Cправа №991/4051/24
Провадження №11-сс/991/402/24
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16.05.2024 задоволено клопотання та накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів (шляхом заборони користування та розпорядження) на майно ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон IPhone 15 Pro Мах синього кольору з чохлом (ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 ); планшет Ipad р з чохлом синього кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 .

Представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання обґрунтоване тим, що 23.05.2024 поштове відправлення надійшло до абонентської скриньки адвоката, фактично отримання відбулося 24.05.2024. Оскільки раніше представник ОСОБА_6 не могла ознайомитися з мотивами оскаржуваного судового рішення, причина пропуску строку на подання апеляційної скарги є поважною.

Щодо неповноти судового розгляду представник зазначає, що прокурор мав довести необхідність накладення арешту на майно. Однак, крім процесуальних документів на підтвердження повноважень детективів та прокурорів, до клопотання долучено лише ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку, протокол обшуку, постанову про визнання вилученого майна речовим доказом та протокол огляду телефону від 15.05.2024. Інших доказів на підтвердження обставин, наведених в клопотанні, прокурор не надав.

Невідповідність висновків обставинам справи, полягає у тому, що ухвала не містить міркувань слідчого судді про можливість використання вилучених речей як доказів. Попри доводи слідчого судді, у клопотанні немає твердження про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, а також відсутні підстави, передбачені ч.2 ст.168 КПК України, для вилучення телефона та планшета. Слідчий суддя не міг дійти висновку про наявність у телефоні листування, яке має ознаки видалення, оскільки такого протоколу огляду не надано прокурором, а досліджений протокол огляду телефону від 15.05.2024 не містить таких відомостей. Також, слідчий суддя не міг дійти висновку про виявлення в планшеті ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду (в іншій справі), оскільки протокол огляду не наданий стороною обвинувачення.

Щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону зазначає, що прокурор не навів вмотивовані підстави вважати, що вилучене майно може бути доказом у кримінальному провадженні із наданням слідчому судді доказів обставин, на які посилається.

У доповненнях до апеляційної скарги представник посилається на те, що прийняття робочою групою Міністерства розвитку громад та територій України (далі - Мінрегіон) рішення про надання згоди на укладення господарського правочину ДП «Укркомунобслуговування» та подальше повідомлення державним секретарем Мінрегіону ОСОБА_6 ДП «Укркомунобслуговування» про прийняте рішення не суперечило законодавству. ОСОБА_6 не входив до складу робочої групи, яка приймала рішення про надання згоди на укладення господарського правочину ДП «Укркомунобслуговування», та не брав участі у прийнятті такого рішення, а також він не наділений повноваженнями щодо управління об`єктами державної власності відповідно до Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про центральні органи виконавчої влади». Направлення листа за його підписом є інформуванням про певне рішення інших осіб/груп/комісій тощо, яке вчинено в межах повноважень державного секретаря.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16.05.2024, постановити нову, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) про арешт тимчасово вилученого 09.05.2024 за результатами проведення обшуку помешкання ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , майна, а саме: мобільного телефону IPhone 15 Pro Мах синього кольору з чохлом (ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 ) та планшету Ipad р з чохлом синього кольору, ІМЕІНОМЕР_3.

У запереченнях прокурор САП ОСОБА_8 зазначає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Посилається на те, що апеляційну скаргу подано після закінчення строків на апеляційне оскарження, а наведені у ній причини не є поважними, адже іншим представником ОСОБА_9 вже реалізовано право на апеляційне оскарження цієї ухвали в межах строку апеляційного оскарження; апеляційну скаргу подано на 7 день після оголошення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

В апеляційній скарзі не наведено підстав для скасування ухвали, а доводи представника зводяться до незгоди з клопотанням прокурора про арешт майна, цитування ухвали без оцінки та переліку норм КПК України, які регламентують порядок вирішення питання про арешт майна та висновків про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Просить відмовити представнику ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 в поновленні строку на апеляційне оскарження, та у іншому випадку - відмовити в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16.05.2024.

ОСОБА_6 , його представник ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибули, про поважні причини свого неприбуття суд не повідомили.

Згідно із ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. А тому апеляційна скарга розглядається без участі вказаних осіб.

У судовому засіданні представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримала вимоги апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, а прокурор САП ОСОБА_8 заперечила проти поновлення строку на подачу апеляційної скарги та задоволення такої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та прокурора САП ОСОБА_8 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на оскарження слід задовольнити, а апеляційну скаргу - визнати необґрунтованою.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Матеріалами провадження стверджується, що слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу 16.05.2024. При цьому сторони повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 була присутня у судовому засіданні. Відтак, у силу вимог ст.115, 395 КПК України строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 16.05.2024 для неї розпочався 17.05.2024 та закінчився 21.05.2024. Апеляційна скарга на це рішення надіслана на поштову адресу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду 28.05.2024, тобто після закінчення строку апеляційного оскарження.

