Справа №303/3589/13-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 19 лютого 2013 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України,-

встановив:

ОСОБА_5 , в період приблизно із середини листопада 2009 року по 16 грудня 2009 року, маючи на меті завербувати, перемістити та передати особу з метою її подальшої сексуальної експлуатації, спланувавши наперед свої дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи знайомим із ОСОБА_6 , 1986 року народження, та знаючи, що остання внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин перебувала в уразливому стані, внаслідок відсутності роботи та заробітку, боргування у банківській установі, у зв`язку із отриманим кредитом, проживанням без батька та із матір`ю, що зловживала спиртними напоями, про що ОСОБА_6 повідомляла ОСОБА_5 , використовуючи її такий уразливий стан, а також шляхом обману, що виразилося в обіцянні ОСОБА_5 працевлаштувати її на роботу продавцем-офіціантом в закладах харчування в АДРЕСА_2 , а насправді з метою подальшої її сексуальної експлуатації, вербував її надати свою згоду на виїзд в АДРЕСА_2 .

У подальшому, ОСОБА_5 в середині грудня 2009 року, внаслідок неодноразових зустрічей із ОСОБА_6 , під час яких він ввійшов у її довіру, використовуючи її уразливий стан внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, шляхом обману та зловживаючи її довірою, яка виразилася у обіцянні працевлаштувати її на роботу продавцем-офіціантом в АДРЕСА_2 , отримав згоду ОСОБА_6 на виїзд за кордон під таким надуманим приводом, а насправді для передачі її іншим особам з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Після того, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, умисно, з корисливих мотивів, з метою переміщення та передачі особи з метою її сексуальної експлуатації, отримавши попередньо згоду ОСОБА_6 на виїзд за кордон в м. Москва РФ, повідомивши її про необхідність виїзду у дату та час, про які повідомить заздалегідь, 16 грудня 2009 року близько 11.00 години, знаходячись в м. Мукачеві біля багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , посадив ОСОБА_6 на мікроавтобус «Форд Транзит», д.н.з. НОМЕР_1 , маршрутом слідування м. Мукачево - м. Москва РФ.

ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті перемістити та передати ОСОБА_6 за грошову винагороду іншій особі з метою її подальшої сексуальної експлуатації - використання її у наданні оплатних сексуальних послуг та зайняття проституцією на території м. Москва РФ, 16 грудня 2009 року перемістив ОСОБА_6 за кордон - до м. Москва Російської Федерації, супроводивши її до однієї із квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , куди вони прибули близько 03.00 години 17 грудня 2009 року. Прибувши до однієї із квартир зазначеного будинку, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, 17 грудня 2009 року близько 03.00 години в одній із квартир будинку АДРЕСА_4 передав ОСОБА_6 для подальшої сексуальної експлуатації невстановленій особі на ім`я ОСОБА_7 , за що отримав від останньої грошову винагороду в сумі 600 (шістсот) доларів США.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України, тобто у вербуванні, переміщенні та передачі людини, вчинені з метою експлуатації, із використанням уразливого стану особи та шляхом обману.

17 жовтня 2024 року через канцелярію суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності (Т. 5 а.с. 9-10).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності підтримав, просив таке задоволити. У вчиненому розкаявся, обіцяв подібного не вчиняти.

Захисник ОСОБА_4 клопотання про закриття кримінального провадження підтримала, просила, на підставі ст. 49 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 149 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечив щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 149 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 149 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження,перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Так, злочин, передбачений ч. 1 ст. 149 КК України відповідно до ст. 12 КК Українивідноситься до тяжких злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, є закінчення строків, встановлених ч. 1 ст. 49 КК України.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч.1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.

Згідно зміненого обвинувального акта, злочин, передбачений ч. 1 ст. 149 КК України, був вчинений в період із середини листопада по 17 грудня 2009 року, і ця обставина сторонами не заперечується.

Отже, з часу вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України, минуло більше 10 років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 4 ч. 1 ст.49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що з дня вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України, який відповідно до ст. 12 КК Українивідноситься до тяжких злочинів, минуло понад 10 років, перебіг строків давності, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України, не зупинявся та не переривався, а також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 , згідно заяви від 17.10.2024 просив, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрити, такий в судовому засіданні надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, суд вважає на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 149 КК України, а кримінальне провадження відносно останнього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Разом з тим, в судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до положень ч. 3 ст. 285 КПК України, було роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 288, КПК України,

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 149 КК України, та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності,- задоволити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 149 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрити.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено о 11:00 годині 22 жовтня 2024 року.

Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_8