31.10.2024 Справа № 752/3409/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/3409/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2024 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0004435 від 25.09.2020, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, зареєстрованого та жителя цього АДРЕСА_1 відповідно), раніше несудимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Києва, зареєстрованого та жителя цього АДРЕСА_2 ), раніше несудимого,

кожного окремо за ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в:

04.04.2023 до провадження судді ОСОБА_1 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004435 від 25.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кожного окремо за ч. 4 ст. 190 КК України.

30.10.2024 у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акта, перешкод для цього не вбачав, зазначив про його відповідність вимогам КПК України та про дотримання правил територіальної підсудності відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 21.03.2023.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримала позицію прокурора та просила призначити судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_8 , кожен окремо, заперечили проти призначення судового розгляду посилаючись на таке.

Так, 30.11.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_9 про скасування постанови слідчого Голосіївського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_11 про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 24.02.2021 та закриття кримінального провадження №0004435 від 25.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кожного окремо за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, при звернення до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник ОСОБА_9 звернув увагу суду на те, що напередодні винесення оскаржуваної постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку його підзахисного, а саме 19.02.2021, слідчий у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на адресу попереднього захисника підозрюваного ОСОБА_7 направив непідписане клопотання про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження, у відповідь на адресу слідчого 22.02.2021 підозрюваний ОСОБА_7 надіслав розписку про отримання вказаного клопотання про продовження строку досудового розслідування, що підтверджується роздруківкою з електронної поштової скриньки, долученої захисником в додатках до даного клопотання. Після цього, 25.02.2021 о 12:06 слідчий надіслав підписане клопотання про продовження строку досудового розслідування від 24.02.2021.

01.03.2021 стороні захисту стало відомо, що ухвалою слідчого судді від 24.02.2021 клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування повернуто слідчому, при цьому, стороні захисту не було повідомлено судом належним чином про день, час та місце судового розгляду, в це судове засідання сторона захисту не викликалась.

Захисник посилається на те, що 25.02.2021 попередній захисник підозрюваного ОСОБА_7 здійснив декілька дзвінків слідчому ОСОБА_11 з метою з`ясувати дату і час розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, що було ним подане, однак останній на телефонні дзвінки не відповідав, у зв`язку з чим на адресу слідчого було направлене смс-повідомлення, яке було залишене слідчим без відповіді, таким же чином слідчий вчинив 27.02.2021, 01.03.2021, 02.03.2021, 03.03.2021, що підтверджується додатками до цієї скарги.

З метою попередження будь-яких незаконних дій збоку органу досудового розслідування 26.02.2021 підозрюваний ОСОБА_7 разом з своїм попереднім захисником прибули до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві та звернулися до вказаного управління поліції з заявою про неухилення від слідства та суду, аналогічні заяви були подані до Голосіївського районного суду міста Києва, Київської місцевої прокуратури №1, Київської міської прокуратури, ГУНП в м. Києві. Вказане, на думку сторони захисту, підтверджує, що підозрюваний ОСОБА_7 не те що не ухилявся від органу досудового розслідування та суду, а й вчинив всі розумні і достатні дії для встановлення зв`язку зі слідчим.

01.03.2021 підозрюваний ОСОБА_7 прибув до Київської місцевої прокуратури №1 до прокурора ОСОБА_5 , однак той, за поясненням працівників охорони, перебував у суді, а тому підозрюваний ОСОБА_7 викликав працівників поліції зі служби «102» та звернувся до них із заявою про надання йому допомоги у встановленні зв`язку з прокурором ОСОБА_5 . У цей же день ОСОБА_7 особисто подав заяву до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві з проханням про допомогу у встановленні зв`язку зі слідчим ОСОБА_11 , що підтверджується відповідними заявами.

Підозрюваний ОСОБА_7 проживав за своїм місцем реєстрації та від явки до слідчого, слідчого судді та/або суду не ухилявся, невідкладно за викликом з`явився до слідчого та 09.03.2021 отримав постанову про оголошення його в розшук та зупинення досудового розслідування від 24.02.2021.

Таким чином, всі твердження сторони обвинувачення про переховування підозрюваного ОСОБА_7 , на думку захисника, є надуманими та такими, що не підтверджуються жодним доказом.