Згідно із ч.1 ст.117, п.4 ч.3 ст.399 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи знайде підстави для його поновлення. Необізнаність із мотивами прийнятого судом рішення є об`єктивною обставиною, що перешкоджає стороні своєчасно оскаржити ухвалу суду (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №461/1434/18, провадження №51-6470кмо18).

Таким чином, враховуючи наявність поважної причини пропуску строку на оскарження - необізнаність сторони із мотивами прийнятого судом рішення, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали підлягає поновленню.

У цьому провадженні встановлено такі обставини.

Детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000088 від 22.02.2024 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.368 КК України, в ході якого встановлено, що службові особи Мінрегіону, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах ТОВ «Сітігазсервіс» з метою одержання неправомірної вигоди, надали згоду ДП «Укркомунобслуговування» на укладення значного господарського зобов`язання, внаслідок чого між останнім та ТОВ «Сітігазсервіс» було укладено низку договорів, що призвело до втрати можливості Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (далі - Мінінфраструктури) здійснювати управління/розпорядження об`єктом державної власності (цілісним комплексом споруд), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, буд. 43 . Також перевіряються обставини отримання службовими особами Мінрегіону неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у вигляді житлових (квартир) та нежитлових приміщень, за вчинення дій зі сприяння незаконній діяльності групи підприємств «КСМ Груп».

За версією слідства, Мінінфраструктури відповідно до покладених на нього завдань виконує функції з управління об`єктами державної власності (пп.55 п.4 Положення про Мінінфраструктури, затвердженого постановою Кабінету міністрів України (далі - КМУ) №460 від 30.06.2015 у редакції №1400 від 17.12.2022).

Згідно з п.1 постанови КМУ «Деякі питання управління об`єктами державної власності» №537 від 26.05.2023 вирішено передати цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій за переліком відповідно до додатку 1 (до якого входить у тому числі ДП «Укркомунобслуговування») зі сфери управління Мінрегіону до Мінінфраструктури.

05.07.2022 згідно з абз.1 п.10 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності затверджено Акт приймання-передачі цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ та організацій зі сфери управління Мінрегіону до Мінінфраструктури (до якого включено ДП «Укркомунобслуговування»).

02.11.2022 до Мінрегіону надійшло звернення ДП «Укркомунобслуговування» №408 від 01.11.2022, в якому: (1) повідомлено про отримання підприємством цілісного майнового комплексу ДА «Квіти України», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (передача відбулася на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 у справі №910/11827/21); (2) винесено на розгляд питання про надання згоди підприємству на укладення значного господарського зобов`язання (інвестиційного договору з реконструкції та будівництва на земельній ділянці, яку воно отримало) із ТОВ «Сітігазсервіс». Наказом міністра Мінрегіону ОСОБА_11 №203 від 03.11.2022 було утворено робочу групу для розгляду цього звернення.

11.11.2022 робоча група, розглянувши це звернення, надала ДП «Укркомунобслуговування» згоду на укладення господарського зобов`язання (інвестиційного договору з реконструкції та будівництва) із ТОВ «Сітігазсервіс», за умов: (1) приведення у відповідність до земельного та містобудівного законодавства проектів наданих договорів, а також правового статусу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Тираспольська, 43, у Подільському районі м. Києва ; (2) отримання ДП «Укркомунобслуговування» в результаті реалізації цього інвестиційного проекту нерухомого майна вартістю не нижче вартості земельної ділянки та нерухомості відповідно до незалежних експертних оцінок; (3) отримання нерухомого майна пропорційно черговості введення в експлуатацію черг будівництва та інших умов. Про це рішення ДП «Укркомунобслуговування» було повідомлено листом державного секретаря Мінрегіону ОСОБА_14 №7/21/12297-22 від 16.11.2022.

24.11.2022 ДП «Укркомунобслуговування» проінформувало Мінрегіон про виконання умов надання згоди в частині приведення проектів договорів, які планується укласти з ТОВ «Сітігазсервіс», у відповідність до вимог земельного та містобудівного законодавства, зі зміною правового статусу земельної ділянки, на що 01.12.2022 отримало повторну згоду Мінрегіону на укладення значного господарського зобов`язання з ТОВ «Сітігазсервіс».

Відповідно до Положення про Мінрегіон, затвердженого постановою КМУ №197 від 30.04.2014 (в редакції №850 25.09.2019), робоча група не наділена повноваженнями на прийняття таких рішень, натомість ці повноваження (функції з управління об`єктами державної власності) належать виключено міністру Мінрегіону. Членами робочої групи згоду ДП «Укркомунобслуговування» на укладення значного господарського зобов`язання з ТОВ «Сітігазсервіс» надано у вкрай стислі строки, що свідчить про нетиповий для цих правовідносин поспіх.

