Справа №165/1189/20
Провадження №1-кп/155/28/24
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02 жовтня 2024 року місто Горохів

Колегія суддів Горохівського районного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000526 від 17 листопада 2018 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Нововолинськ, Волинської області, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: Апеляційним судом Волинської області 01 серпня 2013 року за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 27 травня 2015 року у зв`язку із заміною невідбутої частини покарання більш м`яким на 1 рік 4 місяці 15 днів виправних робіт, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Нововолинськ, Волинської області, громадянин України, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Нововолинськ, Волинської області, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Нововолинськ, Волинської області, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , згідно з ст. 89 КК України не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець міста Нововолинськ, Волинської області, громадянин України, працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 311 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Нововолинськ, Волинської області, громадянка України, працевлаштована, розлучена, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судима, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

19 вересня 2024 року прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки ризики, визначені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали, і продовжують існувати, а термін тримання під вартою обвинуваченим закінчується 05 жовтня 2024 року. У разі обрання менш суворого запобіжного заходу обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 будуть мати можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. На теперішній час у провадженні не допитано свідків та обвинувачених, не досліджено доказів, а тому існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню шляхом спілкування з іншими обвинуваченими щодо дачі неправдивих показань в суді, а також здійснювати як особисто, так і за їх сприяння тиск на свідків у кримінальному провадженні. Застосування до обвинувачених іншого запобіжного заходу за даних обставин сторона обвинувачення вважає недоцільним, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на останніх процесуальних обов`язків. Особисте зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку прокурора, не може бути застосовано, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки особа, яка б заслуговувала на довіру та зможе поручитись за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Окрім цього, суд при постановленні ухвали зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. Вивченням даних про особу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не встановлено будь-яких фактичних даних, які були б достатніми для можливості застосування щодо них менш суворого запобіжного заходу та, як наслідок, забезпечили його належну процесуальну поведінку, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту все-таки дозволятиме останнім продовжувати вчиняти протиправні дії, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів на території Волинської області. Окрім цього, суд при постановленні ухвали зобов`язаний визначити ОСОБА_7 розмір застави.

В судовому засіданні прокурор подані клопотання про продовження обвинуваченим запобіжних заходів підтримав з підстав, викладених у них.

Обвинувачені та їх захисники, кожен зокрема, просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України та доказів, що підтверджують наявність цих ризиків.

Крім того, подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_9 на два місяці, термін дії якого закінчується 07 жовтня 2024 року. Клопотання мотивоване тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: остання може переховуватись від суду чи вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявний ризик того, що обвинувачена чинитиме спроби продовжити злочинну діяльність. На думку прокурора дані ризики не зменшились, не встановлено будь-яких фактичних даних, які були б достатніми для можливості застосування щодо неї менш суворого запобіжного заходу та, як наслідок, забезпечили її належну процесуальну поведінку, а тому з метою запобігти вищенаведеним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків просив дане клопотання задовольнити.

Обвинувачена та її захисник заперечили щодо поданого клопотання, вважаючи таке безпідставним. Просять застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Крім того, прокурором подано клопотання про продовження строку дії обов`язків обвинуваченому ОСОБА_10 , визначених ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2021 року, строком на два місяці. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених умисно, повторно, організованою групою, протягом тривалого періоду часу, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, чинити тиск на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому є необхідним продовження відносно ОСОБА_10 процесуальних обов`язків, термін дії яких закінчується 07 жовтня 2024 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та визначених ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник щодо даного клопотання заперечили, просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначили про дотримання обвинуваченим його процесуальних обов`язків в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, прокурором подано клопотання про продовження строку дії обов`язків обвинуваченому ОСОБА_11 , визначених ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 19 травня 2022 року, строком на два місяці. Клопотання мотивоване тим, що згідно з повідомленням Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» від 20 травня 2022 року №СІ-1453/4 ОСОБА_11 19 травня 2022 року звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави в сумі 192100 гривень (квитанція №0.0..1 від 18 травня 2022 року). Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 07 серпня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії обов`язків відносно ОСОБА_11 до 07 жовтня 2024 року. ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, вчинених умисно, повторно, організованою групою, протягом тривалого періоду часу, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому є необхідним продовження відносно ОСОБА_11 процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_11 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

ОСОБА_11 та його захисник щодо поданого прокурором клопотання не заперечили.

