Справа № 461/7153/24
Провадження № 1-кс/461/5320/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2024 року м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові погоджене з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , адвоката,

у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 12.03.2024 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.5 ст.27,ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в:

03 вересня 2024 року старший слідчий відділ розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

При постановленні ухвали слідчого судді про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу у розмірі не менше 1 000 000 (одного мільйона) гривень, та у разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 строком на 2 місяці наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

1) прибувати до старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_10 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

2) не відлучатися з м. Львова без дозволу старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_10 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду;

3) повідомляти старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_10 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із підозрюваними у кримінальному провадженні №0000265 від 12.03.2024, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а також із свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що 02.09.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.369-2 КК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом оперативного працівника УСР у Львівській області про виявлення ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України;

-протоколом про результати проведення НСРД, а саме аудіо-відео контролю особи ОСОБА_11 від 26.06.2024 де зафіксовані розмови за 06.05.2024 23.05.2024 між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 в ході яких ОСОБА_11 надає вказівки щодо незаконного переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України та розповідає останній про процес організації незаконного переправлення;

-протоколом про результати проведення НСРД, а саме аудіо-відео контролю особи ОСОБА_11 від 26.06.2024 де зафіксовані розмови за 08.05.2024 23.05.2024 між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в ході яких ОСОБА_11 надає вказівки ОСОБА_12 щодо організації переправлення осіб через державний кордон України;

-результатами проведення обшуку 05.07.2024 в автомобілі марки VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак: НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_11 , в ході якого виявлено та вилучено мобільні телефони якими користувався ОСОБА_11

-протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_11 , згідно якого зафіксовано переписки між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 в ході яких зафіксовано розподіл грошових коштів за незаконне переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України, та процес організації незаконного переправлення;

-довідкою щодо факту перетину державного кордону ОСОБА_17 , згідно якої ОСОБА_17 виїхала 23.06.2024

-показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які повідомили, що ОСОБА_16 перебуває за кордоном та виїхав з України на весні 2024 року;

-речовими доказами у кримінальному провадженні;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_4 підозрюється у пособництві в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, як підозрюваної, щодо неї необхідно застосувати запобіжний захід.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення прийшла до висновків, що:

-наявні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;

-вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_4 дозволяє застосування до неї запобіжний заходу, пов`язаного із позбавленням волі;

-у разі визнання винуватим ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання.

Підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали обґрунтована підозра останньої у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1)неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду.

Даний ризик обгрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та у разі визнання винною, останній загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання і це може стимулювати підозрюваного до втечі.

Крім цього, слідчий просить врахувати соціальні зв`язки ОСОБА_4 , які не перешкоджають їй покинути Львівську область та Україну і в такий спосіб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, матеріальний стан підозрюваної дає їй можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваної ОСОБА_4 до втечі.

Разом з ти також слід врахувати те, що ОСОБА_4 підозрюється у пособництві в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, а тому в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що остання будучи на волі, може використати свої зв`язки, та незаконно покинути територію України, та в такий спосіб переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

2)неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Даний ризик обгрунтовується тим, що до дня отримання матеріалів цього клопотання та додатків до нього підозрювана ОСОБА_4 не мала доступу до матеріалів досудового розслідування та їй не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак в подальшому, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності підозрювана може знищити, сховати або спотворити речі та документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та стороною обвинувачення проводиться ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів та встановлення істини у кримінальному провадженні, відтак незастосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою може привести до знищення, схову або спотворення речей та документів, речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якому він підозрюється.

3)неможливість запобігання ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Зокрема, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати на інших підозрюваних у вказаному кримінальному проваджені, а також свідків у кримінальному проваджені з метою відмови від надання показань, а також на інших осіб зокрема родичів осіб яких незаконно переправив через державний кордон України.

Разом з цим, у кримінальному провадженні призначено ряд експертиз та планується призначення ще ряду експертиз, а відтак підозрювана ОСОБА_4 з метою створення перешкод слідству та встановленню об`єктивної істини у справі, з метою подальшого уникнення від передбаченої законом відповідальності може незаконно впливати на експертів у даному кримінальному провадженні.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження судом показань (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Вказані вище дії може вчинити як сам підозрюваний, а також і залучити для цього інших осіб.

4)Зважаючи на те, що вищеописане кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 протягом тривалого періоду часу, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрювана ОСОБА_4 може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 .

Застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваної, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваної вона не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення їй про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваній цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останньою кримінальних правопорушень (злочинів). Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, згідно вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.