24.02.2021 старшим слідчим Голосіївського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_12 винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваних у кримінальному провадженні №0004435 з посиланням на те, що нібито під час перевірки встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , не проживає, також на те, що останньому були надіслані повістки про виклик до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві для проведення слідчих дій за його участю, водночас підозрюваний у зазначений час не з`явився, про причини неявки не повідомив, що вказує на те, що підозрюваний став ухилятися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, чим порушив обов`язки, покладені на нього згідно ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник наголошує на тому, що підозрюваний ОСОБА_7 в період часу з 23.12.2020 по 23.02.2021 утримувався під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та перебував за адресою, вказаною в ухвалі слідчого судді, при цьому відомості, як підстави для оголошення розшуку, викладені в постанові слідчого про зупинення, не відповідають дійсності, оскільки, як зазначає слідчий, він здійснював виклики підозрюваного ОСОБА_7 , а останній не прибув і поважні причини неприбуття належним чином не підтвердив. Натомість, жодного способу, яким вручається повістка про виклик у спосіб, передбачений ч. 1 ст. 135 КПК України, слідчим не було використано. Батьки ОСОБА_7 - мати ОСОБА_13 та батько ОСОБА_14 , з якими спільно проживав підозрюваний, своїми письмовими заявами підтвердили, що, починаючи з 23.12.2020 і включно до 10.03.2021 підозрюваний проживав і проживає з ними в квартирі за адресою АДРЕСА_2 , а працівники поліції чи прокуратури жодного разу за цієї адресою не прибували і нікого не розшукували (копії заяв долучено до клопотання).

Вказане, на думку сторони захисту, свідчить про те, що в період дії запобіжного заходу та після його завершення підозрюваний ОСОБА_7 проживав за своїм зареєстрованим місцем проживання, жодним чином не ухилявся від спілкування зі слідчим та не ухилявся від органу досудового розслідування.

За таких обставин, сторона захисту стверджує про те, що в старшого слідчого Голосіївського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_15 були відсутні обгрунтовані підстави для винесення постанови від 24.02.2021 про оголошення розшуку підозрюваних та зупинення досудового розслідування, оскільки відсутні будь-які підстави (в тому числі документальні підтвердження) для прийняття такого рішення, а тому вказана постанова підлягає скасуванню.

Захист звертає увагу на те, що вказана постанова носить виключно формальним характер та була спрямована на штучне зупинення перебігу строку досудового розслідування, про що свідчить і те, що у відповідь на адвокатський запит з Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України було отримано відповідь від 03.03.2023 №68аз/27/02/3-2023, з якої вбачається, що згідно з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», громадяни ОСОБА_7 , 1986 р.н. та ОСОБА_8 , 1994 р.н., у державному розшуку не перебували та не перебувають станом на 28.02.2023.

Обгрунтовуючи підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, захисник також посилається на те, що 09.03.2021 слідчий ОСОБА_16 вручив підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття сторонам матеріалів досудового розслідування. Разом із тим, сторона захисту звертає увагу суду на те, що після 09.03.2021 залишався лише 1 день строку досудового розслідування для закінчення досудового розслідування та виконання стороною обвинувачення дій, передбачених ст. 283 КПК України.

09.02.2023 у зв`язку з тим, що протягом тривалого часу стороні захисту не було відомо про долю кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_7 направив слідчому та прокурору відповідну заяву, в якій зазначив, що отримав від адвоката ОСОБА_9 копії матеріалів та вважає використаним своє право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України та просив з метою дотримання розумних строків якнайшвидше закінчити досудове розслідування та прийняти рішення, передбачене ст. 283 цього Кодексу.

Цього ж дня, тобто 09.02.2023, адвокат ОСОБА_9 надав до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві письмову заяву, в якій зазначив, що він використав своє право на ознайомлення і матеріалами кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України, адже вже ознайомився з матеріалами.

Повідомлення про завершення досудового розслідування також направлялось і адвокату ОСОБА_17 , однак строк дії договору про надання правової допомоги закінчився і продовжений не був, у зв`язку із чим станом на 09.02.2023 адвокат ОСОБА_17 не здійснював захист ОСОБА_7 , а тому відмовився від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, про що зазначив у своїй заяві від 09.02.2023, яку 10.02.2023 було зареєстровано в Голосіївському УП ГУНП в м.Києві.