За наслідками надання Мінрегіоном цієї згоди між ДП «Укркомунобслуговування» та ТОВ «Сітігазсервіс» укладено: договори №09/12/2022-1 та №09/12/2022-2 від 09.12.2022; договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 09.12.2022, відповідно до якого ДП «Укркомунобслуговування» надає, а ТОВ «Сітігазсервіс» приймає в строкове користування земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (кадастровий №:91:179:0013), для реалізації останніми прав на забудову; акт приймання-передачі земельної ділянки від 09.12.2022.

Посадові особи Мінрегіону, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч наданим їм повноваженням, з метою одержання неправомірної вигоди, діючи спільно з керівництвом ДП «Укркомунобслуговування», надали ТОВ «Сітігазсервіс» право користуватись та розпоряджатись земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 , чим порушили права та законні інтереси Мінінфраструктури.

Також за вчинення окреслених дій ОСОБА_12 , який на час вчинення кримінального правопорушенням обіймав посаду міністра Мінрегіону, міг отримати неправомірну вигоду від бенефіціарного власника «КСМ Груп» ОСОБА_13 , у вигляді квартир, право власності на які було оформлено на довірених міністру осіб.

Квартири, які ймовірно були предметом неправомірної вигоди, розташовані за адресами: АДРЕСА_3 (дата державної реєстрації 18.07.2023); АДРЕСА_4 (дата державної реєстрації 12.07.2023); АДРЕСА_5 (дата державної реєстрації 22.07.2022); АДРЕСА_6 (дата державної реєстрації 12.09.2022); АДРЕСА_7 (дата державної реєстрації 12.09.2022); АДРЕСА_8 (дата державної реєстрації 12.09.2022); АДРЕСА_9 (дата державної реєстрації 12.09.2022).

23.04.2024 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду надано дозвіл на проведення обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_14 та знаходиться у фактичному його володінні з метою відшукання та вилучення таких речей і документів: паперових та електронних документів, чорнових записів, нотаток, електронних носіїв інформації, в тому числі мобільних телефонів, листування, як в паперовому, так і електронному вигляді, листування в мобільних додатках та месенджерах на електронних носіях інформації, зокрема мобільних телефонах, планшетах, ноутбуках, комп`ютерної техніки, накопичувачів на жорстких магнітних дисках, карт пам`яті, флеш-носіїв, володільцем яких є ОСОБА_6 , та на яких містяться відомості щодо обставин надання дозволу службовими особами Міністерства розвитку громад та територій України на укладання ДП «Укркомунобслуговування» з ТОВ «Сітігазсервіс»: Договору №09/12/2022-1 від 09.12.2022; Договору №09/12/2022-2 від 09.12.2022; Договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 09.12.2022; обставин подальшого приймання-передачі ТОВ «Сітігазсервіс» земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (кадастровий №:91:179:0013) за актом до Договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 09.12.2022.

09.05.2024 детективи НАБУ провели обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучили: мобільний телефон IPhone 15 Pro Мах синього кольору з чохлом (ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 ) та планшет Ipad р з чохлом синього кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 .

09.05.2024 детектив НАБУ своєю постановою зазначені електронні носії визнав речовими доказами.

13.05.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання прокурора САП ОСОБА_8 , у якому вона просила накласти арешт на вищевказане вилучене майно ОСОБА_6 .

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання, дійшов до таких висновків: телефон та планшет відповідають критеріям речових доказів; орган досудового розслідування мав передбачені ч.2 ст.168 КПК України підстави для вилучення зазначених речей; запропонований прокурором спосіб арешту майна у вигляді заборони володіти, користуватися та розпоряджатися релевантний потребам досудового розслідування у збереженні речових доказів та їхніх властивостей, та зможе запобігти їх знищенню чи пошкодженню; враховуючи характер майна, тимчасове позбавлення особи можливості відчужувати, користуватися та розпоряджатися ним не становитиме надмірного втручання та суттєвих негативних наслідків для неї; наведене у клопотанні майно належать до переліку майна, на яке згідно із ч.10 ст.170 КПК України може бути накладений арешт; арешт майна не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права, оскільки має тимчасовий характер.

Висновки слідчого судді відповідають положенням закону та встановленим обставинам, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з п.1, 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приписами ч.1 ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями абз.3 ч.2 ст.168 КПК України визначено, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідством встановлено, що ОСОБА_6 , обіймаючи посаду державного секретаря Мінрегіону, підписав лист №7/21/12297-22 від 16.11.2022, яким інформував ДП «Укркомунобслуговування» про надання згоди 11.11.2022 робочою групою згоди на укладення господарського зобов`язання (інвестиційного договору з реконструкції та будівництва) із ТОВ «Сітігазсервіс».

