали (т.1 а.с.27).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що дату події не пам`ятає, разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_8 відпочивали в місті, алкогольні напої не вживали. До ОСОБА_16 зателефонував товариш, який сидів в тюрмі, попросив про допомогу. По дорозі ОСОБА_19 пояснив, що дружина товариша прийшла в гості до куми, а чоловік цієї куми, дебоширить, б`є посуд. ОСОБА_20 зателефонував до дружини товариша, щоб з`ясувати обставини, в цей час в трубку телефону було чути крики дорослих, плач дітей. Вони прийшли до гуртожитків по вул. Котовського. Вхідні двері були закриті, скориставшись домофоном зателефонували до якоїсь квартири з проханням відкрити двері, їм двері відкрили. Піднялися поверхами та на сходинковому майданчику стояла дружина ОСОБА_21 товариша та її кума. Дівчата пояснили, що кривдника вже не має, він пішов. Дідківський піднявся на верхні поверхи в пошуках кривдника, а він з ОСОБА_8 залишилися з дівчатами. В цей час почув крики з верхнього поверху і швидко піднявся, побачив на підлозі ніж, а ОСОБА_16 з невідомим чоловіком, який був у стані алкогольного сп`яніння, каталися по підлозі, тобто билися, обоє кричали нецензурні слова, а тому почав їх розтягувати та оскільки потерпілий продовжував кричати він, ОСОБА_16 та ОСОБА_8 втекли. Хтось з дівчат зателефонував ОСОБА_16 повідомивши, що у потерпілого зник телефон і ОСОБА_8 зі своєї кишені дістав телефон, він одразу запропонував останньому його повернути, але ОСОБА_8 відмовився, оскільки мав проблеми із законом. Через декілька днів зв`язалися з потерпілим, з яким зустрілися і заплатили йому 2000 грн. за телефон, який підібрав ОСОБА_8 . Зазначив, що ні він, ні ОСОБА_8 потерпілого не били, як і не бачив щоб ОСОБА_16 забирав телефон у потерпілого, цей телефон був у ОСОБА_8 , але за яких обставин він у нього опинився йому невідомо. Зазначив, що попередньому складу суду дав неправдиві покази з приводу того, що саме ОСОБА_16 показував їм телефон і запитував кому з них належить, оскільки вони про це домовлялися щоб допомогти ОСОБА_8 , який мав проблеми із законом. Ствердив, що в даному судовому засіданні надав правдиві покази.

Допитати безпосередньо свідка ОСОБА_22 не надалося можливим, оскільки останній помер 24.04.2021 (т.2 а.с.44), у зв`язку з цим судом, за погодженням з учасниками судового провадження, було досліджено покази вказаного свідка, дані ним попередньому складу суду 14.09.2017, під час яких свідок показав, що зустрівся з ОСОБА_16 , а потім з ОСОБА_7 , разом гуляли. ОСОБА_3 мав зустрітися з дівчиною, а тому вони зайшли до під`їзду. Першим почав підніматися ОСОБА_16 , а вони пізніше, оскільки курили, а коли піднялися то побачили чоловіка, який спав на площадці та держав ОСОБА_16 за ногу, а тому вони втекли. Потім ОСОБА_16 запитав чий у нього телефон, виявилося, що це телефон чоловіка з площадки. Також ствердив, що ніхто чоловікові ударів не наносив (т.1 а.с.54).