Таким чином, 09.02.2023 сторона захисту в повному обсязі реалізувала своє право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, у зв`язку з чим період з 09.02.2023 і до звернення до суду з обвинувальним актом має включатися в загальний строк, визначений ст. 219 КПК України.

Враховуючи той факт, що останнім днем строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004435 було 10.02.2023, а також те, що досудове розслідування було завершено 09.03.2021, захисник стверджує, що у сторони обвинувачення залишався 1 (один) день для прийняття одного з рішень, передбачених ст. 283 КПК України.

Проте, сторона обвинувачення не здійснила жодної із дій, передбачених ст. 283 КПК України, у строк до кінця доби 11.02.2023. За таких підстав, захисник стверджує, що мають наслідки, передбачені ст. 283 та ст. 284 КПК України, а саме кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 має бути закрито, оскільки, як стає зрозуміло з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт складено слідчим, погоджено прокурором, та передано до суду 17.02.2023, тобто поза строком досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_10 , а також їх підзахисні, зазначили, що наявні обгрунтовані підстави вважати, що стороною обвинувачення при зверненні до суду з обвинувальним актом було пропущено строки, визначені ст. 219 КПК України, що тягне за собою закриття кримінального провадження №0004435 від 25.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кожного окремо за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор та представник потерпілого, кожен окремо, заперечили проти задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що в цій праві об`єкт посягання, який визначає поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» в розумінні п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, розтлумаченого об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові 13.02.2023 у справі №932/8842/20 (провадження №51-5954кмо21), відсутній, а тому клопотання сторони захисту підлягає розгляду судом.

У межах розгляду заявленого стороною захисту клопотання, судом було досліджено процесуальні рішення, такі як витяг з ЄРДР, доручення і постанови, ухвали слідчого судді, клопотання, а також змагальні документи (клопотання, заяви, скарги), які відповідно до сталої практики Верховного Суду не є доказами в розумінні положень ст. 84 КПК України (постанови від 04.08.2022 у справі №396/386/19 (провадження №51-1304км22), від 20.12.2022 у справі №757/46182/21-к (провадження №51-1849км22), від 13.06.2023 у справі №520/2703/17 (провадження №51-1291км23), від 16.01.2024 у справі №752/16205/21 (провадження №51-3672км23), від 10.04.2024 у справі №344/12022/18 (провадження №51-4947км23), від 16.07.2024 у справі №735/1121/20 (провадження №51-4808км21) та необхідні суду для прийняття рішення та вирішення вказаного клопотання.

Згідно зі ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч. 2 ст. 113 КПК України).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, законодавцем внесено низку змін до чинного КПК України стосовно строків досудового розслідування, починаючи з впровадження механізму судового контролю за строками розслідування і закінчуючи введенням процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею чітких вимог КПК України і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Цією ж статтею передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК України (ст. 294-2951 КПК України).

Таким чином, початковим моментом обраховування строків досудового розслідування є день, наступний після повідомлення особі про підозру, що свідчить про початок процедури притягнення до кримінальної відповідальності (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України), а кінцевим - день його закінчення, що, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує в часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). В межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

З долучених як стороною захисту, так і стороною обвинувачення документів вбачається, що:

- відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено 25.09.2020 за №0004435;

- 26.09.2020 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190 КК України;

- 19.11.2020 постановою керівника Київської місцевої прокуратури №1 строк досудового розслідування кримінального провадження №0004435 від 25.09.2020 за підозрою ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 26.12.2020;

- 23.12.2020 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва №752/18571/20 строк досудового розслідування кримінального провадження №0004435 від 25.09.2020 за підозрою ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України продовжено до 5 (п`яти) місяців, тобто до 26.02.2021;

- 15.01.2021 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190 КК України.

КПК України чітко не встановлює процедури обрахування строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях, де про підозру повідомлено декільком особам, однак таке повідомлення відбулося у різні проміжки часу.

Із системного аналізу норм КПК України випливає, що при вирішенні питання початку обрахування строку досудового розслідування у певному кримінальному провадженні необхідно керуватись моментом повідомлення особі про підозру. Однак, положення ст. 217 КПК України, які регулюють питання об`єднання і виділення матеріалів досудового розслідування передбачають можливість як об`єднання та і виділення в одне провадження матеріалів досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення. При цьому порядок обрахування строків таких проваджень, передбачений ч. 7 вказаної статті та ч. 6 ст. 219 КПК України передбачає, що днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше, і в такому випадку загальний строк досудового розслідування при об`єднанні кримінальних проваджень у порядку, передбаченому статтею 217 цього Кодексу, у провадженнях, які розслідувалися в один проміжок часу, визначається шляхом поглинання меншого строку більшим.