При цьому стороною обвинувачення не стверджується, що ОСОБА_6 брав участь у прийнятті рішення робочою групою Мінрегіону про надання згоди на укладення господарського правочину ДП «Укркомунобслуговування» чи наділений повноваженнями щодо управління об`єктами державної власності, як зазначає у своїй апеляційній скарзі представник.

Крім того, відповідно до Положення про Мінрегіон, затвердженого постановою КМУ №197 від 30.04.2014 (в редакції №850 25.09.2019), робоча група не наділена повноваженнями на прийняття рішень щодо управління об`єктами державної власності, оскільки ці повноваження належать виключено міністру Мінрегіону, а тому направлення листа з інформацією про рішення неуповноваженого органу, ставить під сумнів правомірність такого інформування.

В зв`язку з викладеним колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність в клопотанні про арешт майна посилання на причетність ОСОБА_6 до ймовірного кримінального правопорушення та, що направлення листа за підписом ОСОБА_6 є лише інформуванням про певне рішення інших осіб/груп/комісій тощо, яке вчинено в межах повноважень державного секретаря.

Під час обшуку 09.05.2024 ОСОБА_6 надав для огляду мобільний телефон та планшет, повідомив паролі доступу до них. У ході їхнього огляду виявлено інформацію, зокрема, у мобільному телефоні наявні номери телефонів осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, а також листування з ними у месенджері WhatsApp, яке містить ознаки видалення, а у планшеті - ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_15 , якою надано дозвіл на проведення обшуку за місцем знаходження ДП «Укркомунобслуговування».

Довід апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не міг дійти висновку про наявність у телефоні листування, яке має ознаки видалення, оскільки такого протоколу огляду не надано прокурором, а досліджений протокол огляду телефону від 15.05.2024 не містить таких відомостей, є помилковим, адже із протоколу огляду від 15.05.2024, долученого стороною обвинувачення до матеріалів, вбачається, що в месенджері WhatsApp у чаті листування з контактом «Служба ОСОБА_16» з номером телефону НОМЕР_4 наявні ознаки видалення повідомлення (а.п.63).

Твердження в апеляційній скарзі про помилковість висновку слідчого судді щодо наявності в планшеті тексту ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду (в іншій справі) з посиланням на відсутність у матеріалах клопотання про арешт майна протоколу огляду планшету є неспроможним, так як факт перебування в планшеті тексту такої ухвали підтверджується даними протоколом обшуку від 09.05.2024, та не заперечувався учасниками цієї слідчої дії.

Відтак, із огляду на обставини розслідуваного злочину, механізм його вчинення та ймовірну причетність до нього ОСОБА_6 , колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді, що відомості на таких пристроях можуть використовуватися як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому мобільний телефон та планшет, як матеріальні носії цих відомостей, також мають ознаки речового доказу і можуть бути використані сторонами кримінального провадження як процесуальне джерело доказів, тому можуть бути арештовані із метою збереження речових доказів, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Крім того, об`єм пам`яті вказаних технічних засобів, обсяг даних розміщених на них, свідчить про те, що якісне дослідження їхнього вмісту, встановлення наявності видалених файлів та інформації, можливе лише із залученням спеціаліста, експерта та використанням спеціальної техніки.

Тому слідчий суддя дійшов правильного висновку, що надання ОСОБА_6 телефона та планшета для огляду не свідчить про відсутність підстав для їхнього вилучення, передбачених ч.2 ст.168 КПК України.

Слідчий суддя також встановив, що телефон та планшет відповідають критеріям речових доказів, адже можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема, електронні документи, листування та інші способи контактування ОСОБА_6 з особами, які могли бути причетні до вчинення кримінального правопорушення. Це свідчить, що майно, вилучене в ході обшуку, може бути використане як доказ для встановлення обставин, що підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України, зокрема події кримінального правопорушення, обставин його вчинення, кола осіб, залучених до вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, посилання апеляційної скарги на невідповідність висновків слідчого судді обставинам справи, яке полягає у тому, що ухвала не містить міркувань слідчого судді про можливість використання вилучених речей як доказів, не відповідає дійсності.

Із положень ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу в права осіб повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (п.69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1982 у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції»). Тобто повинне існувати обґрунтоване співвідношення між засобами, що застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Оскільки досудове розслідування здійснюється за фактом зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, а також щодо одержання службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, слід визнати, що арешт мобільного телефона та планшета забезпечує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, відповідає принципу розумності, є співрозмірним, виходячи із завдань кримінального провадження, і не покладає індивідуальний та надмірний тягар на власника.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відтак, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.404, 405, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 травня 2024 року - без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4