Заслухавши пояснення прокурора, обвинувачених та їх захисників, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Колегією суддів встановлено, що 05 жовтня 2024 року спливає строк дії попередньої ухвали Горохівського районного суду Волинської області про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи наведені підстави у даній конкретній справі відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Судом встановлено, ОСОБА_6 та ОСОБА_17 утримуються під вартою з листопада 2019 року, а ОСОБА_7 з 17 січня 2020 року. Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пред`явлені обвинувачення у скоєнні тяжких та особливо тяжких умисних кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за найтяжче з яких санкція відповідної частини статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

За цей час було проведено та завершене досудове розслідування кримінального провадження, а обвинувальний акт направлено до суду та розпочатий судовий розгляд. Під час судового розгляду кримінального провадження допитані майже усі свідки, досліджено ряд письмових доказів.

При розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 року в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Європейський суд з прав людини у п. 74 рішення від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти росії» (Mamedova v Russia), заява №7064/05, зазначив, що «… хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину… продовження строку тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі…».

Аналізуючи у своїй правозастосовній практиці питання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути певні ризики, при цьому обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, заява №40107/02, п. 80).

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Окрім самого факту заперечення зміни запобіжного заходу на більш м`який прокурор в судовому засіданні не довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи обвинувачених, не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю давали підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених.

В даній конкретній справі, оцінюючи існування ризику з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 переховуватися від суду, колегія суддів звертає увагу на те, що з плином часу ризик переховуватися від правосуддя, котрий існував з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , зменшився. Обвинувачені тривалий час перебували в умовах ізоляції від суспільства, тому в майбутньому не є доцільним застосовувати найбільш суворий з передбачених законом запобіжних заходів, цілком достатнього застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Європейський суд в рішенні по справі «В. проти Швейцарії», заява №14379/88, від 26 січня 1993 року, п. 33, з цього приводу вказав, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою … При цьому треба враховувати характер обвинувачуваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти.

В цьому контексті колегія суддів враховує наявність у обвинувачених власної родини (матері у обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та малолітньої дитини у обвинуваченого ОСОБА_8 ), місця постійного проживання.

Водночас стороною обвинувачення не надано до суду жодних доказів, котрі дозволяли б поза розумним сумнівом припускати можливість впливу обвинувачених на свідків у кримінальному провадженні, про наявність протиправного тиску на них з боку обвинувачених (звернень з цього приводу до правоохоронних органів тощо). Доказів наявності соціальних зв`язків обвинувачених зі свідками стороною обвинувачення також не надано.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France), заява №12369/86, від 26 червня 1991 року, п. 39, визнав, що реальна небезпека чинення тиску на свідків може таки бути на початку справи, але з часом вона значно зменшується й врешті зникає зовсім. Таким чином, прокурором не було доведено існування з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ризику здійснення протиправного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Мамедова проти росії» (Mamedova v. Russia), заява №7064/05, від 01 червня 2006 року, п. 79, вказав, що на початкових стадіях розслідування ризик втручання особи у здійснення правосуддя міг виправдовувати її тримання під вартою, однак після того, як докази були зібрані, ця підстава своє значення втратила.

Оцінюючи існування з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ризику вчинити інше кримінальне правопорушення колегія суддів враховує, що інкриміновані особам діяння на теперішній час припинились зовсім, твердження сторони обвинувачення про можливість вчинити інше правопорушення є абстрактним, не підтверджене доказами у судовому засіданні, а ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення.

Так, наведені прокурором підстави для продовження строку запобіжного заходу, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час зменшились.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором в судовому засіданні, на думку колегії суддів, не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні та не доведено наявність підстав, які б надавали можливість вважати, що обов`язки передбачені ст. 194 КПК України обвинуваченими виконані не будуть.

