ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/289/24 Справа № 712/9006/24 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря учасники справи: прокурор підозрювана захисникОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Сосніського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Сагунівка Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , розлучена, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2024 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 20-00 год. до 06-00 год. за адресою АДРЕСА_1 строком на 2 місяці, але в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.09.2024 року включно.

Покладено на ОСОБА_6 зобов`язання:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про своє місце перебування, зміну місця свого проживання на іншу адресу та зміну контактного номеру телефону;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого.

Ухвала суду обґрунтована тим, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Проте, прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання встановлених ризиків.

Слідчий суддя врахував те, що підозрювана має постійне місце реєстрації та проживання, має місце роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей та є розлученою, та прийшов до висновку, що до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 20-00 год. до 06-00 год., строком на 2 місяці, із встановленням заборони залишати місце проживання у визначений час, оскільки у такий спосіб буде забезпечено пропорційність дотримання балансу між гарантіями виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, дотриманням належної поведінки, усуненням негативних ризиків для кримінального провадження та необхідністю недопущення зайвого втручання у приватне життя.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, просить її задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.07.2024 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 та обрання стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення судом вимог КПК України.

Постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В апеляційній скарзі вказує, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, покарання за вчинення якого передбачено строком від 6 до 10 років що, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України дає можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя не навів чітких аргументів, яким чином прокурором та слідчим не доведені вказані обставини, а послався лише на формальні чинники, а саме на те, що до підозрюваної, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід.

Також, суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та є підстави вважати, що вона може вчинити ще один тяжкий умисний злочин. Так, 25.07.2024 року вона знову передала посилку ОСОБА_9 до Черкаського слідчого ізолятора, при огляді якої було вилучено подрібнену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору із специфічним запахом.

Прокурор зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги наведені доводи сторони обвинувачення, а саме наявність ризиків передбачених: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду); п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків); п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється).

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Встановлено, у провадженні слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001055 від 29.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

26.07.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження випливає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_10 , у вчиненні інкримінованого їй правопорушення підтверджується наданими суду доказами.

Слідчий у своєму клопотанні зазначив, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 є запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив це клопотання про застосування запобіжного заходу та матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, чого не заперечує і сама підозрювана.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що вони також є обґрунтованими, зокрема, доводи щодо наявності ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, оскільки вона підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також ризик впливу на свідків, у тому числі тих, яких на цей час не встановлено, при цьому ОСОБА_6 може схилити свідків до дачі неправдивих показань та вживати заходів, спрямованих на унеможливлення здобуття органом досудового розслідування інших фактичних даних, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження. Також встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 , перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватися з такими особами, чим буде перешкоджати встановленню всіх обставин злочину та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор повідомив, що 25.07.2024 року підозрювана ОСОБА_6 знову передала посилку ОСОБА_9 до Черкаського слідчого ізолятора, при огляді якої було вилучено подрібнену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору із специфічним запахом.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що в сукупності із встановленими обставинами кримінального провадження, даними про особу підозрюваної, яка має неповнолітніх дітей, постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, приймаючи до уваги запровадження на території України воєнного стану й практику Європейського суду з прав людини запобігти встановленим слідчим суддею ризикам можливо у разі застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак проаналізувавши все вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про застосування до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а не в нічний час доби, оскільки у такий спосіб буде забезпечено виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, дотримання належної поведінки, усунення негативних ризиків для кримінального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Оскільки оспорювана ухвала не стосується запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи зміну іншого запобіжного заходу на тримання під вартою, а стосується запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відповідно, дана ухвала в частині визначення виду домашнього арешту підлягає зміні згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України з домашнього арешту у певний період доби на цілодобовий домашній арешт та з забороною покидати житло цілодобово.

Також, колегія судді вважає необхідним доповнити резолютивну частину ухвали роз`ясненнями підозрюваній положень ч. 5 ст. 181 КПК України, а також щодо покладення виконання ухвали слідчого судді на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 та покладення контролю за виконанням ухвали на прокурора у кримінальному провадженні.

В решті ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

З врахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала слідчого судді до її зміни.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2024 року змінити в частині визначення підозрюваній ОСОБА_6 часу застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби на цілодобовий домашній арешт.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2024 року доповнити абзацами.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники НПУ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Виконання ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

В решті ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді