КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4382/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора третього відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року у задоволенні клопотання детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_7 , погодженого прокурором третього відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування до підозрюваної Прокурор ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001389 від 13 жовтня 2022 року - відмовлено.

Натомість, застосовано до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду; здати на зберігання закордонний паспорт, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні у позапроцесуальний спосіб.

Визначено строк дії покладених обов`язків на ОСОБА_9 до 30.07.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор третього відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - строком на 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 451 059 грн.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що порушено гарантії кримінального провадження, які спрямовані на ефективний засіб корекції неправомірної поведінки учасників кримінального судочинства - підозрюваного, який би забезпечив імовірність настання таких ризиків, як: переховування від органів досудового слідства та суду, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню іншого кримінального правопорушення. Тобто, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення підозрюваної ОСОБА_9 , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та її захисника ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001389 від 13.10.2022., за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України..

30.05.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, а саме ТОВ «КРАУКА», що полягала в умисному ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк до 30.07.2024, в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя виходив з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. При цьому, детективом у клопотання не зазначено, а прокурором в судовому засіданні не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, такого ступеню, які виправдовують застосування до підозрюваної ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Як вбачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані, оскільки встановивши відсутність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо неї запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя виходив з того, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, що підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Разом з тим, детективом та прокурором достатньо не доведено, що у кримінальному провадженні існують ризики не процесуальної поведінки ОСОБА_9 , зокрема, можливості останньою переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, такого ступеня вірогідності, запобігти яким здатен лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винуватою, дані про її особу, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, має позитивні характеристики, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі вік та стан її здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію та майновий стан, до ОСОБА_9 слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги прокурора збігаються з доводами клопотання, які враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який, на думку колегії суддів, є співмірним з особою підозрюваної, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора третього відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________

ОСОБА_2 Судді: ОСОБА_3____________ ОСОБА_4____________