Отже, колегія суддів вважає за можливе застосувати відносно обвинувачених більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та необхідність змінити обвинуваченим раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Також колегія суддів вважає, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_9 та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

В ході розгляду клопотання колегією суддів встановлено, що обвинувачена ОСОБА_9 , хоча раніше і не судима, однак обвинувачується у вчиненні злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання її винною у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які свідчать про те, що обвинувачена може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги, що на даний час в рамках кримінального провадження не допитані усі свідки, не досліджені усі письмові докази, колегія суддів дійшла висновку, що більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України не може запобігти доведеним під час розгляду даного клопотання ризикам, а тому обвинуваченій слід продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло з 24 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а отже запобіжний захід сам по собі також має превентивну мету. Відтак, продовження застосованого запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 колегія суддів вважає доцільним та таким, що запобігає ризикам, визначених ст. 177 КПК України.

Частиною 7 ст. 194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2021 року на обвинуваченого ОСОБА_10 було покладено обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із території міста Нововолинськ та села Будятичі Іваничівського району Волинської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками, експертами та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні; не відвідувати місця проживання свідків, експерта та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні. В подальшому, ухвалами Горохівського районного суду Волинської області термін дії вказаних обов`язків було неодноразово продовжено, востаннє до 07 жовтня 2024 року.

Прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, з метою сприяння виконанню обвинуваченим процесуальних рішень та реалізації завдань кримінального судочинства щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, колегія суддів вважає, що дане клопотання підлягає до задоволення.

При цьому колегія суддів враховує, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження не є безумовною підставою для скасування обов`язків.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 19 травня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_11 у разі внесення застави визначено наступні обов`язки: негайно з`являтися на виклик суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це суд, що здійснив виклик; не покидати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_3 , без дозволу суду; утримуватись від спілкування зі свідками та обвинуваченими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності) або інші документи, що дають право на виїзд з України.

Враховуючи те, що обвинуваченого ОСОБА_11 було звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави, закінченням 07 жовтня 2024 року строку дії обов`язків, визначених ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 19 травня 2022 року, беручи до уваги, що прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, з метою сприяння виконанню обвинуваченим процесуальних рішень та реалізації завдань кримінального судочинства щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, колегія суддів вважає, що дане клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 177, 182, 183, 194, 200 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з 02 жовтня 2024 року.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час доби з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин з 02 жовтня 2024 року терміном на два місяці, до 02 грудня 2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 на строк два місяці, тобто, до 02 грудня 2024 року включно такі обов`язки:

не відлучатись з населеного пункту АДРЕСА_9 , в якому він проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;

утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими, експертом в даному кримінальному провадженні;

докласти зусиль до пошуку роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з 02 жовтня 2024 року.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною в нічний час доби з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_10 ,з 02 жовтня 2024 року терміном на два місяці, до 02 грудня 2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 на строк два місяці, тобто, до 02 грудня 2024 року включно такі обов`язки:

не відлучатись з населеного пункту АДРЕСА_9 , в якому він проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;

утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими, експертом в даному кримінальному провадженні;

докласти зусиль до пошуку роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з 02 жовтня 2024 року.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороноюв нічний час доби з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , з 02 жовтня 2024 року терміном на два місяці, до 02 грудня 2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 на строк два місяці, тобто, до 02 грудня 2024 року включно такі обов`язки:

не відлучатись з населеного пункту АДРЕСА_9 , в якому він проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;

утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими, експертом в даному кримінальному провадженні;

докласти зусиль до пошуку роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло, що в АДРЕСА_8 , в нічний час доби з 24 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин строком на два місяці, до 02 грудня 2024 року включно.

Клопотання прокурора про продовження обов`язків обвинуваченому ОСОБА_10 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на два місяці, до 02 грудня 2024 року включно, а саме:

не відлучатися із території АДРЕСА_9 без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватися від спілкування з свідками, експертами та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

не відвідувати місця проживання свідків, експертів та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про продовження обов`язків обвинуваченому ОСОБА_11 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на два місяці, до 02 грудня 2024 року включно, а саме:

негайно з`являтися на виклик суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це суд, що здійснив виклик;

не покидати місце свого проживання, а саме: території Волинської області, без дозволу суду;

утримуватись від спілкування зі свідками та обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності) або інші документи, що дають право на виїзд з України.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити для відома в Державну установу «Луцький слідчий ізолятор», а також в відділення поліції №1 (місто Нововолинськ) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області для виконання.

Обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3