Тобто, в будь якому випадку при обчисленні строків досудового розслідування слід брати до уваги первісну підставу для обрахування такого строку, яким є повідомлення про підозру першому підозрюваному у кримінальному провадженні.

За таких обставин, строк досудового розслідування, передбачений у ст. 219 КПК України, обчислюється з моменту вчинення першої зазначеної процесуальної дії до виконання однієї з перелічених альтернативних процесуальних дій, на що звертає увагу і Верховний Суд у постанові від 21.02.2023 у справі №760/2257/22 (провадження №51-3739км22).

Відтак, з урахуванням ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23.12.2020, постановленої у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу, строк досудового розслідування цього кримінального провадження відповідно до положень ч. 4 ст. 219 КПК України становив 5 (п`ять) місяців, та днем його закінчення як щодо ОСОБА_7 , так і щодо ОСОБА_18 було визначено 26.02.2021.

При цьому, при обрахуванні строків досудового розслідування суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови.

З долучених як стороною захисту, так і стороною обвинувачення документів вбачається, що:

- 24.02.2021 постановою старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_19 досудове розслідування кримінального провадження №0004435 від 25.09.2020 зупинено у зв`язку з оголошенням в розшук підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_18 ;

- 09.03.2021 постановою старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_19 відновлено досудове розслідування кримінального провадження №0004435 від 25.09.2020.

Суд не вдається до оцінки доводів клопотання, поданого захисником ОСОБА_9 , про скасування постанови від 24.02.2021 про зупинення досудового розслідування з огляду на стадію судового провадження, а також те, що вказане процесуальне рішення сторони обвинувачення було предметом оскарження на стадії досудового розслідування до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, про що свідчать долучені прокурором копії відповідних ухвал місцевого суду (від 12.05.2021 №752/18571/20 та від 03.06.2021 №752/18571).

Таким чином, досудове розслідування було зупинено за 2 дні до закінчення його строку, а строк з 25.02.2021 по 08.03.2021 не включається у строк досудового розслідування.

Згідно із ч. 1 ст. 290 КПК України складанню обвинувального акта передує виконання прокурором або слідчим за його дорученням обов`язку повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

При цьому, за правилами ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування, передбачені ст. 219 КПК України, крім дня повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

З цього приводу об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду висловила правову позицію в постанові від 24.10.2022 у справі №216/4805/20 (провадження №51-4684кмо21), зазначивши, що з урахуванням положень ч. 5 ст. 219 КПК України у строк досудового розслідування не включається період часу, починаючи з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування. При цьому, день направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у контексті ст. 290 КПК України є безпосередньо сповіщення, доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації, адже ознайомлення не може розпочатися раніше, ніж підозрюваному та захиснику стане відомо про надання доступу до матеріалів, тому факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений.

З долучених прокурором до матеріалів судового провадження повідомлень про завершення досудового розслідування та протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування вбачається, що 09.03.2021 підозрюваний ОСОБА_7 , його захисник - адвокат ОСОБА_17 , а також підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_20 особисто отримали вказане повідомлення, про що свідчать підписи останніх на вказаних повідомленнях, тобто цей факт є належно підтвердженим, сумнівів не викликає, що також і не оспорюється сторонами кримінального провадження.

За таких обставин, незважаючи на те, що 09.03.2021 є днем винесення постанови про відновлення досудового розслідування, в силу положень ст. 290 КПК України та висновку, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.10.2022 у справі №216/4805/20 (провадження №51-4684кмо21), вказаний день зараховується у строк досудового розслідування, та в подальшому строк надання доступу до матеріалів досудового розслідування, починаючи з 10.03.2021 не включається у строк досудового розслідування, з огляду на що, в сторони обвинувачення до закінчення строку досудового розслідування залишався один день.

За таких обставин останнім днем досудового розслідування мав бути день, коли вимоги ст. 290 КПК України були б виконані і всі сторони провадження остаточно ознайомились з матеріалами досудового розслідування.

