Справа № 461/1841/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/325/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000528 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_6 на вирок Галицький районний суд міста Львова від 16.02.2024 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, українки, неодруженої, дітей не має, освіта вища, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник обвинуваченої оскаржив вирок Галицький районний суд міста Львова від 16.02.2024, яким в изнано ОСОБА_7 винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 302 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді 1 року обмеження волі, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 - залишено попереднім - у виді застави.

Після набрання вироком законної сили та припинення дії запобіжного заходу у виді застави, визначеної ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.12.2020 р., буде повернуто заставодавцю ОСОБА_9 заставу у розмірі 43780 грн., внесену ним за ОСОБА_7 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Львівській області.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 11767,68 грн. витрат у вказаному кримінальному провадженні № 0000528 від 19.06.2019 року за проведення комісійної криміналістичної експертизи відео звукозапису у кримінальному провадженні № 0000528, проведеної Львівським НДІСЕ, № 6308-6313 від 28.10.2020 р.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова 10.07.2020 року на вилучене майно (речі та документи) 09.07.2020 під час проведення обшуку в приміщенні салону в приміщенні салону еротичного масажу «Ego Studio», що за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст.100 КПК України.

Адвокат просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та виправдати ОСОБА_7 , а в разі неможливості прийняття такого рішення - скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Крім того захисник просить:

- задовольнити клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими, які знаходяться в т.2 а.с. 107-109, 119-122; а також протоколу впізнання від 21.12.20220 (а.с.103-105 т.2), висновку експертів стосовно відеозапису від 28.10.2020 № 6308-6313 (а.с.112-118 т.2);

-задовольнити клопотання у яких було відмовлено судом першої інстанції, а саме про виклик в судове засідання для повторного допиту свідків сторони захисту ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (т.3 а.с.115-118);

-призначити судову криміналістичну експертизу відеозапису, яку доручити експертам Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса» або Київському науково-дослідного інституту судових експертиз (т.3 а.с.121-126).

Апелянт вважає, що судовий розгляд в суді першої інстанції проведено упереджено, необ`єктивно, невсебічно, суд віддав перевагу доказом сторони обвинувачення, не надав стороні захисту в повній мірі реалізувати свої права в наданні доказів, ячим обмежив доступ до правосуддя. Вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що в наданих суду матеріалах НСРД аудіо, відеоконтролю місця (т.2 арк 43-47, 63-66) на відеозаписах жодним чином не зафіксовано надання свідку ОСОБА_13 будь-яких інтимних послуг. Так само на відео- не зафіксовано присутність ОСОБА_7 в масажному салоні під час бесід зі свідком ОСОБА_13 . Цей факт не зазначено в рішенні суду, хоча з цим погодилася сторона обвинувачення.

Крім того в супереч показів ОСОБА_13 , три свідка захисту - ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_7 не була присутня в салоні під час співбесід з ОСОБА_13 01 липня та 09 липня 2020 року, а 01 липня 2020 року взагалі не була присутня у м. Львові, оскільки приїхала в салон лише 07 липня 2020 року. Їхала поїздом із м. Запоріжжя разом зі свідком ОСОБА_11 . Але в своєму рішенні суд не взяв до уваги покази трьох свідків сторони захисту та не обґрунтував, чому покази одного свідка ОСОБА_13 мають перевагу над показами трьох свідків захисту.

На подібні розбіжності, які стороною захисту наголошувалось аж до дебатів, суд першої інстанції не реагував та не брав до уваги.

Відсутність ОСОБА_7 в салоні під час «звідництва» зі свідком ОСОБА_13 01, 09 липня 2020 року підтверджується кількома документами, які є в справі, але їм не було надано належну оцінку (а.с.194). Правдиві покази ОСОБА_14 до уваги суд не взяв, зокрема і про те, що за голосом на відеозаписах вона впізнала, що співбесіди з ОСОБА_13 проводила не вона, а свідок ОСОБА_15 . Цього суд теж не врахував.

