Справа № 487/9134/24
Провадження № 1-кс/487/5896/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, з повною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії оператор (ПЗРК), раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України

встановив:

18.10.2024 слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважав за можливе застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики прокурором не доведенні. Зауважив, що швидкий тест для визначення стану наркотичного сп`яніння не є належним доказом.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, підтримав позицію свого захисника. Крім того вказав, що наркотичні засоби ніколи не вживав та позитивні результати швидкого тесту не може пояснити.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002510 від 17.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що 15.06.2019 громадянин ОСОБА_4 уклав з Міністерством оборони України, в особі командира Бердянського прикордонного загону про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, строком на 3 (три) роки.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.05.2024 ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії оператор (ПЗРК) групи переносних зенітно ракетних комплексів відділення вогневої підтримки 4 прикордонної застави (з м.д. н. п. НОМЕР_1 ) 1 прикордонної кандидатури (з м.д. н.п. Томина Балка), поставлено на всі види забезпечення та він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 .

Відтак з 04.05.2019, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу 79 - го прикордонного загону останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Так 17.10.2024 близько 09 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом технічно - справного автомобіля «BMW», модель «318 І», р.н. НОМЕР_3 , win: НОМЕР_4 (з встановленими на момент ДТП р.н. 1897BG), рухався по автодорозі в Н-24 зі сторони смт. Олександрівка у бік м. Вознесенськ Миколаївської області.

У цей же час у зустрічному напрямку автомобіля «BMW», модель «318 І», по автодорозі в Н-24 зі сторони м. Вознесенськ у бік смт. Олександрівка Миколаївської області рухався технічно - справний автомобіль «DAF», модель «FT XF 105», р.н. НОМЕР_5 з напівпричепом «WIЕLTON», модель «NW3», під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «BMW», модель «318 І», рухався у світлий час доби по своїй смузі для руху зі швидкістю приблизно 130 км/год. по проїзній частині автодороги Н-24, яка має по одній смузі у кожному напрямку та розділена суцільною лінією (п. 1.1 розділ 34.1 ПДР України). При цьому відповідно до погодних умов, які склалися, дорожнє покриття сухе, без опадів, явищ що погіршували видимість, не спостерігалось.

Під`їжджаючи до заокругленої ділянки автодороги Н-24 неподалік смт. Олександрівка Миколаївської області, яка змінює напрямок руху ліворуч, ОСОБА_4 прийняв рішення здійснити маневр обгону легкових транспортних засобів, один з яких автомобіль «Audi», модель «Q7», р.н. НОМЕР_6 за кермом якого перебувала ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та іншого автомобілю (який в ході досудового розслідування не встановлено) шляхом виїзду на смугу зустрічного руху.

При цьому ОСОБА_4 , проявивши особисту необережність та злочинну недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, позбавляючи себе можливості безпечно керувати транспортним засобом, щоб не наражати на небезпеку інших учасників дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку для подальшого безпечного для всіх учасників руху, перед початком обгону та виїздом на смугу зустрічного руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, а також що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, чим порушив вимоги п. 10.1, п. 14.2(в), п. 2.3 «б», п. 2.9 «а» та п. 12.1 Правил дорожнього руху України (п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 14.2(в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані); п. 2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.9 «а» водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушуючи вказані вимоги Правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 здійснюючи обгін транспортного засобу виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення правою стороною автомобіля «BMW», модель «318 І» до передньої лівої частини автомобіля «DAF», модель «FT XF 105», р.н. НОМЕР_5 з напівпричепом «WIЕLTON», модель «NW3» під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку.

Після вказаного зіткнення відбулось післяконтактне переміщення автомобіля «BMW», модель «318 І» з передньою лівою частиною автомобіля «Audi», модель «Q7», р.н. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_8 , яка рухалась у попутному напрямку з автомобілем «BMW», модель «318 І».

Вказані дії водія ОСОБА_4 , призвели до дорожньо-транспортної пригоди, в ході розвитку якої, пасажир автомобілю «BMW», модель «318 І» - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події.

При цьому допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п. 10.1, п. 14.2(в), п. 2.3 «б», п. 2.9 «а» та п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого.

18.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 17.10.2024; фотографіями експрес тесту сечі ОСОБА_4 , в ході проведення якого у останнього виявлено канабіноїди; протоколом затримання ОСОБА_4 від 17.10.2024 року; протоколом допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення, у своїй сукупності, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того прокурор у судовому засіданні, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду, який обґрунтовується тим, що останній підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може зникнути з місця проживання. При цьому, розуміючи неминучість притягнення до кримінальної відповідальності та безальтернативність позбавлення волі як покарання за вчинене, підозрюваний може здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію; ризик знищення або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обґрунтовується тим, що на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів вини ОСОБА_4 по кримінальному провадженню планується призначити ряд експертиз. Так автомобіль, яким керував ОСОБА_4 , у вказаному кримінальному провадженні визнаний речовим доказом, вилучений під час огляду місця події та направлений на майданчик для зберігання транспортних засобів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області для зберігання. Перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може знищити або спотворити вказаний речовий доказ; ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному проваджені, який обґрунтовується тим, що не маючи обмежень у пересуванні ОСОБА_4 буде мати можливість особисто, а також через близьких осіб, схиляти свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 не покинув місце вчинення злочину, не переховувався від органів досудового розслідування та суду, має постійне місце проживання, слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором у судовому засіданні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний раніше не судимий та доказів, що підтверджують існування вказаного ризику слідчим у клопотанні та прокурором під час судового розгляду не зазначено.

При цьому, що стосується інших ризиків, слідчий суддя доходить до переконання про доведення їх існування прокурором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Прокурором під час розгляду клопотання не доведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії оператор (ПЗРК), має постійне місце реєстрації та проживання.

Отже з огляду на обсяг доведених прокурором при розгляді клопотання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та враховуючи викладені обставини, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, можливо шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу встановлюється в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід цілодобовий домашній арешт до 18.12.2024.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком на 2 місяці до 18.12.2024 року наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти), що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 покласти на працівників Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Ухвала слідчого судді діє до 18.12.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1