Допитати безпосередньо свідка ОСОБА_23 не надалося можливим, оскільки не встановлено місце її перебування, у зв`язку з цим судом, за погодженнямс з учасниами судового провадження, було досліджено покази вказаного свідка, дані нею попередньому складу суду 15.01.2018, з яких вбачається, що вона разом з дитиною і ще одною подругою перебували в квартирі її куми ОСОБА_24 , де був присутнім цивільний чоловік останньої ОСОБА_25 . Між кумою і цивільним чоловіком виникла сварка, під час якої останній почав її бити. Їм вдалося вигнати його з квартири, але останній почав вибивати двері і погрожувати, а тому вона зателефонувала своєму колишньому чоловікові за допомогою. Чоловік сказав їй зателефонувати до ОСОБА_16 і скинув його номер телефону. Вона подзвонила до ОСОБА_16 і попросила приїхати, останній погодився. Поки чекали ОСОБА_16 приїхав друг ОСОБА_26 , ОСОБА_12 , який був в стані сп`яніння, останній приніс із собою алкоголь, який вони розпивали. В цей час знову прийшов цивільний чоловік ОСОБА_26 , почав стукати в двері і до нього вийшов ОСОБА_12 та попросив піти, цивільний чоловік втік. ОСОБА_12 сказав, що мало коньяку і пішов до магазину. Прийшли ОСОБА_16 , ОСОБА_7 і ще якийсь хлопець, вона повідомила ОСОБА_16 , що цивільний чоловік куми втік та повернулася до квартири. Через деякий час почула крики в під`їзді, а тому вийшли і побачили, що ОСОБА_16 б`є ОСОБА_12 і вона зрозуміла, що ОСОБА_16 його переплутав з цивільним чоловіком куми і сказала йому про це, відтягнувши його. Після цього, ОСОБА_16 припинив бити ОСОБА_12 і разом з друзями втік (т.1 а.с.70).

Протоколом огляду місця події 23.06.2016 за участю потерпілого ОСОБА_6 оглянуто сходинковий майданчик між четвертим та п`ятим поверхами під`їзду АДРЕСА_3 , де потерпілий вказав місце де йому було спричинено тілесні ушкодження невідомою особою (т.1 а.с.122).

Згідно висновку експерта № 1589 від 24.06.2016 у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі, тулубі та обох верхніх кінцівках, які утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), в термін та за обставин, вказаних обстеженим та відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я (т.1 а.с.124).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання 22.07.2016 потерпілий ОСОБА_6 вказав на фото під № 2, як на особу, яка застосовуючи насильство, заволоділа його мобільним телефоном. Під № 2 розташовано фото ОСОБА_3 (т.1 а.с.125).

Допитати свідка ОСОБА_27 безпосередньо в судовому засіданні не представилося можливим, оскільки неможливо було встановити місце її перебування, у зв`язку з цим, за погодженням з учасниками судового провадження було досліджено протокол слідчого експерименту від 26.10.2016 за участю свідка ОСОБА_27 , яка показала, що 22.06.2016 перебувала за місцем свого проживання та близько 22 год. до неї прийшла подруга ОСОБА_14 , а також її знайома ОСОБА_28 , вони разом виходили на вулицю, потім повернулися до квартири. Близько 23 год. прийшов її знайомий ОСОБА_12 , з яким разом випивали. Близько 05 ранку ОСОБА_12 пішов до магазину. В цей час прийшов її колишній чоловік, який почав бити в двері та вимагати вийти до нього, вона відмовила йому відчинити двері. ОСОБА_14 повідомила, що зателефонує своєму знайомому, щоб останній приїхав і поговорив з її цивільним чоловіком, щоб той більше не приходив та не вибивав двері, що остання і зробила. Через деякий час вони вийшли на сходинковий майданчик щоб подивитися чи прийшов знайомий ОСОБА_10 і почули шум з верхнього поверху. ОСОБА_10 одразу піднялася наверх, вона йшла за нею і побачила, що невідомий хлопець б`є ОСОБА_12 , але як він його бив і кількість ударів сказати не може, оскільки не звертала на це уваги. ОСОБА_10 підбігла до ОСОБА_16 і повідомила, що це не кривдник, а інша людина. Також вона бачила, що біля невідомого було ще двоє невідомих хлопців. Після слів ОСОБА_10 невідомий хлопець припинив бити Дорофеєа і разом з невідомими хлопцями втекли. Описати невідомого, який бив ОСОБА_12 , не може, оскільки бачила вперше, а тому впізнати його також не зможе. Після цього, вони разом з Дорофеєвим пішли до квартири і останній повідомив, що під час побиття у нього зник телефон. В послідуючому, ОСОБА_27 на місці показала місце де невідомий бив ОСОБА_6 (т.1 а.с.133).

