Справа № 165/713/23
Провадження № 1-кп/165/167/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Нововолинського міського суду судовий розгляд кримінального провадження №0000128 від 20 лютого 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нововолинська Волинської області, українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, одружений, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, інвалідом І-ІІ групи не являється, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, суд

встановив:

ОСОБА_4 , перебуваючи з 18 квітня 2018 року на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі РТЦК та СП) як військовозобов`язаний, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, 26 жовтня 2022 року об 11 год. 45 хв. особисто отримав повістку про необхідність прибуття на 12 год. 00 хв. 28 жовтня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого призову за мобілізацією в розпорядження командира військової частини в складі команди НОМЕР_1 , для проходження військової служби під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію". Проте, ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.65 Конституції України, ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію", з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про необхідність прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ухилився від призову за мобілізацією та не прибув на 12 год. 00 хв. 28 жовтня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , для відправлення у команді НОМЕР_1 до військової частини для проходження військової служби під час мобілізації.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині не визнав, показав, що у вересні 2022 року на блокпосту у м. Володимирі йому вручили повістку для уточнення даних, та зобов`язання з`явитись для їх уточнення до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 18 жовтня 2022 року. З`явившись у вищезазначений день він пройшов військово-лікарську комісію, та черговий йому сказав, що у разі необхідності йому зателефонують. 26 жовтня 2022 року йому зателефонували з військомату, коли він прийшов туди, йому вручили повістку на 28 жовтня 2022 року. Він просив надати йому відстрочку, оскільки його наречена була вагітною, та вже невдовзі мала народити дитину, і він мав намір одружитись з нею, тому не з`явився по повістці 28 жовтня 2022 року. Одружився він 29 жовтня 2022 року. Вважає, що не ухилявся від призову по мобілізації, у задоволенні його клопотання про відстрочку відмовили. В подальшому через декілька днів він заніс у ІНФОРМАЦІЯ_5 копію свідоцтва про одруження, в подальшому його до військомату не викликали. 21 грудня 2022 року у нього народилась дочка. Підтвердив, що згідно висновку ВЛК він визнаний придатним для служби, що про наслідки неприбуття за бойовою повісткою його попереджали під час її вручення. Повістку 26 жовтня 2022 року йому вручала особа жіночої статі, на корінці повістки він розписувався два рази, зокрема і про попередження про кримінальну відповідальність. На його думку неявка по бойовій повістці у зв`язку з одруженням є поважною причиною. Зазначив, що 2016-2017 роках служив у лавах ЗСУ, звільнений з лав ЗСУ у 2018 році і був поставлений на облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 . У своїх показах наданих на стадії завершення судового розгляду пояснив, що 26 жовтня 2022 року у ТЦК він прийшов сам для отримання військового квитка, який був йому необхідний для пред`явлення у РАЦС під час одруження. В подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_5 самостійно з приводу служби в лавах ЗСУ не звертався. Просить суд його суворо не карати.

Незважаючи на такі покази обвинуваченого ОСОБА_4 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що з 09 вересня 2022 року по червень 2024 року працювала спеціалістом відділу мобілізаційної роботи у ІНФОРМАЦІЯ_4 (у м. Нововолинську). Обвинуваченому ОСОБА_4 у жовтні 2022 року в кімнаті Традицій ТЦК (9 кабінет) вона вручала бойову повістку, на яке саме число вона не пам`ятає. Він заперечував щодо отримання повістки, обґрунтовуючи тим, що у нього вагітна наречена, і він не хоче її залишати. Зазначила, що чула також, що обвинувачений в коридорі такі ж самі заперечення висловлював і начальникові відділу. Вказала, що їй відомо, що ОСОБА_4 по бойовій повістці, у визначений у ній час до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 не з`явився. В подальшому обвинуваченому неодноразово виписувались повістки про з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак жодна з них вручена йому не була, оскільки останній за місцем проживання, реєстрації був відсутній. Повідомила, що одруження, та/або народження дитини не можуть слугувати підставами для відстрочки під час мобілізації.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 20 лютого 2023 року звернувся із письмовою заявою до начальника ВП АДРЕСА_3 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України (а.с.63-67).

Вищевказана заява згідно рапорту (а.с.62) 20 лютого 2023 року була зареєстрована канцелярією ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області вх. №519/2023.

