КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/585/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія-ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_10 , ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 листопада 2024 року, якою стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, працює слюсарем в ТОВ «Агрофірма «П`ятихатська», одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 04.11.2024 до 25.12.2024, без визначення застави,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді місцевого суду звернувся старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 із клопотанням у межах кримінального провадження №0000571 від 19.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого погоджене з прокурором та до підозрюваного ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 52 дні, а саме з 04.11.2024 до 25.12.2024.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що досудовим слідством ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, яке спричинило загибель двох людей та відноситься до категорії тяжких, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк до десяти років.

Також визнається доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконно впливати на потерпілих.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04.11.2024, відмовити в задоволенні клопотання слідчого, обрати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби із застосуванням засобу електричного контролю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний не чинив спроб переховуватись від досудового розслідування або суду, готовий здати на зберігання документи, що дозволяють виїзд за кордон, добровільно з`являвся на виклики суду, слідства; до кримінальної відповідальності не притягався.

Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, одружений, разом із дружиною виховують шістьох дітей.

Крім того, ОСОБА_10 вину визнає, щиро кається у вчиненому.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката підозрюваного ОСОБА_10 - ОСОБА_7 , який підтримав подану стороною захисту апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку адвоката ОСОБА_8 , який представляє інтереси потерпілої ОСОБА_12 , на заперечення апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З підстав зазначених в апеляційній скарзі з приводу пропуску строку, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України: Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України: Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З клопотання старшого слідчого убачається, що СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № №0000571 від 19.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

У межах даного кримінального провадження, 25.10.2024, ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Як встановлено досудовим розслідуванням на теперішній час, ОСОБА_10 , 19.05.2024 керував технічно справним транспортним засобом, вантажним автомобілем КАМАЗ 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ТОВ «Агрофірма П`ятихатська», та здійснював рух по ґрунтовій дорозі поза межами населеного пункту, з боку АДРЕСА_1 .

Під час руху автомобілем, ОСОБА_10 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…. і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

Приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_10 , рухаючись у зазначеному напрямку, наближаючись до нерівнозначного перехрестя головної дороги Т-04-07 П`ятихатки - Кривий Ріг та другорядної дороги сполученням с. Володимирівка - с. Мар`янівка, зупинившись в межах перехрестя та маючи об`єктивну можливість у світлу пору доби на горизонтальній ділянці дороги своєчасно виявити їдучий зліва-направо транспортний засіб, який наближався до даного перехрещення проїзних частин, нехтуючи елементарними вимогами п.п. 10.1, 16.11 ПДР (п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху), розпочав рух прямо, не надавши перевагу у русі автомобілю «Volkswagen Passat Variant», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У результаті недотримання зазначених вимог ПДР, водій ОСОБА_10 допустив виїзд на головну дорогу, де на відстані 4,3 м до правого краю дороги та 3050 м до населеного пункту с. Ганнівка, допустив зіткнення із автомобілем «Volkswagen Passat Variant» під керуванням ОСОБА_13 , який здійснював рух з боку м. Жовті Води.

У результаті ДТП військовослужбовець ЗСУ військової частини НОМЕР_3 водій ОСОБА_13 , 1983 року народження, згідно із висновком судово-медичної експертизи № 222 від 05.07.2024 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани на лобі, великого садна на лобі та правій половині обличчя, внутрішньочерепну травму у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку та в шлуночки мозку, садна на передній поверхні грудної клітки, перелому грудного відділу хребта поміж 5-6 ребрами, перелому груднини на рівні 3-4 ребер, забою легень, розриву колосерцевої сорочки, розрив серця по задній поверхні на рівні правого передсердя, значного крововиливу в плевральній порожнині зліва - 1 л справа 800 мл, множинні переломи ребер більше зліва, садна на гомілках, кистях, забійної рани на рівні правого колінного суглоба з внутрішньої поверхні з пошкодженнями зв`язок.

