У Х В А Л А

17 вересня 2024 року м.Одеса

Суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву захисника ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді у кримінальному провадженні,

за участю: захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Заява про відвід.

Захисник ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , подав до Київського районного суду міста Одеси заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №10000049. В обґрунтування заяви зокрема зазначив, що ОСОБА_4 було затримано слідчим ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області 13.09.2024 о 12 год. 17 хв. без ухвали слідчого судді на підставі ст.208 КПК України. Шістдесят годин з моменту затримання ОСОБА_4 сплили 16.09.2024 о 00 год. 17 хв.

Вказував, що матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу були вручені ОСОБА_4 14.09.2024 о 9:15. Відповідно, передбачений ч.2 ст.184 КПК України 3-год. строк спливав 14.09.2024 о 12:15 і розглядати клопотання раніше спливу цього строку суд мав право виключно за згодою затриманого ОСОБА_4 та його захисника. Гарантовані законом три години мали були використані ОСОБА_4 , та його захисником на підготовку позиції захисту та збір необхідних документів.

Звертав увагу, що ОСОБА_4 було допитано слідчим 13.09.2024 з 16:30 до 17:40, отже після цього він мав право на зустрічі із захисником без обмеження часу та кількості. Однак ОСОБА_4 та захисника 14.09.2024 незаконно обмежили у можливості спілкування в ІТТ, оскільки за ОСОБА_4 приїхав конвой для конвоювання його до Київського районного суду м.Одеси.

Заявляв, що ОСОБА_4 доставили до Київського районного суду м. Одеси 14.09.2024 року, але клопотання про застосування запобіжного заходу не розглядалось. Само по собі доставления до суду, без розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та без відкриття судового засідання з питання розгляду клопотання, не впливає на перебіг 60-год. строку.

Наголошував, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не було розглянуто 14.09.2024 виключно з вини суду, оскільки незважаючи на те, що передбачений ч.2 ст.184 КПК України 3- год. строк спливав 14.09.2024 о 12:15, вже об 11:20 суд вирішив, що чекати спливу цього строку суд не буде, та відклав розгляд клопотання на 16.09.2024 року на 10:00, посилаючись на відсутність захисника, який в цей час завершував підготовку правової позиції по справі та мав на це повне право відповідно до ч.2 ст.184 КПК України.

При цьому, суд незаконно направив листа до ІТТ про те, що строк затримання ОСОБА_4 , для доставлення його до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу має складати не 60 годин, як зазначено в законі, а 72 години.

Стверджував, що таким чином, суд фактично, не маючи на це законних повноважень, продовжив строк тримання особи під вартою без розгляду цього питання в судовому засіданні. Різниця в 12 годин між строком затримання, встановленим ч.1 ст.211 КПК України в 72 години та 60-год. строком доставлення затриманої особи до слідчого судді, встановлена законодавцем саме для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Переривання обчисленім 60-год. строку будь-якими діями або листами слідчих або судових органів діючим КПК України не передбачено.

Відмічав, що незважаючи на сплив встановленого законом часу затримання без ухвали слідчого судді та відсутність ухвали слідчого судді про продовження цього строку, адміністрацією ІТТ, яка стала на шлях скоєння злочину, керуючись при цьому незаконним листом суду, ОСОБА_4 16.09.2024 о 00 год. 17 хв. не було звільнено.

Вказував, що в судовому засіданні звільняти ОСОБА_4 з - під варти у зв`язку зі спливом встановленого законом строку суд також відмовився.

Виснував, що в діях слідчого судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_6 вбачається особиста заінтересованість в тому, щоб тримати під вартою ОСОБА_4 , незважаючи на сплив встановленого законом 60-год. строку затримання до доставлення до слідчого судді. Ця особиста заінтересованість проявилась у відмові суду 14.09.2024 чекати спливу встановленого ч.2 ст.184 КПК України 3-год. строку з моменту вручення підозрюваному клопотання про застосування запобіжного заходу для початку судового засідання з розгляду зазначеного клопотання, відкладенні судового засідання без його відкриття і з`ясування явки, направленні до ІТТ листа із зазначенням завідомо неправдивої інформації про те, що судове засідання відкладено, а тому строк тримання ОСОБА_4 під вартою до доставлення до слідчого судді має складати не 60 годин, а 72 години.

