УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1179/24

1-в/609/27/2024

05 листопада 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шумськ подання начальника Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 , про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.02.2020,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 звернулася до Шумського районного суду Тернопільської області із поданням про вирішення питання, про звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування подання начальник Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 посилалася на те, що Законом N 3886-IX вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

При цьому вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Шумського районного суду від 21.06.2019 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Кременецького районного суду від 20.02.2020, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Згідно із даним вироком суду розмір заподіяної засудженим шкоди в частині вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України становить 315 грн., тобто сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, отже має місце часткова декриміналізація діянь, передбачених даним вироком, а на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3889-ІХ від 18.07.2024, тому вказані протиправні дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати у відповідності до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Станом на 09.09.2024 ОСОБА_6 продовжує перебувати на обліку Кременецького районного сектору №3 після закінчення іспитового строку у зв`язку із розглядом відносно нього у Лановецькому районному суді Тернопільської області кримінального провадження за фактом вчинення повторного кримінального правопорушення (справа №609/1711/19).

Начальник Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання не заперечувала.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча судом вживались заходи щодо належного його повідомлення про місце, дату та час розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши представника Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, прокурора, перевіривши доводи подання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що у Кременецькому районному секторі №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області на виконанні знаходиться вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_6 , що надає Шумському районному суду Тернопільської області право розглянути подання.

Судом встановлено, що вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Шумського районного суду від 21.06.2019 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Кременецького районного суду від 20.02.2020, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Цим вироком ОСОБА_6 засуджено, зокрема, за вчинення 02.11.2018 крадіжки дизельного пального, шляхом його зливу з баку комбайна марки «Нива», об`ємом 10 літрів, на загальну суму 315 грн.

Разом з тим, Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон N 3886-IX, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: "Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб".

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Відповідні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 по справі N 567/507/23.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 881 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону N 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2018 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення становить більше 1762 (881*2=1762).

Як зазначалось вище, вартість майна, за крадіжкою якого у 2018 році ОСОБА_6 засуджений вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.02.2020 становить менше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які встановлені на моменти вчинення відповідного діяння.

Таким чином вказане діяння не може вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за крадіжку якого ОСОБА_6 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 2 та 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_6 на теперішній час засуджений за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, останній підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.02.2020, за ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом із цим, вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.02.2020 ОСОБА_6 був засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, яке залишається кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.02.2020 ОСОБА_6 вважається засудженим за ч. 1 ст. 289 КК України (без застосування положень ч.1 ст. 70 КК України) до покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Шумського районного суду від 21.06.2019 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту, призначеного за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.02.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння Законом № 3886-IX від 18.07.2024.

Вважати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що засуджений вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року за ч. 1 ст. 289 КК України, до покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Шумського районного суду від 21.06.2019 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки зі збереженням умов звільнення від відбування покарання і обов`язків, покладених на нього вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.02.2020.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_9