Справа № 366/444/24
Провадження № 1-кп/366/146/24
В И Р О К

Іменем України

07 серпня 2024 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження № 0000165 від 26.01.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привілля, Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не інвалід, не депутат, не одружений, ВПО, утриманців не має, працює охоронцем ТОВ « АДРЕСА_2 ), раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.10.2023 року, приблизно о 21 годині, більш точний час в ході досудового слідства не встановлений, ОСОБА_4 перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , на грунті особистих неприязних стосунків, які в нього склались з ОСОБА_6 , під час з`ясування стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому 3 (три) удари кулаком правої руки та 2 (два) удари кулаком лівої руки по голові та тулубу, в область грудної клітки ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, перелом 4-6 ребер справа, правобічний пневмоторакс, забої м`яких тканин обличчя, параорбітальні гематоми з крововиливами в склери, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкриміновано при викладених вище обставинах, обставини кримінального правопорушення не оспорював, пояснив причини та обставини скоєного. Зазначив, що належні висновки для себе зробив і більше подібного не повториться.

Зокрема, ОСОБА_4 повідомив, що на час вчинення кримінального правопорушення проживав в с. Шпилі у цивільному шлюбі, з дружиною та її матір`ю. Одного дня, сусід - ОСОБА_6 зламав його (тещі) щелепу, але він на це жодним чином не відреагував, лише попросив тещу не ходити до ОСОБА_6 . Однак, теща його не послухала та 24.10.2023 року знову пішла до ОСОБА_6 , а він побіг за нею. Зайшовши до будинку в якому проживав ОСОБА_6 , він вирішив пригадати останньому про побої його тещі, та сказав останньому, якщо він може ламати щелепи жінкам, то нехай спробує, зламати щелепу і йому. Після цього ОСОБА_6 почав кидатись до нього в бійку, на що він наніс йому декілька ударів по тулубу та голові, після чого ОСОБА_6 впав на землю. Коли ОСОБА_6 намагався піднятись, він наніс ще кілька ударів по голові та тулубу. Скільки ударів наніс, він не пам`ятає. Через деякий час він спілкувався з потерпілим ОСОБА_6 щодо відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю, відразу як він працевлаштується.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до вимог ч. 3, 4 ст. 349 КПК України.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення - злочин, вчинене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122КК України є нетяжким злочином.

Зокрема, ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеною особою (ВПО), інвалідностей не має, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не одружений, раніше не судимий, офіційно працевлаштований - працює охоронцем ТОВ «Сільпо Фуд» ( АДРЕСА_2 ), характеризується позитивно, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , на підставі ст. 66 КК України, суд щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, конкретні обставини вчинення правопорушення, особу винуватого, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у межах санкції частини статті у виді виправних робіт.

Даний вид покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінальних правопорушеннь та особі обвинуваченого.

Цивільний позов заявлено не було.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 12, 65, 66, ч. 1 ст. 122 КК України, ст. ст. 12, 65, 67, 70, 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) місяців виправних робіт за місцем роботи з утриманням 10 % із заробітку в дохід держави.

Запобіжний захід не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Згідно ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1