Крім того вказував, що судове засідання з питання застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 було відкрито 16.09.2024 приблизно об 11:15. Стороною захисту було заявлено клопотання про зобов`язання слідчого надати ОСОБА_4 текст клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у вигляді, який можливо прочитати.

Це клопотання було задоволено, розгляд клопотання відкладено на 15:00 16.09.2024. о 12:17 ОСОБА_4 було звільнено з-під варти.

В період з моменту відкладення розгляду клопотання до 15:00 16.09.2024 в розпорядженні сторони захисту опинилась ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від 16.09.2024, роздрукована на 10 арк. з електронної бази суду з відображенням штрих-коду у правому нижньому куті кожного аркуша на відображенням коду *1533*47422366*1*1*. Наявність штрих-коду на роздрукованій ухвалі означає, що її вже підписано ЕЦП судді.

В даній ухвалі зазначено, що слідчий суддя, до розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу в судовому засіданні, вже заздалегідь прийшов до висновку про те, що підозра, про яку повідомлено ОСОБА_4 , є обґрунтованою, що наявні ризики, про які вказує прокурор, а саме ризик переховування та ризик впливу на свідків, та що відносно ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у максимальному розмірі, передбаченому ст.182 КПК України у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908400 грн.

Виснував, слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_6 заздалегідь, ще до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у змагальному процесі, прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, про обґрунтованість підозри та про необхідність тримання особи під вартою.

На думку захисника, наявність заздалегідь висловленої думки судді щодо обґрунтованості клопотання прокурора про необхідність тримання особи під вартою, оформленої відповідним процесуальним документом, роздрукованим з електронної бази суду з ЕЦП судді, є яскравим свідченням упередженості суду та є безумовною підставою для відводу цього судді.

Крім того стверджував, що при визначенні слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 було порушено основоположний принцип визначення судді - принцип випадковості - оскільки усі інші судді Київського районного суду м.Одеси були виключені з розподілу.

За таких обставин вважав, що є підстави стверджувати про наявність двох, передбачених законом підстав для відводу судді, а саме наявності об`єктивно підтверджених та доведених обставин, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості судді та порушення встановленого ч.3 статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді.

Посилаючись на викладене, керуючись п.п.4, 5 ч.1 ст.75 КПК України, просив: задовольнити заявлений відвід слідчому судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_6 .

2. Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали подану заяву та просили її задовольнити. При цьому, підозрюваний додатково пояснив додатково зокрема пояснив, що слідчий суддя тричі порушив його конституційні права, а саме: 1) 14.03.2024 року його привезли для розгляду клопотання про тримання під вартою, але судове засідання не відбулося і він ще дві ночі провів в ІТТ; його не відпустили 13.09.2024 року, після спливу 60 годин з моменту затримання, оскільки слідчий суддя написав листа до ІТТ про 72 години; 3) прийняв рішення до розгляду клопотання по суті.

Прокурор, в судовому засіданні, проти заяви про відвід заперечувала. Вказувала, що слідчий суддя жодних рішень не ухвалював, а ухвалу, яка наявна у сторони захисту, можливо виготовлена самою стороною захисту. Просила у задоволенні заяви відмовити.

Слідчий суддя ОСОБА_6 , своїм правом бути вислуханим з приводу заявленого відводу, не скористався, від будь яких пояснень утримався.

3. Мотиви та висновки судді.

Заслухавши учасників судового провадження, ознайомившись із заявою, дослідивши наявні документи, суддя виходить з наступного.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає відвід як процесуальний інститут, що містить підстави, за яких суддя, слідчий суддя не може брати участь у конкретному кримінальному провадженні. Перелік таких підстав, передбачений ст.ст.75, 76 КПК України.

При цьому, вказані підстави поділяються як на загальні, передбачені ст.75 КПК України, так і на спеціальні, передбачені ст.76 КПК України.