Оголошення сторонам про завершення досудового розслідування і відкриття матеріалів іншій стороні є процесуальною гарантією здійснення права на захист підозрюваним та одночасно одним із засобів перевірки повноти і всебічності проведеного досудового розслідування. Надання доступу до матеріалів кримінального провадження має здійснюватися всім без виключення учасникам.

При цьому, повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у порядку ст. 290 КПК України є процесуальною дією, яка має прямий індивідуальний характер, тобто стосується конкретного учасника кримінального провадження, та має здійснюватися окремо підозрюваному, окремо законному представнику, окремо захиснику.

Поряд з тим сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ч. 9 ст. 290 КПК України).

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами провадження, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано доступ. Такі письмові документи повинні додаватися до матеріалів кримінального провадження як підтвердження того, що кожна із сторін виконала свої обов`язки і не порушила прав учасників кримінального провадження (зокрема, права вимагати відкриття матеріалів провадження та права на ознайомлення з цими матеріалами).

Водночас кримінальні процесуальні норми не встановлюють обов`язку сторони захисту знайомитися з матеріалами, відкритими стороною обвинуваченням, і реалізація права на ознайомлення з такими матеріалами залежить від власного уявлення про його доцільність та обрану стратегію і тактику процесуальної поведінки задля досягнення бажаного процесуального результату.

Таке право кожного учасника кримінального провадження є абсолютним та може не здійснюватися виключно за їх власним волевиявленням (наприклад, відмова від такого ознайомлення). Процесуальний закон містить застереження щодо обмеження строку для ознайомлення з матеріалами, до яких надано доступ у порядку ст. 290 КПК України, і таке обмеження допускається на підставі ухвали слідчого судді, якою встановлюється певний строк (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.10.2022 у справі №216/4805/20 (провадження №51- 4684кмо21), постанови Верховного Суду від 27.12.2022 у справі №607/21493/20 (провадження №51-2663км22), від 21.02.2024 у справі №359/7681/20 (провадження №51-5201км23), від 09.07.2024 у справі №147/197/22 (провадження №51- 4165км23).

Водночас, частиною 10 статті 290 КПК регламентовано спеціальний порядок встановлення факту надання протилежній стороні доступу до матеріалів кримінального провадження. Так, у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.

Таким чином, обмеження строку для ознайомлення з матеріалами, до яких надано доступ у порядку статті 290 КПК, є крайньою мірою, яка допускається лише на підставі ухвали слідчого судді, якою встановлено певний строк для такого ознайомлення, та іншого порядку підтвердження факту відкриття матеріалів стороною кримінального провадження протилежній стороні в разі зловживання нею своїми процесуальними правами (зволікання при ознайомленні з матеріалами або відмови у письмовому підтвердженні факту надання доступу до матеріалів) КПК не передбачає (вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.05.2024 у справі №730/973/20 (провадження №51-453км24).

Системний аналіз норм ст. 290 КПК України дає підстави стверджувати, що факт завершення ознайомлення сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування може бути зафіксовано:

- у формі повного добровільного ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, та кінцевим строком реалізації такого права буде закриття протоколу ознайомлення з матеріалами досудового розслідування;

- у формі добровільної відмови від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, та кінцевим строком реалізації такого права буде отримання уповноваженою особою письмової зави учасника кримінального провадження про його небажання реалізовувати таке своє право;

- у формі процесуального примусу шляхом фіксації дати реалізації учасником кримінального провадження такого права датою, визначеною в ухвалі слідчого судді.

При цьому остання форма є способом процесуального реагування сторони обвинувачення на недотримання стороною захисту приписів ст. 28 КПК України та має застосовуватись лише в тому випадку, коли інші особи зі сторони захисту (інші підозрювані та їх захисники), в той чи інший спосіб вже реалізували своє право, передбачене ст. 290 КПК України), оскільки в протилежному випадку для таких учасників настають негативні наслідки у виді порушення ст. 6 Конвенції, яка, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, має застосовуватися у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (рішення у справах «Іванов проти України», «Карт проти Туреччини», «Вемхофф проти Німеччини» та інші). Застосування такої процедури (встановлення строку на ознайомлення ухвалою слідчого судді в порядку ч. 10 ст. 290 КПК України) призводить до того, що для такої особи, яка зловживає своїм правом та створює перешкоди іншим учасниками кримінального провадження зі сторони захисту у дотриманні приписів ст. 28 КПК України, в будь-якому випадку починається перебіг строку досудового розслідування.