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ст. 296 ч.1 КК України, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство).

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 були кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України за наступних обставин:

23.06.2016, близько 05 години, ОСОБА_3 , перебував біля буд. АДРЕСА_2 , де побачив раніше невідомого йому хлопця, який заходив до під`їзду вказаного будинку та при цьому розмовляв по мобільному телефону. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вищевказаного мобільного телефона.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, прослідував за ОСОБА_6 , а саме зайшов за ним до вищевказаного під`їзду та піднявшись по сходам на сходинковий майданчик між 3 та 4 поверхами, зі спини підійшов до останнього та в той момент, коли потерпілий обернувся, ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя. Від даного удару ОСОБА_6 впав на підлогу та прикрив рукою обличчя, при цьому утримуючи в правій руці свій мобільний телефон.

В подальшому ОСОБА_3 не припиняючи своїх злочинних дій почав бити ОСОБА_6 ногами по різним частинам тулуба, голові та обличчю, в ході чого спричинив останньому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. В ході нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 нахилився до ОСОБА_6 та вирвав у нього з правої руки мобільний телефон марки «Джаю», після чого утримуючи викрадене майно при собі місце злочину покинув та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 застосовуючи насильство що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито заволодів майном ОСОБА_6 , а саме: мобільним телефоном марки «Джаю», у корпусі чорного кольору, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму 2000 грн.

Суд приходить до висновку, що така правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 186 ч.2 КК України не знайшла свого підтвердження виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В свою чергу стандарт доведення «поза розумним сумнівом», визначений практикою ЄСПЛ (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A № 25), може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст. 186 ч.2 КК України сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні.

Зокрема: витяг з ЄРДР від 23.06.2016 з правовою кваліфікацією ст. 186 ч.2 КК України, за фактом того, що 23.06.2016 близько 05 год., невстановлені особи, перебуваючи на сходинковому майданчику в під`їзді буд. АДРЕСА_2 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито заволоділи чужим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Джаю», вартістю 2000 грн., чим спричинили ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.06.2016, ОСОБА_6 повідомив про те, що 23.06.2016 близько 05 год., невстановлені особи, перебуваючи на сходинковому майданчику в під`їзді буд. АДРЕСА_2 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито заволоділи чужим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Джаю», вартістю 2000 грн., чим спричинили останньому матеріальної шкоди на вказану суму; довідкою ФОП ОСОБА_29 від 16.08.2016 про вартість мобільного телефону марки «Джаю» бувшого у користуванні; протоколом слідчого експерименту від 22.10.2016 за участю обвинуваченого ОСОБА_3 ; показами потерпілого ОСОБА_6 .

Як вбачається із заяви ОСОБА_6 останній повідомив про невідомих осіб, які застосовуючи насильство заволоділи його мобільним телефоном, у витягу з ЄРДР також зазначено про невідомих осіб. Однак органом досудового розслідування така кваліфікуюча обставина, як вчинення кримінального правопорушення групою осіб, не інкримінувалася.

Як зазначалося вище під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 показав, що побачив ОСОБА_3, який почав його бити руками і ногами. В нього в руках був телефон. Вони його забрали. Почувши крики з квартири вибігли його друзі і почали розбороняти. На уточнюючі питання потерпілий показав, що перший удар йому було нанесено в обличчя, крім ОСОБА_3 ударів ніхто не наносив. Друзі почувши крики вибігли та побачивши, що його б`ють почали розбороняти, це були ОСОБА_17 і ОСОБА_10 . Коли розборонили, три невідомі особи втекли. Зазначив, що з ним проводили впізнання, він впізнав по фото ОСОБА_3. На уточнююче питання хто забрав телефон зазначив - вони забрали.