Апелянт наголошує, що фактично в основу вироку покладені лише покази свідка ОСОБА_13 , які спростовують інші свідки, але це у вироку не відображено. Також у вироку відсутні будь-які об`єктивні докази щодо кваліфікації утримання місця розпусти та мети наживи. В справі немає доказів, що саме ОСОБА_7 утримувала місце розпусти. Немає договорів на надання цих послуг з підписами ОСОБА_7 . Жоден інший свідок не надав покази, що саме обвинувачена була утримувачем цього приміщення або рекламувала його чи підшукувала клієнтів. То про яку кваліфікацію утримання місця можливо вести річь, коли зазначене не підтверджується жодним доказом.

Більш того під час обшуку слідством було вилучено договір оренди приміщення за адресою АДРЕСА_2 між власником приміщення ОСОБА_16 та особою на ім`я ОСОБА_17 (протокол огляду т. 2 арк 88), в якому не яким чином не фігурує ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції взято до уваги фото оголених дівчат з вилученого на обшуку ноутбуку, планшету і телефонів та велику кількість файлів з перепискою в мобільних телефонах. Але не взято до уваги відсутності жодного доказу належності цих пристроїв обвинуваченій ОСОБА_7 . Крім того під час обшуку в салоні була присутня ОСОБА_18 . На противагу, причетність до цього ноутбука обвинуваченої ОСОБА_7 стороною обвинувачення ні яким чином не зафіксовано, доказів належності не наведено, як і до інших пристроїв. Що дивно ОСОБА_19 суд в своєму рішенні погодився з позицією сторони захисту про належність цього ноутбуку ОСОБА_20 , зазначивши, що його необхідно повернути власниці ОСОБА_10 .

Стосовно кваліфікації вчинення злочину з метою наживи, то судом не підтверджено отримання ОСОБА_7 будь-яких грошей, не видно цього і на відеозаписі. Всі гроші сплачені ОСОБА_13 були знайдені в салоні, коли там не було ОСОБА_7 . Твердження ОСОБА_13 про те, що він особисто передав кошти ОСОБА_7 не знайшло підтвердження ні в матеріалах справи ні в суді.

Апелянт покликається, що неповнота судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону полягають в тому, що на початку суд оголосив порядок дослідження доказів і первинно допитав свідків, а потім досліджував докази, з чим не погоджувала сторона захисту бо тоді не було надано можливість, щоб свідки підтвердили оголошене в документах та на відео, бо суд відхилив клопотання про повторний допит свідків, що суперечить і покликанням у постановах Верховного Суду та чинному законодавству.

Апелянт наголошує на незаконності основного доказу у справі, а саме впізнання проведеного за участю свідка ОСОБА_13 по фотографіям, де він впізнав нібито особу подібну до ОСОБА_7 . Однак протокол впізнання не може бути належним доказом, бо в ньому не зафіксовані повні дані всіх учасників, зокрема понятих та особи, яка проводила слідчі дії, а також опис інших осіб пред`явлених до впізнання. Так само і запис голосів не можна вважати достатнім доказом, бо голос ОСОБА_7 чути на фоні інших голосів і розмова триває менше 5 хвилин що недостатньо для ідентифікації голосу.

Апелянт зазначає, що заявлені стороною захисту клопотання залишені судом першої інстанції без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 в невстановлений період часу, посягаючи на моральні засади суспільства, діючи умисно, з корисливих спонукань, бажаючи отримувати дохід від протиправної діяльності, що полягає в утриманні місця розпусти та наданні такого місця для здійснення розпусних дій, прийняла пропозицію невстановленої особи та взяла на себе функцію утримування місця розпусти, а саме приміщення салону еротичного масажу «Ego Studio», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , створеного невстановленою особою, для надання особами жіночої статі за грошові кошти сексуальних послуг незнайомим чоловікам. 01.07.2020, приблизно о 15:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні салону еротичного масажу «Ego Studio», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виконуючи обов`язки адміністратора вказаного масажного салону, маючи злочинний намір, спрямований на звідництво для розпусти з метою наживи, посягаючи на моральні засади суспільства, діючи умисно, прийняла дзвінок від ОСОБА_13 , який зателефонував на мобільний номер телефону НОМЕР_1 (переадресація на мобільний номер телефону НОМЕР_2 ), про який попередньо дізнався із рекламної кореспонденції масажного салону про надання послуг еротичного масажу, запропонувала клієнту перелік послуги еротичного масажу їх вартість, та пропозицію прибути та отримати такий масаж в приміщенні масажного салону «Ego Studio», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та повідомила про можливість вибору дівчат, які будуть надавати такі послуги.

В подальшому, 01.07.2020 о 15:30 год. до приміщення салону еротичного масажу «Ego Studio», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , прибув ОСОБА_13 , в приміщенні якого ОСОБА_7 , виконуючи обов`язки адміністратора, вказаного масажного салону, маючи злочинний намір, спрямований на звідництво для розпусти з метою наживи, виступаючи посередником, запропонувала на вибір дівчат салону еротичного масажу «Ego Studio» для надання платних сексуальних послуг, які полягали в задоволенні статевої пристрасті шляхом еротичного масажу, за грошові кошти. Для проведення еротичного масажу, ОСОБА_7 , запропонувала ОСОБА_13 обрати одну із двох представлених дівчат, які назвались « ОСОБА_21 » та « ОСОБА_22 ». ОСОБА_13 , обрав одну з двох представлених дівчат, а саме: ОСОБА_23 , яка назвалась як « ОСОБА_21 ». В цей час ОСОБА_7 , зобов`язала його сплатити вартість наданих послуги в сумі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень за одну годину надання послуг. Після чого надала приміщення однієї з кімнат салону еротичного масажу «Ego Studio», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для вчинення розпусних дій та надання платних сексуальних послуг. В подальшому, в приміщенні однієї з кімнат салону еротичного масажу «Ego Studio», ОСОБА_13 були надані інтимні послуги ОСОБА_23 , що полягали в задоволенні статевої пристрасті шляхом еротичного масажу.

В цей час ОСОБА_7 здійснювала контроль часу надання сексуальних послуг ОСОБА_13 , дотримання клієнтом встановлених правил поведінки салону еротичного масажу «Ego Studio», а отримані грошові кошти за надання платних сексуальних послуг, розподілила між учасниками злочину, згідно раніше досягнутих домовленостей.

Крім цього, 09.07.2020, о 14:23 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні салону еротичного масажу «Ego Studio», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виконуючи обов`язки адміністратора вказаного масажного салону, маючи злочинний намір, спрямований на звідництво для розпусти з метою наживи, посягаючи на моральні засади суспільства, діючи умисно, прийняла дзвінок від ОСОБА_13 , який зателефонував на мобільний номер телефону НОМЕР_1 (переадресація на мобільний номер телефону НОМЕР_2 ), про який попередньо дізнався із рекламної кореспонденції масажного салону про надання послуг еротичного масажу, запропонувала клієнту перелік послуги еротичного масажу їх вартість, та пропозицію прибути та отримати такий масаж в приміщенні масажного салону «Ego Studio», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та повідомила про можливість вибору дівчат, які будуть надавати такі послуги.

