1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8766/24 1-кс/335/3451/2024
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.07.2024, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою внутрішньо переміщеною, офіційно не працевлаштованою, під час дії воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та маючи умисел на заволодіння чужим майном для особистого збагачення, поєднаним із застосування насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки у вигляді посягання на майно, здоров`я і життя, потерпілого та бажаючи їх настання, знаходячись біля буд. АДРЕСА_1 , побачив раніше незнайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким раніше вживав алкогольні напої та який в цей час направлявся додому.
Розуміючи, що в нічний час свідки відсутні вибравши особу яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, завідомо слабшу для себе, ОСОБА_5 , наздогнав потерпілого зі спини та наніс один удар кулаком правої руки в його обличчя, завдавши тілесних ушкоджень. Від отриманого удару потерпілий втратив рівновагу та впала на землю на спину обличчям до гори.
Далі ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що на крик потерпілого можуть з`явитись свідки, наніс один удар правої ноги в обличчя ОСОБА_6 , в результаті чого, від отриманого удару, потерпілий втратив свідомість.
Розуміючи, що потерпілий втратив свідомість та не чинить активний опір, ОСОБА_5 , продовжуючи свій умисел на заволодіння чужим майном, заволодів мобільний телефон марки «Redmi», в корпусі чорного кольору, з карткою мобільного оператора «Київстар», НОМЕР_1 , яким потерпілий висвітлював собі дорогу, зник з місця вчинення кримінального правопорушення в невідомому напрямку та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В якості потерпілого допитано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пояснив, що 29.07.2024, приблизно, о 23:30, знаходячись біля буд. АДРЕСА_1 , невстановлена особа з застосування насилля заволоділа мобільним телефоном потерпілого в корпусі темно-синього кольору з карткою мобільного оператору «Водафон».
В якості свідка допитаний ОСОБА_7 , який повідомив, що прокинувшись приблизно о 03:55 годині 30.07.2024, я побачив Всеволода, який лежав на підлозі у кімнаті де мешкає свідок. Розбудивши Всеволода, свідок запитав звідки в нього телефон, тому що протягом декілька днів у Всеволода телефону не було, на що останній повідомив, що знайшов.
30.07.2024 у денний час від працівників поліції свідку стало відомо, що телефон, який знаходився на столі у його кімнаті, був раніше викрадений у невідомої людини.
В ході досудового розслідування вилучений телефон було огляну, визнано речовим доказом та долучені до матеріалів кримінального провадження для проведення відповідних експертиз.
Орган досудового розслідування приходить до висновку, що вилучений мобільний телефон марки «Redmi», в корпусі темно-синього кольору є предметом злочину, та незастосування арешту на майно може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, просить клопотання задовольнити.
В судове засідання слідчий не з`явився, разом з клопотанням подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутністю, яке просить задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, на день розгляду даного клопотання його місце знаходження не встановлено.
Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК), приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).
Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.
Тож, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Redmi», в корпусі темно-синього кольору, який було виявлено та в подальшому вилучено під час проведення огляду предмету від 31 липня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1