До того ж, невчинення стороною обвинувачення жодних дій, визначених ст. 283 КПК України, стосовно підозрюваного, до якого застосовано захід процесуального обмеження, передбаченого ч. 10 ст. 290 КПК України, буде суперечити як приписам цієї норми, відповідно до якої особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження, так і загальним засадам кримінального провадження.

З долучених прокурором в судовому засіданні документів вбачається, що:

- 09.03.2021 у період з 14:26 по 14:46 підозрюваним ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_17 , кожним окремо, реалізовано право на ознайомлення з 1-м томом матеріалів досудового розслідування;

- 17.03.2021 у період з 10:40 по 11:15 підозрюваним ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_17 , кожним окремо, реалізовано право на ознайомлення з 2-м томом матеріалів досудового розслідування;

- 06.09.2021 у період з 18:33 по 18:40 підозрюваним ОСОБА_7 реалізовано право на ознайомлення з 3-м томом матеріалів досудового розслідування;

- 19.01.2022 у період з 11:00 по 12:05, після вступу 07.10.2021 до кримінального провадження адвоката ОСОБА_9 в якості захисника підозрюваного ОСОБА_7 , було реалізовано право на ознайомлення з 1-м, 2-м та 3-м томом матеріалів досудового розслідування адвокатом ОСОБА_9 .

При цьому, ані підозрюваним ОСОБА_8 , ані його захисником, станом на 2022 рік не було реалізовано право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, та не надано доказів на підтвердження факту небажання реалізації такого, що не оспорюється учасниками судового провадження.

Стороною обвинувачення було ініційоване перед слідчим суддею питання про застосування заходів процесуального реагування (примусу) з метою недопущення порушення приписів ст. 28 КПК України та за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.07.2022 №752/18571/20 підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику ОСОБА_21 встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 18.07.2022 включно.

За таких обставин, в силу приписів ч. 10 ст. 290 КПК України для підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників, починаючи з 19.07.2022, почався подальший відлік строку досудового розслідування після завершення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадженні, визначеного в результаті застосування заходів процесуального реагування на підставі ухвали слідчого судді (постанови Верховного Суду від 19.01.2023 у праві №362/1444/21 (провадження №51-3356км22), від 23.02.2023 у справі №752/24146/21 (провадження №51-3471км22), від 02.11.2022 у справі №752/6182/20 (провадження №51-5943км21).

Однак, стороною обвинувачення, якій на момент звернення з вищевказаним клопотанням до слідчого судді стосовно підозрюваного ОСОБА_18 та його захисника було достовірно відомо про незавершення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_7 та його захисниками - адвокатами ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , не було вжито таких процесуальних заходів щодо останніх, та як наслідок створено правовий стан, коли для одного підозрюваного - ОСОБА_7 та його захисників - зупинений відлік строку досудового розслідування, а для іншого - підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників, внаслідок умисних дій сторони обвинувачення, починаючи з 19.07.2022 такий відлік продовжився, що узгоджується з вищевказаною сталою та послідовною практикою Верховного Суду.

Що стосується продовження відліку строку досудового розслідування для підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників - адвокатів ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , то слід звернути увагу на таке.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.05.2024 у справі №756/5423/23 (провадження №51-843км24), будь-яка сторона кримінального провадження може відмовитися від ознайомлення з наданими матеріалами, проте така відмова має бути письмово підтверджена, щоб у судовому засіданні суд мав можливість переконатися, що відповідна сторона виконала приписи частин 1-3 та 6 ст. 290 КПК України щодо надання доступу до матеріалів, а сторона, якій було надано ці докази, добровільно відмовилася від ознайомлення з ними з власної волі.

Письмове підтвердження про відмову протилежної сторони від ознайомлення зі згаданими матеріалами є законною підставою для суду допустити відомості, що містяться в них, як докази (постанови Верховного Суду від 16.09.2021 у справі №522/1714/16-к (провадження №51-40км18), від 25.01.2022 у справі №361/7375/18 (провадження №51-5514км20).

