Справа № 466/1078/24
Провадження № 1-кп/466/446/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001189 від 20.11.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Павлівка, Іваничівського району, Волинської області, українки, громадянки України, неодруженої, з освітою вищою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої лікарем-стоматологом КНМ стоматологічна клініка №4, раніше не судимої,

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

у с т а н о в и в

Обвинувачена ОСОБА_4 19.11.2023 року, приблизно о 18 год. 48 хв., керуючи автомобілем марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у АДРЕСА_2 у напрямку до вул. Тунельна, порушила вимоги Розділу 1 п. 1.10. (в значенні терміну «дати дорогу») та Розділу 18 п. 18.1. Правил дорожнього рух, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що вона керуючи технічно-справним вказаним транспортним засобом, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшила швидкості та не зупинила свій транспортний засіб щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка в цей час переходила проїзну частину дороги по пішохідному переході зліва направо відносно напрямку руху автомобіля і яка мала перевагу в русі, внаслідок чого відбувся наїзд транспортного засобу на пішохода. У результаті наїзду ОСОБА_6 отримала тяжке тілесне ушкодження.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та суду пояснила, що дійсно 19.11. 2023 року, приблизно о 18 год. 48 хв., керуючи автомобілем марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по вул. Варшавська у напрямку до вул. Тунельна у м.Львові. Оскільки були несприятливі погодні умови сильні опади, низька видимість, вона не зауважила на нерегульованому пішохідному переході потерпілу ,тому вчасно не зреагувала на дорожню ситуацію і спричинила ДТП, у результаті якого постраждала ОСОБА_6 . Після наїзду на потерпілу вона намагалась надати їй першу медичну допомогу, викликала «швидку допомогу». В подальшому забезпечила консультації необхідних спеціалістів в процесі лікування потерпілої. У вчиненому щиро розкаюється, просить не позбавляти її волі . Готова відшкодувати моральну шкоду потерпілій, однак у розмірах, менших ніж заявлено у позові останньої, враховуючи матеріальний стан та перебування на утриманні у обвинуваченої неповнолітньої дитини. Щодо стягнення матеріальної шкоди, вважає, що така має бути відшкодована страховою компанією.

Крім фактичного визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, її винуватість доведена в ході судового розгляду наступними судом доказами, які надані стороною обвинувачення із врахуванням позиції ОСОБА_4 щодо пред`явленого обвинувачення та цивільного позову.

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 19.11.2023 р. біля 19 год. переходила нерегульований пішохідний перехід на вул. Варшавській у м.Львові біля будинку №125. На неї здійснив наїзд автомобіль «Форд Фокус» під керуванням ОСОБА_4 . У результаті ДТП їй були спричинені тяжкі тілесні ушкодження: вогнищеву внутрішньо мозкову гематому ВЧМТ, забій головного мозку середньої тяжкості, субдуральний крововилив лобної ділянки зліва, пневмоцефалій , лінійний злам лобної кістки з переходом на дах орбіти, стінки лобної пазухи та решітчасту та тім`яну кісту зліва, садно лобно-скроневої ділянки зліва, підорбітальну гематому зліва. Протягом тривалого часу після ДТП вона проходила стаціонарне і амбулаторне лікування. Матеріального та морального відшкодування обвинуваченою їй не пропонувалось . Нею заявлений цивільний позов про стягнення із обвинуваченої ОСОБА_4 100 000 грн. моральної шкоди із врахуванням характеру та тяжкості тілесних ушкоджень, фізичних та психологічних страждань, які вона через це перенесла, порушення нормального способу життя, необхідність подальшого лікування та реабілітації. Оскільки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із ОСОБА_4 укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, страхова компанія залучена в якості співвідповідача у даному провадженні. З ПрАТ СК «ПЗУ Україна» просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 10135, 98 грн. вартості проведеного лікування.

-протоколом огляду місця події від 19.11.2023 р. з додатком план-схемою ДТП, якими стверджується факт дорожньо-транспортної пригоди 18.11.2023 р. на АДРЕСА_2 за участі автомобіля марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та наїзд на пішохода ОСОБА_6

-висновком експерта №05/24 від 08.01.2024 р. судово-медичної експертизи ОСОБА_6 ,з якого вбачається, що в результаті ДТП потерпіла отримала наступні травми : садно в лобно-скроневій ділянці ліворуч, підорбітальну гематому ліворуч, забій головного мозку, перелом лобної кістки з переходом на орбіту ,стінку лобної пазухи, решітчасту та тім`яну кістку ліворуч. Вказані ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності , допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи докази, надані та досліджені у даному кримінальному провадженні, суд вважає їх належними та допустимими, такими, які підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікацію дій обвинуваченої за ч.2 ст.286 КК України суд вважає вірною, оскільки ОСОБА_4 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме порушення вимог Розділу 1 п.1.10, в значенні «дати дорогу», та Розділу 18 п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., які виразились в тому, що вона , керуючи транспортним засобом, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшила швидкості та не зупинила транспортний засіб, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка переходила пішохідний перехід і мала перевагу в русі, внаслідок чого спричинила наїзд на пішохода, чим заподіяла тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від - 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої відсутні.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, при яких воно вчинено, та вважає, що ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Із обвинуваченої слід стягнути витрати на проведення експертиз, а саме :

-судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/114-23/23498-ІТ - 3786,40 грн.;

- судової інженерно-транспортної експертизи із транспортно-трасологічних досліджень визначення місця наїзду у ДТП № СЕ-19/114-23/23525-ІТ - 3786,40 грн.;

- комплексної судової експертизи відео - звукозапису та судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин та механізм у ДТП № 5400-Е - 15 145,6 грн.,

а всього на суму 22 718, 4 грн.

Арешт , накладений на автомобіль марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 21.11.2023 р. як на речовий доказ згідно постанови слідчого від 20.11.2023 р. , слід скасувати.

Що стосується цивільного позову потерпілої суд прийшов до наступного висновку.

Ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З урахуванням змісту ст.ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації , третій особі.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свда рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдаваної шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Згідно із ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідач ОСОБА_4 має дійсний страховий поліс №ЕР.215169719 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яке залучено як співвідповідача у даному кримінальному провадженні.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.

Відповідно до змісту ч. 1 та ч. З ст. 129 КПК України суд , ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судом встановлено факт ДТП за участі забезпеченого страховим полісом транспортного засобу «FORD FOCUS», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок якого завдано майнової, життю та здоров`ю шкоди потерпілій ОСОБА_6 , тобто, наявне настання страхового випадку.

Договір (поліс) обов`язкового страхування укладений із лімітом відповідальності на одного потерпілого у розмірі грошової виплати на суму 320 000 гривень (за немайнову шкоду - шкоду, заподіяну життю і здоров`ю), та у розмірі грошової виплати на суму 160 000 гривень (за шкоду заподіяну майну), із нульовою франшизою.

Відтак, позовні вимоги потерпілої щодо стягнення матеріальної шкоди із відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в розмірі 10 135,98 грн., яка підтверджена відповідними чеками на придбання ліків та надання медичних послуг, є доведеними та підлягають до задоволення в повному об`ємі.

Суд не приймає заперечення, викладені у відзиві відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на позов, щодо неналежності поданих потерпілою письмових доказів на підтвердження своїх вимог, як безпідставні.

Стосовно вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до переконання, що такі підлягають до задоволення у повному об`ємі, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких зазнала потерпіла внаслідок протиправної поведінки відповідача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, у постанові ВС від 03.10.2019 у справі №709/1173/17, постанові ВС від 23.03.2022 у справі № 127/35822/21, постанові ВС від 31.01.2023 у справі № 535/171/20 висловлена правова позиція, згідно якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає з урахуванням:

характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо);

стану здоров`я потерпілого;

тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах;

ступеня зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд приймає до уваги покликання потерпілої на те, що після спричинених ДТП з вини обвинуваченої тілесних ушкоджень, вона змушена була змінити свій звичний спосіб життя, оскільки тривалий час провела у лікувальному закладі, потратила чималу суму коштів на лікування та медикаменти, втратила свою звичну працездатність, що негативно вплинуло на її фінансовий стан; психологічний стан також зазнав страждань, оскільки потерпіла тривалий час була прикута до ліжка, не могла вести свій звичний активний спосіб життя, займатись окрім професійної ще й волонтерською діяльністю, змушена приймати ліки для покращення свого ментального здоров`я.

Відтак, суд вважає, що сума в 100 тис.грн., заявлена потерпілою на відшкодування моральної шкоди, є цілком виправданою, розумною ті відповідає величині та характеру такої шкоди.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373,374,376 КПК України суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 3 /трьох / років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 /три роки/ .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 /два роки/ .

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: - не виїжджати за межі України без дозволу органу виконання покарання,

-повідомляти орган виконання покарання про зміну місця проживання,

-періодично з`являтись для реєстрації до органу виконання покарання.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40; ) на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 10 135,98 (десять тисяч сто тридцять п`ять) гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 / РНОК1Ш НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення експертиз, а саме :

-судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/114-23/23498-ІТ - 3786,40 грн.;

-судової інженерно-транспортної експертизи із транспортно-трасологічних досліджень визначення місця наїзду у ДТП № СЕ-19/114-23/23525-ІТ - 3786,40 грн.;

-комплексної судової експертизи відео-, звукозапису та судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин та механізм у ДТП № 5400-Е - 15 145,6 грн., а всього 22 718/ двадцять дві тисячі сімсот вісімнадцять/ грн 40 коп.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 21.11.2023 р.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_1