Крім того, при визначені суми застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно врахувати, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених умисно, з корисливих мотивів, відпрацюванням слідством інших епізодів злочинної діяльності останньої, пов`язаних з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

У даному кримінальному провадженні наявність виключності випадку, обумовлена тим, що, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_18 , набуло значного суспільного резонансу, оскільки відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених умисно з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, матеріальним станом ОСОБА_4 (перебуванням у приватній власності земельної ділянки з кадастровим номером :07:014:0102, загальною площею 0,0583 га., квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 33,5 кв.м., яка оцінюється в суму 589 000 гривень, автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» 2019 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , автомобіля марки «CITROEN JUMPY» 2006 року випуску, н.з. НОМЕР_3 ).

Також, на думку слідчого, слід врахувати суму грошових коштів отриману за організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_16 , а саме: 17000 доларів США, що станом на 19.05.2024 становила 670318,5 гривень.

За таких обставин, на думку органу досудового розслідування розмір застави ОСОБА_4 , з урахуванням виключності випадку, необхідно встановити у розмірі не менше 1 000 000 (одного мільйона) гривень. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останньої ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

Ураховуючи викладене вище, в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 , тому останній необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що зумовлено виконанням передбаченого ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження, для виконання якого орган досудового розслідування звертається із клопотанням до слідчого судді.

Просить клопотання задоволити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у ньому. Просив задовольнити подане клопотання.

Захисник ОСОБА_6 клопотання заперечив, зазначив, що ризики вказані в клопотанні є не обґрунтованими. Також, захисник не погоджується щодо визначення такого розміру застави, розмір застави є надто завищений та не реалістичним для підозрюваної, зважаючи на її рівень доходів. Розмір застави є непосильним для підозрюваної. Просили застосувати до підозрюваної запобіжний захід лише у вигляді застави у межах визначених КПК України, у разі задоволення клопотання розмір застави визначити в межах статті 182 КПК України для тяжкого злочину.

Крім цього, захисник заявив клопотання про визнання постанови про зміни грипи слідчих у даному кримінальному провадженні; про визнання протоколу про від проведення негласної слідчої дії від 26.06.2024; про визнання протоколу огляду предметів від 18.07.2024 р.; про визнання протоколу допиту світка від 05.08.2024, - не допустимими доказами у кримінальному провадженні.

Також, захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про бажання взяти адвоката ОСОБА_4 на особисту поруку. Мотивуючи тим, що адвокат ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Підстав вважати, що адвокат ОСОБА_4 може переховуватися чи ухилятися від органів дізнання чи слідства не має. Захисник готовий забезпечити явку адвоката ОСОБА_4 до органу досудового розслідування або суду для вирішення питання про зміну їй запобіжного заходу, участь у процесуальних діях.

Захисник ОСОБА_19 зобов`язується взяти адвоката ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.332 КК України на особисту поруку та ручається за належну її поведінку. Зобов`язується забезпечити її явку і при необхідності доставити її до органу дізнання, досудового слідства чи суду на першу вимогу. Просить клопотання задоволити.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію захисника ОСОБА_20 .

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала думку захисників.

Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, пояснення підозрюваної, позицію захисників, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст.184 КПК України і воно отримано підозрюваною та її захисником 02.09.2024 р. Розгляд клопотання згідно з вимогами ч.2 ст.184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваним копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000265 від 12.03.2024 за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України та за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Натомість, в ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 06.05.2024, виник злочинний умисел на протиправне збагачення, шляхом пособництва в організації незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України.

Так, ОСОБА_21 , достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вирішила незаконно збагатитися шляхом пособництва в організації за грошову винагороду незаконного переправлення громадянина ОСОБА_16 через державний кордон України до Республіки Молдова поза межами пунктів пропуску.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, але не пізніше 06.05.2024, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бажаючи виїхати за межі території України за відсутності законних підстав для виїзду в зв`язку з введенням воєнного стану, звернувся до ОСОБА_4 , з метою організації незаконного перетину ним державного кордону України.

ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, погодилася посприяти ОСОБА_16 у незаконному перетині державного кордону України та не будучи спроможною самостійно організувати незаконне переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України, в травні 2024 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 06.05.2024, звернулася до ОСОБА_11 з проханням організувати незаконне переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України за грошову винагороду.

У свою чергу ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України, з корисливих мотивів, погодився на пропозицію ОСОБА_4 та залучив до вчинення злочину невстановлену слідством особу.

При цьому ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа домовились, що за організацію незаконного переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України поза пунктом пропуску, він має надати їм грошові кошти у сумі не менше 12000 доларів США, про що ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_16 .