В подальшому, 09.07.2020 о 15:00 год. до приміщення салону еротичного масажу «Ego Studio», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , прибув ОСОБА_13 , в приміщенні якого ОСОБА_7 , виконуючи обов`язки адміністратора, вказаного масажного салону, маючи злочинний намір, спрямований на звідництво для розпусти з метою наживи, виступаючи посередником, запропонувала на вибір дівчат салону еротичного масажу «Ego Studio» для надання платних сексуальних послуг, які полягали в задоволенні статевої пристрасті шляхом еротичного масажу, за грошові кошти. Для проведення еротичного масажу, ОСОБА_7 , запропонувала ОСОБА_13 обрати одну із чотирьох представлених дівчат, а саме: ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , обрав одну з чотирьох представлених дівчат, а саме: ОСОБА_23 , яка назвалась як « ОСОБА_21 », в цей час ОСОБА_7 , зобов`язала його сплатити вартість наданих послуги в сумі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень за одну годину надання послуг. Після чого надала приміщення однієї з кімнат під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », салону еротичного масажу «Ego Studio», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для вчинення розпусних дій та надання платних сексуальних послуг. В подальшому, в приміщенні кімнат під назвою «Room 5», салону еротичного масажу «Ego Studio», ОСОБА_13 були надані інтимні послуги ОСОБА_23 , що полягали в задоволенні статевої пристрасті шляхом еротичного масажу.

Заслухавши доповідача, думку захисника-адвокат ОСОБА_6 , підтриману обвинуваченою ОСОБА_7 , про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі, міркування прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити у задоволені апеляційної скарги захисника обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частинами 1, 6 ст. 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно вимог ст.. 50, 65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні нею зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, за ч.2 ст. 302 КК України, відповідає фактичним обставинам справи та є обґрунтованим.

На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_7 в утримання місць розпусти, а також звідництві для розпусти з метою наживи, доведена повністю її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.302 КК України.

Апеляційні вимоги сторони захисту були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_24 про невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Захисник зазначив, що в матеріалах НСРД відсутнє підтвердження що ОСОБА_13 надавали інтимні послуги та те, що в масажному салоні була присутня ОСОБА_7 . Водночас вказані обставини підтверджуються іншими доказами, а саме показами свідка ОСОБА_13 , який описав які інтимні послуги йому надавали. Також в протоколі впізнання за фотознімками ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_7 , як особу яка виконувала в масажному салоні функції адміністратора. Окрім цього, присутність ОСОБА_7 в масажному салоні підтверджує висновок комісійної криміналістичної експертизи відеозвукозапису від 28.10.2020 №6308-6313, яка підтвердила наявність усного мовлення під час подій 01.07.2020 та 09.07.2020.

Щодо показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ці покази є надуманими оскільки особи були працевлаштовані у масажному салоні «Ego Studio» та заінтересовані надавати неправдиві покази, також вірно зазначено у рішенні суду першої інстанції, що вказані покази спростовуються доказами які були дослідженні в ході судового розгляду.

В апеляційній скарзі сторона захисту зазначила, що під час початку обшуку 09.07.2020 в приміщенні масажного салону «Ego Studio» були присутні лише четверо дівчат, а ОСОБА_7 не було, однак таке спростовано сматеріалами справи.

Допитаний оперуповноважений ОСОБА_25 зазначив що він здійснював оперативний супровід у вказаному кримінальному провадженні та було відомо, що адміністратор масажного салону «Ego Studia» користується мобільним телефоном НОМЕР_2 . 09.07.2020 адмінстратор ОСОБА_28. після того як туди зайшов ОСОБА_13 вийшла з приміщення в подальшому коли вже тривав обшук остання приїхала на таксі та він її запросив взяти участь у проведенні обшуку вона погодилась в неї був той самий телефон з номером НОМЕР_2 який вона видала під час обшуку.

Також суперечить такій версії сторони захисту відомості протоколу НСРД від 10.07.2020 згідно якого мобільний термінал із абонентським номером НОМЕР_2 знаходився 09.07.2020 знаходився в приміщенні по АДРЕСА_2 (салон Ego Studio) в подальшому о 15:20 телефон знаходився за АДРЕСА_3 , о 16.24 телефон повернувся до приміщення по АДРЕСА_2 .

