Номер провадження: 11-сс/813/1272/24
Справа № 523/7050/24 1-кс/523/1534/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 перевіривши на відповідність вимогам статей 392, 396 КПК України апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Суворівського районного суду м. Одеси від 31.05.2024 про відмову у задоволені клопотання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені №0000373, внесеному до ЄРДР 23.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Суворівського районного суду м. Одеси від 31.05.2024 відмовлено у задоволені клопотання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені №0000373, внесеному до ЄРДР 23.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням приватний виконавець виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши зміст апеляційної скарги та вивчивши матеріали судового провадження, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Як убачається з матеріалів судового провадження приватний виконавець виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволені клопотання про скасування арешту майна, тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ч. 3 ст. 307 та ст. 309 КПК України.

Водночас ч. 3 ст. 309 КПК України встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, згідно з правилами статей 314-315 цього Кодексу.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом України не встановлені заборона або обмеження в реалізації права на оскарження до суду певних судових рішень під час досудового розслідування, а визначена особлива процедура оскарження апеляційного оскарження ухвал слідчого судді, яка в даному випадку не була дотримана апелянтом, що не позбавляє його права звернення в подальшому до суду за захистом своїх прав у відповідній стадії кримінального провадження.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч. 1 ст. 5 КПК України, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст. 307 та 309 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які відповідно до діючого КПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, виконуючи вимоги ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя - доповідач дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді не може бути предметом перегляду апеляційного суду, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись статтями 307, 309, 392, 399 КПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Суворівського районного суду м. Одеси від 31.05.2024 про відмову у задоволені клопотання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені №0000373, внесеному до ЄРДР 23.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та додатками.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2