У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта, Одеської області, інваліда дитинства ІІІ групи, до засудження проживавав по АДРЕСА_1 , засудженого вироком Балтського районного суду Одеської області від 29.06.2022 за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців, відбуває покарання у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)».

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 вересня 2024 року задоволено частково подання Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» про переведення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу.

Засудженого ОСОБА_6 переведено до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» про переведення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Посилається на ч. 9 ст. 134 КВК України, згідно якої, стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Посилається на ч. 1 ст. 132 КВК України, в якій перераховані всі стягнення, які можуть бути накладені до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.

Зазначив, що згідно довідки від 29.08.2024 про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 , за весь час відбування ним покарання у виді позбавлення волі, до нього жодного разу не застосовувалися такі заходи стягнення як попередження, грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати.

На думку апелянта, під час судового розгляду справи встановлена відсутність обов`язкової умови для застосування до засудженого стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) - безуспішне застосування до нього інших заходів впливу.

Також захисник посилається на ч. 3 ст. 134 КВК України, згідно якої стягнення може бути накладене не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Вказав, що згідно висновку, складеному 22.08.2024 інспектором відділу нагляду і безпеки Вознесенської виправної колонії (№72) лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 , перевірку по факту зберігання 21.08.2024 засудженим мобільного телефону чорного кольору марки «Huawei» було завершено 22.08.2024.

Зазначив, що строк, передбачений ч. 3 ст. 134 КВК України, щодо зазначеного проступку засудженого ОСОБА_6 закінчився 01.09.2024, а суд першої інстанції застосував до засудженого стягнення за вказаний проступок 06.09.2024, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 134 КВК України.

Тому вважає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог КВК України, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення

Встановлені судом першої інстанції обставини.

29.08.2024 до суду надійшло подання ДУ «Вознесенська ВК (№72)» про переведення засудженого ОСОБА_6 за порушення установленого порядку відбування покарання до приміщення камерного типу строком на два місяці.

В поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_6 вчинив чергове порушення, а саме: зберігання та використання заборонених предметів та до цієї події систематично порушував установлений порядок відбування покарання. Тому, з огляду на недієвість інших заходів виховного впливу, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що засудженого слід перевести до приміщення камерного типу строком на 2 місяці.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.08.2024 засуджений ОСОБА_6 допустив порушення режиму утримання, під час обходу житлової зони в 11:30 год. відділення СПС №2 в секції №11 було проведено позаплановий обшук, в результаті якого у засудженого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Huawei» чорного кольору, що зафіксовано в матеріалах подання.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 з 16.09.2022 відбуває покарання в ДУ "Вознесенська ВК (№72)" та характеризується вкрай негативно. За допущенні порушення установленого порядку відбування покарання 25 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 6 разів поміщався до дисциплінарного ізолятора, а саме: за невихід на перевірку, перешкоджання обшуку, невиконання команди «відбій», сон на підлозі в камері ДІЗО, але більшість за зберігання і використання заборонених речей. З 17.01.2023 ОСОБА_6 визнаний засудженим, який допускає злісні порушення установленого порядку відбування покарання згідно ст. 133 КВК України за зберігання заборонених речей.

Суд першої інстанції зазначив, що за суворістю стягнень до засудженого ОСОБА_6 вже застосовувалося стягнення, яке за суворістю передує ПКТ, а саме: поміщення в ДІЗО, проте це на поведінку засудженого не вплинуло та після чергового застосування догани та двох суворих доган, засуджений знов вчинив порушення. З огляду на кількість застосованих протягом строку відбування покарання щодо ОСОБА_6 стягнень та недієвість застосованих стягнень, суд першої інстанції вважав за необхідне призначити засудженому стягнення у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу строком на один місяць, термін якого є співмірним з тяжкістю вчиненого правопорушення та даними про особу засудженого, зокрема з огляду на стан його здоров`я та те, що він усвідомив протиправність своїх дій та визнав факт правопорушення.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а ухвала суду є законною, обґрунтованою та достатньо вмотивованою, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про задоволення подання начальника ДУ «Вознесенська ВК (№72)» про переведення засудженого ОСОБА_6 за порушення установленого порядку відбування покарання до приміщення камерного типу, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений систематично порушує режим утримання за що має 25 дисциплінарних стягнень, а застосування інших заходів впливу до засудженого виявились безуспішними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що наразі наявні всі законні підстави для переведення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу (одиночної камери), з огляду на таке.

Так, ОСОБА_6 засуджений вироком Балтського районного суду Одеської від 29.06.2022 за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців.

З 16.09.2022 ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ "Вознесенська ВК (№72)" та характеризується вкрай негативно. За допущенні порушення установленого порядку відбування покарання 25 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 6 разів поміщався до дисциплінарного ізолятора, а саме: за невихід на перевірку, перешкоджання обшуку, невиконання команди «відбій», сон на підлозі в камері ДІЗО, але більшість за зберігання і використання заборонених речей. З 17.01.2023 ОСОБА_6 визнаний засудженим, який допускає злісні порушення установленого порядку відбування покарання згідно ст. 133 КВК України за зберігання заборонених речей.