Крім того, суд касаційної інстанції уже зазначав у своїх рішеннях, зокрема, в постанові від 02.02.2022 у справі №522/7444/21 (провадження №51-5234км21) про те, що за загальним правилом сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ч. 9 ст. 290 КПК). Водночас закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами провадження, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано доступ.

Про це також наголосила й об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 24.10.2022 у справі №216/4805/20 (провадження №51-4684кмо21), а також указала, що ознайомлення з матеріалами розслідування є не обов`язком, а правом, яке захист використовує на власний розсуд.

З долучених як стороною захисту, так і стороною обвинувачення документів вбачається, що:

- 09.02.2023 Голосіївським УП ГУНП у м. Києві отримано заяву підозрюваного ОСОБА_7 про відмову від подальшого ознайомлення з матеріалами досудового розслідування;

- 09.02.2023 Голосіївським УП ГУНП у м. Києві отримано заяву захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 про відмову від подальшого ознайомлення з матеріалами досудового розслідування;

- 10.02.2023 Голосіївським УП ГУНП у м. Києві отримано заяву захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_17 від 09.02.2023 про відмову від подальшого ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, станом на 10.02.2023 сторона захисту в особі підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників - адвокатів ОСОБА_17 та ОСОБА_9 вважається такою, що реалізувала своє право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування внаслідок добровільної відмови від подальшої реалізації такого права.

При цьому, як наголошує Верховний Суд у постанові від 11.07.2024 у справі №755/2303/23 (провадження №51- 7139км23), ст. 290 КПК не встановлює для сторони захисту обов`язку повідомляти про завершення ознайомлення з матеріалами кримінального провадження безпосередньо уповноваженого слідчого та, крім того, уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні, а встановлює лише обов`язок для сторін кримінального провадження письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням таких матеріалів, що і було здійснено підозрюваним ОСОБА_7 та його захисниками у письмових заявах, адресованих уповноваженому слідчому у кримінальному провадженні, які були подані ними 09.02.2023 через канцелярію органу досудового розслідування. Обов`язок підтвердження факту надання доступу до матеріалів досудового розслідування виключно прокурору встановлений лише для потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження (ч. 9 ст. 290 КПК).

Факт отримання органом досудового розслідування вказаних заяв, адресованих уповноваженому слідчому у кримінальному провадженні №0004435 від 25.09.2020, підтверджується штампом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві про прийняття кореспонденції на лицьовому аркуші вказаних заяв, та таким чином, з огляду на сталу послідовну практику Верховного Суду (постанови від 15.05.2024 у справі №756/5423/23 (провадження №51-843км24), від 11.07.2024 у справі №755/2303/23 (провадження №51-7139км23), від 16.07.2024 у справі №359/6507/23 (провадження №51-7231км23), незважаючи на те, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09.02.2023 №752/18571/20 підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_9 було встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 17.02.2023 включно, 10.02.2023 слід вважати строком, коли учасники кримінального провадження зі сторони захисту (підозрюваний ОСОБА_7 та його захисника - адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_17 ), завершили таке ознайомлення, а тому відлік строку досудового розслідування для вказаних учасників кримінального провадження зі сторони захисту продовжився саме 11.02.2023, тобто на наступний день від дати отримання стороною обвинувачення підтвердження від сторони захисту про завершення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, оскільки перебіг процесуального строку не може залежати від того, як здійснюється документообіг в організації.

Наявність ухвали слідчого судді від 09.02.2023 №752/18571/20 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не свідчить про продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні, який, згідно ч. 5 ст. 294 КПК України, поновленню не підлягає.

Вищевказані висновки узгоджуються з висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.10.2022 у справі №216/4805/20 (провадження №51-4684кмо21).

Той факт, що стороною обвинувачення суду надано було лише одну з цих заяв, а дві інші надані захисником, не впливає на суть фактів, які встановлюються на підставі цих документів, при цьому стороні обвинувачення було відомо про посилання сторони захисту на вказані заяви задовго до судового розгляду, однак жодних дій, направлених на підтвердження або спростування позиції сторони захисту прокурором зроблено не було, і за таких обставин встановлення таких фактів на підставі сукупності документів, частину з яких надано стороною захисту, а частину - стороною обвинувачення не суперечить вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 21.02.2023 справі №760/2257/22 (провадження №51-3739км22), від 20.12.2022 у справі №757/46182/21-к (провадження №51-1849км22).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням), а тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.10.2022 у справі №216/4805/20 (провадження №51-4684кмо21), постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №556/1381/18 (провадження №51-6250км19), від 01.07.2021 у справі №752/3218/20 (провадження №51-2066км21), від 21.04.2021 у справі №991/6516/20 (провадження №51-562км21), ухвали Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №712/6375/18 (провадження №51-1648ск19), від 15.03.2021 у справі №676/6116/18 (провадження №51-3301ск20), від 05.04.2021 у справі №676/804/20 (провадження №51-1656ск21).

