Справа № 545/3507/24
Провадження № 1-кп/545/809/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000240 від 20.06.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковалівка, Полтавської області, українець, громадянин України, із середньо-технічною освітою, не одружений, офіційно не працюючий, не особа з інвалідністю, не військовослужбовець, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 10.04.2024 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; - 05.07.2024 Полтавським районним судом, Полтавської області за ч. 1 ст. 246 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 ККУ України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 10.04.2024 року більш суворим покаранням за даним вироком, у відповідності до ст. 72 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

за ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а саме - 10.04.2024 вироком Октябрського районного суду Полтавської області за скоєння кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, на шлях виправлення не став, та в період іспитового терміну та протягом року після засудження за ст. 309 КК України вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, 19.06.2024 близько 21 год. 30 хв, перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_3 , знайшов поблизу одного з дерев, зіп-пакет з кристалічною речовиною блідо- зеленого кольору. ОСОБА_4 , будучи особою, яка періодично вживає психотропні засоби, впізнав речовину, яка знаходилася у зіп-пакеті, як психотропну речовину. При цьому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, підібрав вказаний пакет, тобто законно придбав психотропну речовину шляхом привласнення знайденого, з метою особистого вживання. Зіп-пакет з вказаною психотропною речовиною ОСОБА_4 помістив до правої кишені своїх шортів та у подальшому законно зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

У подальшому, 19.06.2024, близько 22.00 год. ОСОБА_4 , який продовжив незаконно зберігати психотропну речовину при собі у кишені шортів, вулиці Соборності, у с. Горбанівка Полтавського району, був зупинений працівником ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області. Останній, діючи згідно з Законом України «Про Національну поліцію» у ході опитування отримав від ОСОБА_4 інформацію про наявність у нього пакету з психотропною речовиною. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, якою у присутності понятих у ОСОБА_4 вилучено добровільно наданий ним зіп-пакет з психотропною речовиною РVР, обіг якої заборонено, масою 0,479 г. та яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав при собі, у кишені своїх шортів, для власного вживання, без мети збуту.

Відповідно до списку № 2 Таблиці №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року, виявлена психотропна речовина РVP відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, та відповідно до Таблиці № 2 «Невеликих», великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходиться у незаконному обігу», затвердженого Наказом міністерства охорони здоров`я України №188 від -01.08.2000 року, їхня маса перевищує невеликі розміри.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано, як незаконне придбання, зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Враховуючи, що обвинвачений ОСОБА_4 винним визнав себе повністю, а також те, що іншими учасниками судового провадження не оскаржуються фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, учасники судового провадження розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого і дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та місцезнаходження речових доказів.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 10.04.2024 року, та до постановлення вироку Полтавського районного суду м. Полтави від 05 липня 2024 року, що свідчить про відсутність позитивних змін в його особистості і не готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, раніше судимий та на шлях виправлення не став, обставини які пом`якшують покарання: щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не встановлено та призначає покарання у межах, встановлених санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно положень ч. 4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

Відповідно до абз. 2 п. 23 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни № 8 від 24жовтня 2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Щодо застосування остаточного покарання ОСОБА_4 з урахуванням вироку Полтавського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2024 року, то суд враховує правові позиції та висновки щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК, викладені в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17). Якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку,і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно. У разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками. Вказане тлумачення закону про кримінальну відповідальність становить усталену практику, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній та новий - виконуються самостійно. Зазначене також кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 лютого 2022 року в справі № 673/370/19.

Враховуючи те, що вирок Полтавського районного суду м.Полтави від 05.07.2024 року залишився незмінним і ухвалене у ньому рішення про звільнення від покарання ОСОБА_4 з іспитовим строком зберігає свою законну силу, то положення щодо складання або поглинання покарань у даному випадку не застосовуються.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Полтавського районного суду м.Полтави від 10.04.2024 року яким ОСОБА_4 засуджений до 1 року позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вказаний вирок підлягає самостійному виконанню.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 69, 69-1,75 КК України, суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 було проведено судову експертизу, вартість якої, за довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 000240 року становить 2271 грн. 84 коп.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один ) рік.

Вирок Полтавського районного суду м. Полтави від 05.07.2024 року виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 10.09.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна ) гривня 84 копійки.

Речові докази у справі: зіп-пакет з невідомою кристалічною речовиною, блідо-зеленого кольору, який в подальшому було вилучено та поміщено до сейф пакету НПУ серії та номеру PSP 2233115- після набрання вироком законної сили знищити.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому роз`яснити право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

СуддяОСОБА_5