У майстерні установи ОСОБА_6 не працевлаштований, від роботи відмовляється в категоричній формі. Участі у суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КВК України, засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.

Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Частина 1 ст. 134 КВК України передбачає, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: 1) попередження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; 5) скасування поліпшених умов тримання; 6) поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб; 7) поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; 8) переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Відповідно до ч. 9 ст. 134 КВК України, стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Як встановлено під час судового розгляду, 21.08.2024 засуджений ОСОБА_6 допустив порушення режиму утримання, під час обходу житлової зони в 11:30 год. відділення СПС №2 в секції №11 було проведено позаплановий обшук, в результаті якого у засудженого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Huawei», що зафіксовано в матеріалах подання.

29.08.2024 порушення установленого порядку відбування покарання засудженим ОСОБА_6 розглядалося на дисциплінарній комісії, яка діє згідно Наказу начальника державної установи №80/АГ-24 від 04.01.2024, та за зберігання та використання заборонених предметів, враховуючи систематичність та зухвалість скоєних засудженим порушень установленого порядку відбування покарання, недієвість інших заходів виховного впливу, негативний вплив своєю поведінкою на інших засуджених відділення, вперте небажання ставати на шлях виправлення та заважання своїм негативним впливом виправленню і ресоціалізації інших засуджених, комісія одноголосно дійшла висновку, що засуджений заслуговує на переведення для подальшого відбування покарання до приміщення камерного типу строком на 2 місяці.

Доводи апелянта на те, що під час судового розгляду справи встановлена відсутність обов`язкової умови для застосування до засудженого стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) - безуспішне застосування до нього інших заходів впливу, є безпідставними.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за суворістю стягнень до засудженого ОСОБА_6 вже застосовувалося стягнення, яке за суворістю передує ПКТ, а саме: поміщення в ДІЗО, проте це на поведінку засудженого не вплинуло та після чергового застосування догани та двох суворих доган засуджений знов вчинив порушення.

Вказані обставини у повному обсязі підтверджуються матеріалами справи, які досліджені судом першої інстанції.

Щодо наявності у засудженого ОСОБА_6 інвалідності з дитинства ІІІ групи, то це не є перешкодою для поміщення його до ПКТ, оскільки згідно із ч. 2 ст. 132 КВК України, лише особи з інвалідністю першої групи в дисциплінарний ізолятор, карцер, приміщення камерного типу (одиночну камеру) не поміщаються. Як вбачається із медичної довідки, що надана ВК №72, ОСОБА_6 має задовільний стан здоров`я та обмежень для поміщення до ПКТ не має. Про це також нічого не вказано і в характеристиці психолога.

Тому з огляду на кількість застосованих протягом строку відбування покарання відносно ОСОБА_6 стягнень та безуспішне застосування інших заходів впливу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про необхідність застосування до засудженого стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на один місяць, термін якого є співмірним з тяжкістю вчиненого правопорушення та даними про особу засудженого, зокрема, з огляду на стан його здоров`я та те, що він усвідомив протиправність своїх дій та визнав факт правопорушення. З чим погоджується і колегія суддів.

Щодо доводів захисника про те, що сплинули строки накладення стягнення на засудженого, то вони не є слушними, з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 134 КВК України, стягнення може бути накладене не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 135 КВК України, поміщення засудженого до приміщення камерного типу проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом з рішенням комісії.

Згідно висновку, складеному 22.08.2024 інспектором відділу нагляду і безпеки Вознесенської виправної колонії (№72) лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 , перевірку по факту зберігання 21.08.2024 засудженим мобільного телефону чорного кольору марки «Huawei» було завершено 22.08.2024.

Згідно витягу з протоколу №128 засідання дисциплінарної комісії установи по розгляду матеріалів про порушення засудженими вимог режиму утримання від 29.08.2024, комісія прийняла рішення застосувати за вчинене засудженим ОСОБА_6 порушення захід дисциплінарного впливу ПКТ строком на 2 місяці та було вирішено підготувати необхідні документи для звернення до суду з приводу переведення засудженого ОСОБА_6 з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу установи.

Тобто, фактично перевірка за наслідками вчиненого проступку закінчена 29.08.2024. З поданням про можливість переведення засудженого за порушення установленого порядку відбування покарання до приміщення камерного типу адміністрація установи звернулась в той самий день, тобто в передбачений ч. 6 ст. 135 КВК України строк. Рішення судом прийнято 06.09.2024, тобто в межах строку, передбаченого ч. 3 ст. 134 КПК України.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 вересня 2024 року, якою задоволено частково подання Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» та переведено засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу строком на 1 місяць, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3