Після отримання згоди ОСОБА_16 на передачу грошових коштів як оплати за його переміщення через державний кордон України поза межами пункту пропуску, 06.05.2024, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, реалізовуючи злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України із Республікою Молдова поза межами пункту пропуску у ході розмови з ОСОБА_4 дав їй вказівку купити для ОСОБА_16 квиток на поїзд Львів-Одеса та взяти із собою додаткові грошові кошти для подальшої оплати його проживання в м. Одеса.

Про надані ОСОБА_11 вказівки ОСОБА_4 , діючи з умислом на сприяння в організації незаконного перетину ОСОБА_16 державного кордону України, у невстановлений органом досудового розслідування час повідомила про це останньому.

У подальшому, після прибуття ОСОБА_16 до м. Одеси, ОСОБА_11 , у невстановлений органом досудового розслідування час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, організував ОСОБА_16 місце для проживання у невстановленому досудовим розслідуванням місці та забезпечення останнього продуктами харчування під час очікування незаконного переправлення через державний кордон України.

Надалі, у період з 07.05.2024 по 18.05.2024 ОСОБА_4 , з метою виконання взятих на себе зобов`язань перед ОСОБА_16 , діючи як пособник, під час неодноразових телефонних розмов із ОСОБА_11 , повідомляла останнього про необхідність пришвидшення організації незаконного переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України та 18.05.2024, виконуючи вказівку ОСОБА_11 , надала йому контактний номер телефону дружини ОСОБА_16 .

У подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , в період часу з 18.05.2024 по 19.05.2024, здійснила незаконне переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України із Республікою Молдова поза пунктом пропуску.

Після підтвердження орієнтовно 19.05.2024, ОСОБА_16 своїм родичам факту успішного незаконного перетину ним державного кордону ОСОБА_4 , особисто ініціювавши збільшення розміру оплати за незаконне переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України на 5 тисяч доларів США, одержала від них у невстановлений досудовим розслідуванням період як оплату за незаконне переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України грошові кошти у сумі 17000 доларів США, які розділила з ОСОБА_11 та невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Так, 02.09.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом оперативного працівника УСР у Львівській області про виявлення ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України;

-протоколом про результати проведення НСРД, а саме аудіо-відео контролю особи ОСОБА_11 від 26.06.2024 де зафіксовані розмови за 06.05.2024 23.05.2024 між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 в ході яких ОСОБА_11 надає вказівки щодо незаконного переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України та розповідає останній про процес організації незаконного переправлення;

-протоколом про результати проведення НСРД, а саме аудіо-відео контролю особи ОСОБА_11 від 26.06.2024 де зафіксовані розмови за 08.05.2024 23.05.2024 між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в ході яких ОСОБА_11 надає вказівки ОСОБА_12 щодо організації переправлення осіб через державний кордон України;

-результатами проведення обшуку 05.07.2024 в автомобілі марки VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак: НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_11 , в ході якого виявлено та вилучено мобільні телефони якими користувався ОСОБА_11

-протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_11 , згідно якого зафіксовано переписки між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 в ході яких зафіксовано розподіл грошових коштів за незаконне переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України, та процес організації незаконного переправлення;

-довідкою щодо факту перетину державного кордону ОСОБА_17 , згідно якої ОСОБА_17 виїхала 23.06.2024

-показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які повідомили, що ОСОБА_16 перебуває за кордоном та виїхав з України на весні 2024 року;

-речовими доказами у кримінальному провадженні;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищевказані докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 .. Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення може бути більш ретельно досліджено в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Прокурор довів, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у пособництві в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.332 КК України.

Санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Слідчий суддя враховує те, що наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, зокрема те, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Даний ризик обгрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та у разі визнання винною, останній загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання і це може стимулювати підозрюваного до втечі.

Крім цього, соціальні зв`язки ОСОБА_4 , які не перешкоджають їй покинути Львівську область та Україну і в такий спосіб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, матеріальний стан підозрюваної дає їй можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваної ОСОБА_4 до втечі.

Разом з тим, ОСОБА_4 підозрюється у пособництві в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, а тому в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що остання будучи на волі, може використати свої зв`язки, та незаконно покинути територію України, та в такий спосіб переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Підозрювана ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик обгрунтовується тим, що до дня отримання матеріалів цього клопотання та додатків до нього підозрювана ОСОБА_4 не мала доступу до матеріалів досудового розслідування та їй не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак в подальшому, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності підозрювана може знищити, сховати або спотворити речі та документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та стороною обвинувачення проводиться ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів та встановлення істини у кримінальному провадженні, відтак незастосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може привести до знищення, схову або спотворення речей та документів, речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якому він підозрюється.

Підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Зокрема, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати інших підозрюваних у вказаному кримінальному проваджені, а також свідків у кримінальному проваджені з метою відмови від надання показань, а також на інших осіб зокрема родичів осіб яких незаконно переправив через державний кордон України.

Разом з цим, у кримінальному провадженні призначено ряд експертиз та планується призначення ще ряду експертиз, а відтак підозрювана ОСОБА_4 з метою створення перешкод слідству та встановленню об`єктивної істини у справі, з метою подальшого уникнення від передбаченої законом відповідальності може незаконно впливати на експертів у даному кримінальному провадженні. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження судом показань (ст.23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно ного.

Вказані вище дії може вчинити як сам підозрюваний, а також і залучити для цього інших осіб.

Зважаючи на те, що вищеописане кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 протягом тривалого періоду часу, тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрювана ОСОБА_4 може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, яке інкриміноване останній, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Що ж стосується клопотання захисника ОСОБА_6 про бажання взяти адвоката ОСОБА_4 на особисту поруку, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Згідно з ст. 194 КПК наявність ризиків є підставою для обрання запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід у кримінальному провадженні убезпечить від їх настання.

Заява про взяття підозрюваної ОСОБА_4 на особисту поруку, подана адвокатом ОСОБА_6 , який є Заслуженим юристом України, доктором філософії в галузі знань «Право», поважною людиною, чий авторитет та моральні принципи неодноразово підтверджувалися. Адвокат ОСОБА_6 очолює Комітет Національної асоціації адвокатів України з питань інтеграції системи адвокатури України та ЄС. За заслуги та внесок у розвиток адвокатури, адвокат ОСОБА_6 нагороджений десятками грамот, подяк, відзнак та нагрудних знаків.

У засіданні - адвокат ОСОБА_6 вказав, що він поручається за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків відповідно до ст.194 КПК України, а саме прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, повідомляти про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, а також, що йому відомі його зобов`язання.

Вимогами статті 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваної, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за неї поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість суду в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваної та забезпечити її доставлення до суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваної до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Разом з тим, враховуючи введений на даний час воєнний стан в Україні, значну віддаленість адвоката від місця проживання підозрюваної, а також обставини ймовірного інкримінованого кримінального правопорушення - не гарантує реальний вплив на поведінку підозрюваної, та значно ускладнить контроль за повним та своєчасним виконанням нею своїх процесуальних обов`язків і, як наслідок, не виключає наявних ризиків. Тому, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про взяття підозрюваної ОСОБА_4 на особисту поруку.

Що ж стосується клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимими, слідчий суддя звертає увагу на те, що обставини, зазначені захисником ОСОБА_6 , не можуть бути підставою для відмови в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки всі вищеперелічені докази свідчать про допустимість проведених слідчих дій, а певні, на його думку, невідповідності в окремих процесуальних документах не впливають на обґрунтованість підозри та законність слідчих дій.

Дослідивши матеріали клопотання у межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_4 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Відтак, враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а тому клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді триманні під вартою підставне та обґрунтоване.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, ст.182 КПК України передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину без застосування насильства, суд вважає за можливе призначити заставу.

Визначаючи розмір застави суд враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого умисно та з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, працює, має міцні соціальні зв`язки, тому з врахуванням її матеріального стану, вимог законодавства про те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання покладених на підозрювану обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї, суд приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент у розмірі, визначеному в цій ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При цьому підозрюваній ОСОБА_4 роз`яснюється, що при застосуванні відносно неї запобіжного заходу у виді застави на неї на строк до 02 листопада 2024 року включно покладаються нижчеперелічені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також підозрюваній і заставодавцю роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до органу досудового розслідування та/або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави щодо підозрюваної, стосовно якої обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ці роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.176, 183, 193, 194, 196, 197, 369, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань №19 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на строк 60 діб, тобто до 02 листопада 2024 року, включно.

Визначити підозрюваній ОСОБА_4 , заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Встановити ОСОБА_4 у випадку внесення застави, наступні обов`язки строком до 02 листопада 2024 р. з моменту внесення такої:

1) прибувати до старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_10 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

2) не відлучатися з м. Львова без дозволу старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_10 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду;

3) повідомляти старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_10 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із підозрюваними у кримінальному провадженні №0000265 від 12.03.2024, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а також із свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначені обов`язки покласти на підозрюваного строк на 2 місяці. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п.3 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя матиме право не визначати розмір застави.

В задоволенні решти вимог клопотання, - відмовити.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_22 .

В задоволенні клопотання захисника підозрюваний ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про взяття підозрюваної на особисту поруку, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 06 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1