Смерть ОСОБА_13 настала від геморагічного шоку (гострої крововтрати) на фоні травматичного шоку, обумовленого сукупністю вищевказаних тілесних пошкоджень, причому видатну роль зіграло - розрив серця, перелом хребта та перелом ребер.

Пасажир автомобілю «Volkswagen Passat Variant» ОСОБА_14 , 1998 року народження, згідно із висновком судово-медичної експертизи № 223 від 04.07.2024 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна в правій вилично-скроневій ділянці, внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку з подальшим набряком головного мозку, садна в нижньому відділі живота, на нижніх кінцівках по передній поверхні, садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу задньо-внутрішній поверхні правого плеча, закритого осколкового перелому правої плечової кістки, перелому 2,3.4 ребер зліва по навколо грудинній лінії, забою легень.

Смерть ОСОБА_14 настала від крововиливу під м`яку мозкову оболонку та в шлуночки мозку.

Існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача про можливу причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри), як от: рапорти працівників поліції, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.05.2024, протоколи огляду місця події від 20.05.2024 та 21.05.2024; протокол проведення слідчого експерименту від 20.05.2024, висновок експерта від 05.07.2024 за результатами проведення судово-медичної експертизи №222, висновок експерта №223 від 21.05.2024, висновок експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи від 19.06.2024 №СЕ-19/112-24/7236-ІТ, від 27.06.2024 №СЕ-19/112-24/7535-ІТ, від 01.07.2024 №СЕ-19/112-24/7249-ІТ, від 21.05.2024 №1216/24-53, висновок експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи №24-3936 від 01.10.2024.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно прийшов до висновку й лише визначив дані про причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Кримінальне правопорушення, підозру у якому вручено ОСОБА_10 , є тяжким, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Кримінальне правопорушення відноситься до категорії необережних злочинів.

Разом із тим, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що наявність всіх ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, органом досудового розслідування станом на даний час не доведена, хоч і заявлена органом досудового розслідування (переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення).

У відповідності із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.06.2001: суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Колегія суддів допускає наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину, його наслідки, на те, що підозрюваний ОСОБА_10 достеменно обізнаний про міру покарання, яка йому може загрожувати у разі визнання винуватим, крім того, у зв`язку із воєнним станом, може залишити територію міста, області, перетнути межу військового зіткнення, опинившись на тимчасово непідконтрольних державі територіях, або ж спробувати залишити країну.

Однак, слід вказати, що вказаний ризик обумовлений, фактично, тяжкістю кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_10

Тоді як у матеріалах клопотання відсутні дані, що підозрюваний чинив спроби переховування від досудового розслідування, намагався виїхати поза межі місця проживання, району, області, чинив конкретні дії, які б свідчили про наміри переховуватись й готування до цього.

Більш того, як свідчать дані матеріалів клопотання, досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 19 травня 2024 року, у той же період часу, 20.05.2024, допитаний як свідок ОСОБА_10 , який, згідно із змістом протоколу допиту не заперечував своєї участі у ДТП, вказував, що після зіткнення автомобілів, вибіг з керованого ним вантажного автомобіля та підбіг до іншого автомобіля-учасника ДТП, де намагався витягнути водія та пасажира, оскільки, як вважав, автомобіль міг вибухнути.

Підозру ОСОБА_10 повідомлено 25.10.2024, а із клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий звернувся 25.10.2024.

Тобто, протягом півроку у кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення, - щодо ОСОБА_10 , якому не пред`являлась підозра, відповідно й не було застосовано запобіжних заходів, при цьому, матеріали клопотання не місять даних, як і не надано доказів в судовому засіданні на те, що ОСОБА_10 протягом вказаного часу переховувався від досудового розслідування або ж перешкоджав кримінальному провадженню у будь-який спосіб. Навпаки, ОСОБА_10 добровільно з`являвся за викликами слідчого, брав участь у слідчих діях.