Дії слідчого і прокурора, передбачені ч. 1 ст. 291 та ст. 293 КПК України (складення обвинувального акта, його затвердження, вручення стороні захисту та направлення до суду), є формою завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні і не є підставою для зупинення процесуальних строків після ознайомлення сторонами з матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, звернення 17.02.2023 прокурора до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_22 та ОСОБА_7 здійснено поза межами строку досудового розслідування.

Суд не приймає доводи прокурора щодо неможливості суду вирішити у підготовчому судовому засіданні питання про наявність підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки вказане суперечить імперативним приписам п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням і судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України на будь-якій стадії процесу до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті, в тому числі й під час підготовчого судового засідання, що узгоджується зі сталою та послідовною практикою Верховного Суду, викладеною як у вищезгаданих постановах, так і інших (зокрема у постановах від 17.07.2024 у справі №363/459/20 (провадження №51-1704км24), від 13.06.2024 у справі №757/28152/18-к (провадження №51- 4780км23), від 08.02.2024 у справі №643/10167/20 (провадження №51-4488км23), від 05.07.2023 у справі №235/7266/21 (провадження №51-1109км22), від 27.12.2022 у справі №607/21493/20 (провадження №51-2663км22), від 20.12.2022 у справі №757/46182/21-к (провадження №51-1849км22), 15.09.2021 у справі №711/3111/19 (провадження №51- 2890км19), від 01.07.2021 у справі №752/3218/20 (провадження №51-2066км21) та інших), та вважає, що посилання прокурора на практику Верховного Суду (постанова від 26.09.2024 у справі №161/6643/22 (провадження №51-2239км24) є нерелевантною.

При цьому, в інших судових рішеннях, на які, обґрунтовуючи неможливість вирішення судом у підготовчому судовому засіданні питання про наявність підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, посилався прокурор (постанови Верховного Суду від 18.05.2023 у справі №760/28605/21 (провадження №51-134км23), від 06.06.2023 у справі №343/828/22 (провадження №51-2574км23), то у цих постановах питання можливості чи неможливості вирішення вказаного питання на стадії підготовчого судового засідання не було предметом розгляду Верховного Суду, незважаючи на те, що ухвали суду першої інстанції у цих справах були постановлені саме за результатами підготовчого судового засідання.

З огляду на те, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів, а висновки ВП ВС - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів, суд приходить до висновку, що про неспроможність таких тверджень прокурора вказують і висновки об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що містяться у постанові від 24.10.2022 у справі №216/4805/20 (провадження №51-4684кмо21), яка звертає увагу, що перевірка судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291, 293 КПК України, а також виконання ним приписів ст. 219 КПК України у частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним у вчиненні злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи, процесуального статусу обвинуваченого, стосовно якого відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, має здійснюватися судовий розгляд.

Направлення прокурором обвинувального акта до суду після закінчення строків досудового розслідування поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, а отже унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Здійснення судового провадження за наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не суперечить нормам кримінального процесуального закону та узгоджується з послідовною практикою Верховного Суду.

При цьому, як зазначає Верховний Суд у постанові від 26.10.2022 у справі №401/217/20 (провадження №51- 136км21) приписи п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не передбачають можливості продовження кримінального провадження з метою реабілітації особи або з інших причин. Вказана норма є імперативною, й за наявності передбачених законом підстав кримінальне провадження має бути закрито. Таким рішенням не порушується принцип презумпції невинуватості, оскільки при направленні обвинувального акта до суду поза межами строку досудового розслідування особа не набуває статусу обвинуваченого, тому закриття провадження судом на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не може мати для таких осіб жодних негативних правових наслідків.

Керуючись статтями 3-28, 219, 284, 219, 314, 369-372, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - захисника ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження №0004435 від 25.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного окремо за ч. 4 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1