З доводів захисника ОСОБА_3 вбачається, що слідчий суддя ОСОБА_6 підлягає відводу, так як є упередженим по відношення до ОСОБА_4 , оскільки, на думку захисника, допускав процесуальні порушення до розгляду клопотання про тримання під вартою, та прийняв рішення про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 та наявність ризиків, до початку розгляду клопотання по суті.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

На думку судді, упередженість не є абстрактним поняттям, а має певні ознаки, тобто об`єктивні факти, обставини чи закономірності, які супроводжують діяння та які самі по собі або в поєднанні з іншими фактами чи обставинами вказують на те, що дії особи були частково або повністю мотивовані будь-якою формою негативного ставлення до певної особи та вчинялися всупереч інтересам такої особи у спосіб, що не передбачений КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Судді під час судового розгляду не надано будь яких доказів про наявність у слідчого судді мотиву, який визначає спрямованість його дій на шкоду або всупереч інтересам ОСОБА_4 у спосіб, що не передбачений КПК України.

Суддя вважає, що складання тексту судового рішення з певним змістом, самостійно не викликає сумнівів в неупередженості слідчого судді, оскільки є виключно його інтелектуально-вольового діяльністю.

При цьому, суддя критично оцінює доводи сторони захисту, що рішення слідчого судді було підписано ЕЦП, так як на ньому наявний шрих код з системи документообігу суду, оскільки вказані доводи не ґрунтуються на фактичних обставинах.

Так як відповідно до технічної документації для комп`ютерної програми «Д-3», затвердженої наказом Генерального директора ДП «Інформаційні судові системи» №62/ОД від 20.04.2023, формування унікального штрих-коду не свідчить про накладання ЕЦП, а відбувається для кожної друкованої форми документу по справі, ОСК, або картки на особу.

Крім того, суддя звертає увагу, що під час вирішення питання про відвід, суддя, який його вирішує, повинен оцінювати наявність саме обставин суб`єктивного та/або об`єктивного характеру, які підтверджують упередженість слідчого судді, а не давати оцінку суті ухвалених слідчим суддею рішень та вчинених процесуальних дій на користь певної сторони кримінального провадження, так як це відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції.

Окрім цього, суддя який вирішує питання про відвід, не може давати оцінку діям слідчого судді на предмет дотримання або недотримання прав учасників процесу, оскільки це також відноситься до виключної компетенції органу, уповноваженого вирішувати питання щодо дисциплінарної відповідальності судді.

У справі «Castillo Algar v. Spain» (79/1997/863/1074) Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що стосується суб`єктивного критерію, Суд повторює, що особиста неупередженість судді має презюмуватися, доки не буде доведено протилежне (п.44).

Таким чином, суддя робить висновок, що стороною захисту не доведені обставини, які свідчать про упередженість слідчого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, а тому заява захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Щодо порушення ст.35 КПК України під час розподілу судового провадження, то суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.2.3.1. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України 02.04.2015 №25 (надалі Положення №25), розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Згідно з пп.2.3.31. Положення №25, результатом автоматизованого розподілу судових справ є протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідного суду, що автоматично створюється автоматизованою системою. Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи.

З матеріалів відводу вбачається, що провадження №1-кс/947/12408/24 по справі №947/29034/24 було передано слідчому судді ОСОБА_6 відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.09.2024 року, який було підписано уповноваженою особою апарату суду.

Будь яких доказів того, що вказаний протокол є недійсним або складено в порушення Положення №25, судді не надано.

До того ж, відповідно до пп.2.3.13 Положення №25, збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ, які відповідно до законодавства підлягають реєстрації та/або розгляду в неробочі дні.

А згідно п.3.12. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Київському районному суді міста Одеси (редакції від 07.09.2023 року) у зв`язку з виробничою необхідністю допускається автоматизований розподіл справ та матеріалів у позаробочій час.

При цьому, п.5.3. вищевказаних Засад передбачає, що розподіл судових справ із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні в порядку, передбаченому процесуальним законом, здійснюється серед слідчих суддів з урахуванням графіку їх роботи, затвердженого наказом голови суду.

Окрім цього, відповідно до рішення Ради судді України №40 від 02.07.2018 року, за рішенням зборів суддів місцевого загального суду робота (чергування) у неробочий час (вихідні та святкові дні) може здійснюватися одним слідчим суддею, що не є порушенням принципу випадковості (вірогідності) під час розподілу матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, суддя робить висновок, що заява захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді на підставі п.5 ч.1 ст.75 КПК України також є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки визначення слідчого судді відбувалося у неробочий час (вихідний день).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 81, 372 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , від 16.09.2024 року про відвід слідчого судді ОСОБА_6 по справі №947/29034/24 (провадження №1-кс/947/12408/24) відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1