Копією витягу з ЄРДР від 20 лютого 20223 року (а.с.61) підтверджується, що було внесено відомості до ЄРДР про те, що 26 жовтня 2022 року військовозобов`язаний ОСОБА_4 отримавши повістку про мобілізацію, 28 жовтня 2022 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправлення на військову службу, тим самим ухилився від призову по мобілізації.

Копією довідки позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії від 19 вересня 2022 року №89/1632 визнаний придатним до військової служби (а.с.89).

Вищезазначені обставини підтверджуються копією картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 (а.с.89-90).

Копією військового квитка виданого на ім`я ОСОБА_4 (а.с.91-101) та копією облікової картки до військового квитка на теж саме ім`я (а.с.102-103) підтверджується, що останній є військовозобов`язаним.

Вищезазначені копії документів, які були надані начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.85) на вимогу слідчого (а.с.84), було оглянуто (а.с.104), визнано речовими доказами, та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.с.105).

Оригіналом розписки (а.с.109) підтверджується, що ОСОБА_4 26 жовтня 2022 року об 11 год. 45 хв. отримав повістку на відправку (бойову повістку), команда №А09559, НОМЕР_2 , та ознайомлений з положеннями ст.336 КК України (зворот а.с.109), про що свідчать його підписи.

Вищезазначений документ було оглянуто (а.с.107) та приєднано до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу (а.с.108)

До показів обвинуваченого ОСОБА_4 в частині, що його неявка по бойовій повістці для відправки у військову частину для проходження служби у лавах ЗСУ у зв`язку з одруженням є поважною причиною, суд відноситься критично, та сприймає такі його покази як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, оскільки у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений не мав правових підстав для відстрочки від призову на службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року. ОСОБА_4 перебуваючи на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 й отримавши 26 жовтня 2022 року повістку про виклик на 12 год. 00 хв. 28 жовтня 2022 року, усупереч ст.65 Конституції України, законам України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", п.1 додатку 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних умисно без поважних причин не з`явився до вказаного відділу та не повідомив причин своєї неявки.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності, суд визнає ОСОБА_4 винуватим в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та кваліфікує його дії за ст.336 КК України.

Суд не визнає обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 його щире каяття під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки воно не було дієвим, ні на стадії досудового розслідування, ні до завершення судового розгляду даного кримінального провадження по суті в суді, підозрюваний, а в подальшому обвинувачений ОСОБА_4 не намагався виправити наслідки вчиненого, не вживав для цього конкретних дій, не звертався до РТЦК та СП з проханням про відправку його для проходження служби у лавах ЗСУ, а як підтверджується показами допитаного у судовому засіданні свідка обвинувачений ухилявся від явки до РТЦК та СП будучи відсутнім за місцем проживання адресою зазначеною ним під час уточнення даних, та не повідомивши про інше місце проживання (перебування).

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих вину обставин, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ч.4 ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, та дані про його особу: не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.116), перебуває під консультативним наглядом у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю (а.с.116), не судимий (а.с.114), з урахуванням особи винного, маючи за мету виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, беручи до уваги те, що обвинувачений має постійне проживання та сім`ю, в якій виховується малолітня дитина (а.с. 112), його молодий вік, з огляду на конкретні фактичні обставини та характер і обставини вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства, тому суд призначає покарання ОСОБА_4 у виді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ст.336 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

В умовах збройної агресії з боку іншої держави захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, як того вимагають положення ч.1 ст.1 та ч.2 ст. 50 КК України.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочину, оскільки відмова від захисту Батьківщини може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, та в умовах воєнного стану є неприпустимою.

Встановлені судом у кримінальному провадженні обставини не дають підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, адже у такому разі буде досягнута мета злочину, якої прагне досягнути особа, що ухиляється від призову.

Підстави застосування ч.1 ст.69 КК України до покарання, яке суд призначає ОСОБА_4 відсутні.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався.

Арешт на майно у даному кримінальному провадженні не накладався.

Речові докази: копії документів щодо військовозобов`язаного ОСОБА_4 (а.с.105), оригінал розписки про отримання ОСОБА_4 повістки (а.с.108), які знаходиться у матеріалах кримінального провадження, відповідно (а.с.86-103, 109) залишити у матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.368, ст.370, ст.374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази: копії документів щодо військовозобов`язаного ОСОБА_4 , оригінал розписки про отримання повістки ОСОБА_4 , які знаходиться у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області.

Після проголошення резолютивної частини вироку, в порядку передбаченому ч.15 ст.615 КПК України, вручити учасникам провадження копії повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1