Справа №390/1024/24
Провадження №1-кп/390/83/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 Кіровоградський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301 від 02.03.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Млини Лохвицького району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта вища, одружений, має на утриманні малолітню дитину, перебуває на посаді водія-заправника автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 у званні «молодший сержант», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, у військовому званні "молодший сержант", проходячи військову службу на посаді водія-заправника автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , ВОС-790057А, шпк "солдат" 01.03.2024, в темну пору доби, в порушення вимог ст.ст. 3, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, керував легковим автомобілем "Lexus GX 460", реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався по автомобільній дорозі Н-14 "Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв" в межах с. Велика Северинка зі сторони смт Олександрівка в напрямку міста Кропивницький.

Під час руху у вказану напрямку, ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 "б" і "д" Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, щоб не наражати на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху.

Так, під час руху ОСОБА_4 був неуважним, діючи з протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, при цьому як мешканець міста Кропивницький, будучи достатньо проінформованим про наявність по напрямку свого руху навпроти будинку АДРЕСА_2 нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») та дорожніми знаками п.п.5.38.1, 5.38.2 ПДР України (п. 5.35.1 «пішохідний перехід»), наближаючись до останнього, не продивився всі межі пішохідного переходу та не впевнився у відсутності на ньому пішоходів, яким може бути створена небезпека для руху.

При цьому ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху, яка виражалася у наявності пішохода, який перетинав проїзну частину дороги у межах дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР («зебра»), не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, чим грубо порушив вимоги п.п. 18.1 та 12.3 ПДР, та не зменшуючи швидкості керованого ним автомобіля, продовжив рух прямо у вказаному напрямку. У результаті односторонніх та протиправних дій водія ОСОБА_4 , останній під час проїзду пішохідного переходу не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину дороги у межах дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР («зебра») зліва-направо відносно напрямку його руху та, як наслідок, о 18 годині 29 хвилин 01.03.2024 на відстані 28 метрів до кута будинку АДРЕСА_2 в межах нерегульованого пішохідного переходу допустив наїзд на останню.

Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР України водієм ОСОБА_4 перебувають у прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 289 від 22.04.2024 отримала тілесні ушкодження, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за погодженням учасників судового провадження визначив обсяг розгляду кримінального провадження: допит обвинуваченого, дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого, та доказів щодо відшкодування шкоди.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що він ввечері 01 березня 2024 року повертався із Києва, де забрав свою дружину із лікарні, у м. Кропивницький. Коли їхав по с. Велика Северинка, то помітив маршрутку, яка зупинилися напроти пішохідного переходу. Він помітив одного пішохода, який перейшов дорогу, а далі помітив, як маршрутка почала рух. Із-за початку руху маршруткою та в світлі її фар він не помітив потерпілу, яка переходила по «зебрі» дорогу. Він зразу почав надавати потерпілій ОСОБА_6 медичну допомогу, викликав швидку допомогу. Потім цікавився перебігом її лікування, купував необхідні ліки. Також відшкодував моральну шкоду. Вважає, що вчинене сталося із-за його неуважності. У вчиненому щиро кається, просить не позбавляти його волі та права керувати автомобілями, оскільки планує продовжувати службу у ЗСУ на своїй же посаді водія-заправника.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій зазначила, що просить проводити розгляд без її участі, міру покарання просить визначити на розсуд суду.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена.

Дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив необережний, тяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно із ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, надання медичної або іншої допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

ОСОБА_4 за місцем проходження служби характеризується виключно позитивно (а.с. 164-166, 190 т.2, а.с. 23 т.3), нагороджений грамотою командира в/ч НОМЕР_1 (а.с. 187 т.2), є учасником бойових дій (а.с. 167 т.2). На обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 159, 161 т.2), раніше не судимий (а.с. 157 т.2), одружений (а.с.173 т.2). Проживає разом із донькою ОСОБА_7 , 2007 р.н., дружиною ОСОБА_8 , 1986 р.н., та пасинком ОСОБА_9 , 2010 р.н. (а.с. 176, 177 т.2).

ОСОБА_4 відшкодована завдана потерпілій ОСОБА_6 шкода, про що свідчить розписка останньої від 15.07.2024, копії чеків на купівлю ліків, платіжних інструкцій (а.с.206-266 т.2, а.с. 3-22 т. 3).

Враховуючи вищевикладене, ставлення обвинуваченого до вчиненого та обставини, за яких сталося порушення правил дорожнього руху, а також позицію сторін, зокрема і потерпілої, суд дійшов висновку, що для перевиховання та виправлення ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами, проте не у максимальних межах санкції статті. З урахуванням особи винного, його службових характеристик, суд вважає що його виправлення можливе без реального відбування покарання, і його слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України суд, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, застосовуючи до обвинуваченого положення ч.1 ст.76 КК України, суд враховує, що останній є військовослужбовцем та проходить службу в лавах ЗСУ, у зв`язку з чим суд на підставі ч.1 ст.163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020, покладає обов`язок нагляду за відбуттям ОСОБА_4 покарання з випробування під час іспитового строку, на командира військової частини, в якій обвинувачений проходитиме військову службу.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення мінімального розміру покарання ОСОБА_4 ..

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 пом`якшувальні обставини, перелічені вище, враховуючи посаду, на якій проходить службу ОСОБА_4 у ЗСУ, суд вважає, що не доцільно призначати останньому додаткове покарання у виді позбавлення права керування.

Таке покарання, на думку суду, буде справедливим та достатнім.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі, пов`язані із залученням експертів відповідно до ст. 124 КПК України, необхідно стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно із ч.4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_4 на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто із 25.09.2024.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 18 553 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн 36 (тридцять шість) коп..

Речові докази:

- компакт-диск, на якому зафіксовано відеозапис ДТП 01.03.2024, DVD-диск, на якому містяться 3 відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції, - зберігати при матеріалах справи;

- автомобіль "Lexus GX 460", реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити за належністю власнику - ОСОБА_4 ..

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілій, її представнику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1