Крім того, вказаний ризик можливо нівелювати покладенням на ОСОБА_10 процесуальних обов`язків, зокрема, забороною залишати місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду, зобов`язанням здати на зберігання дозвільні на виїзд за кордон документи, носіння електронного засобу контролю.

Також, як слідує з представлених матеріалів клопотання, у кримінальному провадженні проведено численну кількість слідчих дій - оглянуто місце події, проведено слідчі експерименти, що зафіксовано відповідними протоколами, призначені і проведені ряд судових експертиз.

Тобто, ризик з боку підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, - не знаходить свого підтвердження.

Також, наразі відсутні об`єктивні факти і докази на те, що підозрюваний намагається або спробував чинити незаконний вплив на потерпілих, свідків, інших учасників кримінального провадження. На даній стадії провадження вказані факти - не підтверджені доказами і фактично.

У разі спроб підозрюваного незаконно впливати на свідків, ризик унеможливлюється та зменшується шляхом застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а також попередженням підозрюваного, що у разі невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

У разі вчинення таких спроб та наявності відповідних заяв від свідків щодо будь-яких спроб впливу на них з боку підозрюваного - запобіжний захід стосовно ОСОБА_10 може бути змінений на більш жорсткий.

Прокурором і слідчим заявлений ризик вчинення ОСОБА_10 іншого кримінального правопорушення, зокрема, стосовно осіб, які надають викривальні показання у справі.

Проте, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення - не підтверджується фактичними даними.

Слід зауважити, що ОСОБА_10 , протягом тривалого часу досудового розслідування перебуваючи на волі, мав змогу, за наявності такого наміру, вчинити кримінальне правопорушення стосовно заявлених прокурором осіб, але таких спроб не зафіксовано.

ОСОБА_10 не судимий, дані про його притягнення до кримінальної, адміністративної відповідальності не надані, тобто, за відсутності кримінальної історії минулого підозрюваного та належних доказів про його протиправну поведінку у матеріалах клопотання - неможливо стверджувати про сформовану схильність підозрюваного до асоціальної, злочинної поведінки, до вчинення ним протиправних вчинків.

Окрім наведеного вище, у відповідності до ст. 178 КПК України враховуються наступні обставини: підозрюваний ОСОБА_10 має постійне місце реєстрації проживання та проживання, має сім`ю, одружений, на утриманні має шістьох дітей ( ОСОБА_15 ,2009 року народження), ОСОБА_16 (2014 року народження), ОСОБА_17 (2014 року народження), ОСОБА_18 (2007 року народження), ОСОБА_19 (2006 року народження), ОСОБА_20 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), працевлаштований, виключно позитивно характеризований.

Отже, ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки.

Як зазначалось, підозрюваний не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався.

За встановлених обставин у їх сукупності, колегія суддів вважає, що достатнім запобіжним заходом для запобігання ще наявним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 стане запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений апеляційним судом період доби.

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги захисту слушними.

Згідно із п. 2) ч. 3 ст. 307 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відтак, колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції, постановляє нову.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_10 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.11 2024, якою стосовно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, - скасувати.

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 , поданого у межах кримінального провадження №0000571 від 19.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, - з 18 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом строку дії ухвали Кропивницького апеляційного суду залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , - з 18 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки у відповідності до ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватися від особистого спілкування, а також спілкування через свого адвоката з всіма іншими учасниками кримінального провадження (потерпілі, свідки, експерти тощо) поза межами процесуальної необхідності, виключення - спілкування у випадках, передбачених процесуальним законом, в органі досудового розслідування та/або суді;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо такі є;

-надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло за адресою: АДРЕСА_2 , з метою контролю за поведінкою підозрюваного;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали Кропивницького апеляційного суду про тримання особи під домашнім арештом ( ОСОБА_10 ) встановити тривалістю два місяці, а саме: до 14 січня 2025 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - звільнити з-під варти негайно.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4