Справа № 199/5476/24
УХВАЛА

18.07.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000025 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів без визначення застави,оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , у разі визнання його винуватим у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, він може переховуватися від суду, враховуючи й те, що 07.02.2024 ухвалою слідчого судді до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави в сумі 242240 гривень, яку було внесено 21.02.2024. В порушення вимог ухвали суду, останній обов`язки покладені судом не виконав, у зв`язку з чим 26.02.2024 ОСОБА_3 було оголошено у розшук, а кримінальне провадження було зупинено. 14.06.20245 ОСОБА_3 був розшуканий. Крім того, після застосування 15.06.2024 до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у даному кримінальному провадженні йому було повідомлено про підозру у вчинені ще кількох епізодів крадіжок, а також у незаконному заволодінні транспортними засобами. Враховуючи схильність обвинуваченого до скоєння кримінальних правопорушень, їх кількість, прокурор вважає, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 5) ч.1 ст. 177 КПК України, тобто ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 просили вирішити клопотання сторони обвинувачення на розсуд суду.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як слідує з ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до змісту обвинувального акта раніше неодноразово судимий ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Дії, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Частиною 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

16.07.2024 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло кримінальне провадження № 0000025 від 05.01.2024 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024 ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 242240 гривень.

21.02.2024 вищевказана застава у розмірі 242240 гривень відносно ОСОБА_3 була внесена та останнього звільнено з під варти.

Всупереч ухвали слідчого судді від 07.02.2024, ОСОБА_3 порушив обов`язки покладені судом, внаслідок чого ОСОБА_3 26.02.2024 було оголошено у розшук. 29.02.2024 згідно постанови слідчого, досудове розслідування кримінального провадження № 0000025 від 05.01.2024 було зупинено. 14.06.2024 обвинуваченого ОСОБА_3 було розшукано.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 будучи обізнаним, що відносно нього ухвалою суду від 07.02.2024 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативи, а саме внесення застави, усвідомлюючи ймовірну тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, всупереч вимогам ухвали суду, після внесення застави та звільнення з місць позбавлення волі, умисно залишив своє місце проживання та почав переховуватися від органів досудового розслідування, внаслідок чого його було оголошено у розшук. Таким чином ОСОБА_3 знехтував своїми обов`язками, які суд поклав на нього згідно вимог КПК України, та проігнорував відповідальність, яка може настати у зв`язку із невиконанням ним ухвали суду, тобто грубо порушив п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні крадіжок, а також незаконному заволодінні транспортними засобами, суд вважає, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, наявність на цей час ризиків, передбачених п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, в сукупності з обсягом висунутого ОСОБА_3 обвинувачення вказують на те, що продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому в повній мірі відповідатиме меті, з якою продовжується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на вік, задовільний стан здоров`я обвинуваченого, наявність не обтяжених міцних соціальних зв`язків, обвинувачення у вчиненні злочинів проти власності й безпеки руху та експлуатації транспорту, що у своїй сукупності свідчить про його підвищену соціальну небезпеку.

На переконання суду, вищенаведені обставини виправдовують продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, судом не убачається, оскільки вони не забезпечать його належної процесуальної поведінки, що й було підтверджено самим обвинуваченими ОСОБА_3 в ході досудового розслідування даного кримінального провадження.

Суд приходить до висновку, що подане клопотання сторони обвинувачення про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою побудовано на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання обвинуваченому виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а встановлені судом ризики є такими, що не відпали та продовжують існувати.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На переконання суду продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України.

Враховуючи наявність підстави, передбаченої п. 3) ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_3 у даному провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, про те був порушеним ним, суд вважає за можливе розмір застави у кримінальному провадженні не визначати.

Керуючись ст.ст. 110, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15.09.2024 включно без визначення застави.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 22.07.2024 о 13:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1