Номер провадження по справі 1-кп/387/190/24
У Х В А Л А

Іменем УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000174 від 14.05.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, вища освіта, не одруженого, утриманців не має, проходить військову службу за мобілізацією на посаді командира піхотного взводу, піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Добровеличківського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_5 , на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 призваний в Збройні Сили України по мобілізації від 17.11.2023 та направлений до військової частини НОМЕР_2 - командиром роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації - вважати день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Таким чином, з моменту зарахування 17.11.2023 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 на підставі наказу командира вказаної військової частини № НОМЕР_3 від 17.11.2023 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 17.11.2023, приступив до виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

13.05.2024 близько 23 години 00 хвилин ( більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у відпустці та поза виконанням своїх обов`язків з несення військової служби, проходячи повз кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване по АДРЕСА_2 , побачив раніше невідомих йому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які на лавці розпивали спиртні напої. В цей час ОСОБА_4 , як здалось ОСОБА_5 , зневажливо до нього звернувся, у відповідь останній підійшов до ОСОБА_4 і між ними сталась сварка, яка переросла в бійку в результаті якої ОСОБА_5 , діючи умисно на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізовуючи свій раптово виниклий злочиний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар в область обличчя внаслідок чого ОСОБА_4 не втримавши рівновагу впав на землю та ОСОБА_5 наніс йому ще декілька ударів ногами в тулуб, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми: осаднень волосяної частини голови, обличчя, гематом тім`яної та параорбітальної зони справа; контузії правого очного яблука, перелому нижньої стінки правої орбіти, перелому кісток носу, перелому верхньої стінкиправої верньощелепної пазухи, дрібних субарахноїдальних крововиливів лобної частки гемісфери, струсу головного мозку, які згідно пункту 2.2.2 «Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 від 17.01.1995 року, мають ознаки середнього ступеня тяжкості, та як викликають тривалий розлад здоров`я на термін більше 3-х тижнів. Також у ОСОБА_4 маються тілесні ушкодження у вигляді: саден тулуба та кістей рук, які згідно пункту 2.3.5 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» № 6 від 17.01.1995 року, мають ознаки легких.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

02.12.2024 в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_4 подано заяву від 02.12.2024 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з відмовою від обвинувачення. Заяву просив задовольнити, оскільки її заявлено добровільно, без жодного стороннього впливу, він жодних претензій до обвинуваченого не має, а тому відмовляється від обвинувачення у даному кримінальному провадженні. Зазначив, що наслідки відмови від обвинувачення йому зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_5 заяву потерпілого підтримав, проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення не заперечував.

Прокурор висловив думку щодо можливості задоволення заяви потерпілого, оскільки дане кримінальне провадження є справою приватного обвинувачення, учасники процесу примирилися, а потерпілий відмовився від подальшого обвинувачення.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, розглянувши заяву потерпілого ОСОБА_4 від 02.12.2024 про відмову від обвинувачення та матеріали справи, доходить наступних висновків

Відповідно до вимог статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див.рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах " Трофимчук проти України" від 28.10.2010 та "Боротюк проти України" від 16.12.2010, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак, для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")».

Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є, у тому числі, прокурор, потерпілий, підозрюваний, обвинувачений (підсудний).

Відповідно до вимог ч. 4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Пунктом 1 частини 1 ст. 477 КПК України встановлено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, в тому числі, статтею 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно абзацу 1, 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1, 10 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Із системного аналізу змісту правових норм, закріплених у ст.ст. 26, 56, 284, 477 КПК України убачається, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення може здійснюватись лише виключно на підставі заяви потерпілого, а у випадку відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення таке обвинувачення закривається, оскільки правом підтримувати обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення наділений виключно потерпілий.

Приймаючи до уваги, що кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 14.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення, а потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду із письмовою заявою від 02.12.2024 про відмову від підтримання обвинувачення, наслідки відмови від підтримання обвинувачення йому зрозумілі, жодних претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого потерпілий не має, сторони кримінального провадження не заперечують проти закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення, суд вважає, що подана потерпілим ОСОБА_4 заява від 02.12.2024 підлягає задоволенню, а кримінальне провадження підлягає закриттю, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати згідно з реєстром матеріалів кримінального провадження відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 26, 284, 314, 369-372, 395, 477 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву потерпілого ОСОБА_4 від 02.12.2024 про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 14.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрити у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_4 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Речові докази: медична карта амбулаторного хворого на ім'я ОСОБА_4 , яка знаходиться на зберіганні у КНП "Добровеличківська лікарня", залишити у КНП "Добровеличківська лікарня" після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

Повний текст ухвали складено 02.12.2024.

Суддя ОСОБА_7