У Х В А Л А

Справа №377/592/24

Провадження №1-кс/377/42/24

30 липня 2024 року слідчий суддя Славутицького міського суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі клопотання начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 05.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. З ст. 382 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

29.07.2024 року до суду надійшло клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яким безпосередньо користувався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 .

В судове засідання начальник слідчого відділення ВП №2 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 , не прибув, до суду подано заяву про розгляд клопотання без її участі, через невідкладні слідчі дії.

Власник майна ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , про час та місце судового розгляду клопотання повідомлялись за адресою проживання. В судове засідання не зёявились, причини до суду не повідомили.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звуко - та відео - записувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, вважаю правильним зробити наступний висновок.

Згідно частини 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України.

Частиною другою ст. 167 КПК України встановлюється, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 липня 2024 року, о 16 год. 07 хв. до чергової частини відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП ВП №2 Вишгородського РУП ОСОБА_6 , про те, що за порушення Правил дорожнього руху, поблизу будинку АДРЕСА_1 , ними був зупинений автомобіль ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавленим права керування транспортним засобом на підставі постанови суду терміном на 7 років та засудженим Славутицьким міським судом за ч. 1 ст. 382 КК України.

23 липня 2024 року під час проведення огляду місця події та складання протоколу про проведення огляду місця події слідчим зафіксовано наявність автомобіля, на якому рухався ОСОБА_7 Автомобіль марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, відповідно до даних ШНПУ належить ОСОБА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Після огляду автомобіль вилучено до ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

Таким чином, в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

Крім того, ОСОБА_5 під час відібрання пояснення з приводу керування ним транспортним засобом будучи позбавленим такого права на підставі рішення суду, надав працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4

24 липня 2024 року слідчим проведено огляд свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

24 липня 2024 року у кримінальному провадженні винесена постанова про визнання вище перерахованого майна та документів, речовими доказами з визначенням місця їх зберігання в порядку ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На виконання ч.1 ст.171 КПК України слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою збереження тих об`єктів, які мають статус речового доказу, збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню для збереження речових доказів у кримінальному провадженні та проведення відповідних експертиз та після проведення необхідних слідчих дій.

Слідчим суддею зазначається, що накладення арешту на вказане майно вважається за необхідним з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, забезпечення можливості проведення відповідних судових експертиз.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане вище майно з метою збереження речових доказів, на підставі чого клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на:

- автомобіль марки «ВАЗ- 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який тимчасово зберігається на території ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ;

у кримінальному провадженні №0000017 від 24.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. З ст. 382 КК України, на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та яким безпосередньо користувався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідальним за зберігання, визначити начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітанф поліції ОСОБА_3 ,

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1