Отже, проаналізувавши детально покази потерпілого, які він надавав попередньому складу суду, останній на уточнююче питання хто забрав телефон, показав - вони забрали. Більше уточнюючих питань, хто саме і в який спосіб забрав у нього телефон учасники судового провадження перед потерпілим не ставили. З`ясувати ці розбіжності в показах наданих попередньому складу суду та в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, а саме хто, в якій спосіб заволодів його мобільним телефоном, не надалося можливим, оскільки безпосередньо допитати ОСОБА_6 в судовому засіданні даним складом суду неможливо, останній виїхав за межі України ще в 2019 році.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 в своїх показах зазначили лише про факт бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а щодо обставин заволодіння мобільним телефоном потерпілого жоден зі свідків не був очевидцем такої події і про це ні органу досудового розслідування, ні суду не повідомляли . Як показав в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , що після бійки, мобільний телефон був у ОСОБА_22 , який він дістав з кишені коли вони вже перебували на вулиці. Також свідок вказав, що у ОСОБА_22 були проблеми із законом, а тому ОСОБА_3 взяв на себе вину. Такі покази узгоджуються і з незмінними показами ОСОБА_3 , які він надавав протягом всього судового розгляду. Свідок ОСОБА_27 , під час проведення слідчого експерименту, зазначила, що в квартирі ОСОБА_6 сказав, що у нього під час побиття зник мобільний телефон, при цьому останній не говорив про те, що цей телефон у нього відкрито викрали. Отже покази ОСОБА_3 є правдивими та підтверджені, як показами потерпілого ОСОБА_6 , даними ним суду, так і показами вище перелічених свідків. Що спростовує доводи обвинувачення про те, що ОСОБА_3 мав умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я і відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на правоохоронювані цінності, що супроводжується зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на прохання свого товариша та його дружини ОСОБА_30 прибув до будинку, де перебувала остання з приводу її захисту від кривдника, цивільного чоловіка куми. Піднявшись в під`їзд і з`ясувавши у ОСОБА_31 про те, що кривдника не має, він піднявся поверхом вище і натрапив на чоловіка, якого прийняв за кривдника. Перебуваючи у громадському місці, нехтуючи існуючі норми поведінки та моральності в суспільному житті, за відсутності особистого мотиву посягання на потерпілого, із хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, розпочав бійку, під час якої спричинив потерпілому тілесні ушкодження.

Посилання сторони обвинувачення про те, що слідчий експеримент з участю обвинуваченого ОСОБА_3 доводить його винуватість, суд відкидає.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхом досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягти її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, в розумінні ч.2 ст. 84 та п.3 ч.2 ст.99 КПК є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч.1 ст. 95 КПК, у системному зв`язку із ч.2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч.4 ст. 95 КПК, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду або які отримані в порядку, передбаченому ст. 225 КПК.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.09.2020 (справа № 740/3597/17) відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Досліджений в судовому засіданні протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 є повторним протоколом допиту останнього і незважаючи на те, що учасники слідчої дії виїжджали до місця події та ОСОБА_3 запропонували на місці показати обставини події, останній лише показав під`їзд в який він заходив і сходинковий майданчик де наносив тілесні ушкодження і забрав мобільний тлефон. При цьому, протокол не містить ознак відтворення механізму і способу заволодіння мобільним телефоном, а лише є констатацією факту де відбулася події .

Суд приходить до висновку, що проведений 22.10.2016 слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_3 не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, а посвідчує виключно проголошення ним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч.4 ст. 94 КПК України.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 зі ст. 186 ч.2 КК України на ст. 296 ч.1 КК України, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно з ч.2 ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочину.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, характеризується виключно позитивно, з березня 2022 по теперішній час виконує завдання територіальної оборони Житомирської міської територіальної громади на безоплатній основі, критично ставиться до вчиненого. Також суд враховує, що з часу вчинення кримінального правопорушення, понад вісім років, ОСОБА_3 не вчиняв інших правопорушень, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Суд не враховує результати досудової доповіді Богунського РВ ФДУ «Центр пробації» від 10.01.2024, оскільки на думку суду є необ`єктивною і оцінює особу ОСОБА_3 по вчинках, які ним були вчинені в минулому понад вісім років назад.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання в межах санкції статті у вигляді пробаційного нагляду, із застосуванням ст. 49,74 ч.5, 80 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цим законом у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду. На підставі ст. 49, 74 ч.5, 80 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання та його відбування у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1