Свої аргументи сторона захисту підтверджує даними з Google maps згідно яких обвинувачена не могла так швидко добратися від торгового центру до масажного салону, шлях пішохода з АДРЕСА_2 становить 20 хв. Однак судом першої інстанції ці покликання не взяті до уваги через ряд неточностей і можливістю ОСОБА_7 добиратися у цей ТЦ на таксі або на громадському транспорті (який часто їздить на вказаному напрямку) - при цьому шлях на автотранспорті суттєво швидший та існує велика ймовірність що обвинувачена саме на таксі добиралася ТЦ «Ашан» розташований на проспекті В. Чорновола, оскільки з вказаного торговельного центру вона верталася саме на таксі.

Крім того сторона захисту долучила до матеріалів кримінального провадження інформації з наданої на адвокатський запит згідно якої ОСОБА_7 приїхала до м. Львова лише 06.07.2020 поїздом №086П Запоріжжя-1 - Львів.

Вказаним доказом сторона захисту намагається довести суду що обвинувачена ОСОБА_7 станом на 01.07.2020 не була в м. Львові. Даний документ жодним чином не свідчить про те що ОСОБА_26 не була в м. Львові, по перше - немає ніяких доказів що саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 купляла квиток на поїзд АДРЕСА_4 , відсутня інформація щодо віку особи яка купляла квитки . Немає даний і про те, чи цим квитком хтось скористався. Зазначене належним чином оцінив суд першої інстанції.

Покликання апелянта на те, що в рішенні суду не наведено жодних обставин щодо кваліфікації утримання місця розпусти та мети наживи є необгрунтованим, оскільки мета наживи доводиться наступними дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме показами свідка ОСОБА_13 який зазначив що кошти за надані інтимні послуги він передавав адміністратору масажного салону, яким була ОСОБА_7 . Кошти за інтимні послуги які були надані ОСОБА_13 були вилученні під час проведення обшуку в приміщенні масажного салону «Ego Studio».

Також доказом утримання ОСОБА_7 місця розпусти є покази свідка ОСОБА_13 який зазначив, що 01.07.2020 та 09.07.2020 саме обвинувачена ОСОБА_7 викликала масажисток щоб свідок в подальшому вибрав хто йому буде надавати послуги, обвинувачена роз`яснювала які послуги надаються і яка їх вартість, що підтверджується висновок фоноскопічної експертизи.

Відтак показаннями допитаного у судовому засіданні свідка зі зміненими анкетними даними ОСОБА_13 спростовуються доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 , не виконувала функції адміністратора у масажному салоні. Свідок підтвердив ту обставину, що обвинувачена працювала у масажному салоні, виконувала функції адміністратора даного салону, оскільки її дії свідчили про виконання нею таких функцій. Остання отримувала від свідка грошові кошти за здійснення еротичного масажу, який призведе до статевого задоволення. Зазначені обставини в сукупності з переліченими доказами беззаперечно свідчать про вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 дій, передбачених ч. 2 ст. 302 КПК України.

Щодо неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону то захисник ОСОБА_7 зазначив, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у повторному допиті свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11

Основним аргументом сторони захисту являється те, що допит вказаних свідків відбувався до дослідження письмових доказів, що унеможливило проведення допиту вказаних свідків з одночасним дослідженням результатів НСРД та з`явлення додаткових запитань, які стосуються матеріалів НСРД.

Однак судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, оскільки на стадії досудового розслідування стороні захисту були відкриті усі докази в тому числі матеріали НСРД, а тому захисник під час підготовки до допиту свідків сторони захисту ОСОБА_10 .. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 мав доступ до усіх матеріалів кримінального провадження та могли належно підготуватися до допиту.

Окрім цього, в ході первинного допиту ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 адвокат та обвинувачена ОСОБА_7 не булипозбавленні можливості задати усі необхідні запитання, в тому числі якістосувалися матеріалів кримінального провадження.

У своїй апеляційній скарзі сторона захисту зазначила, що суд першої інстанції проігнорував норми КПК та не визнав недопустимим доказом - протокол впізнання проведеного за участі свідка ОСОБА_13 від 21.12.2020.

Пред`явлення особи для впізнання від 21.12.2020 проведеним зі свідком ОСОБА_27 в ході проведення якого він впізнав дівчину на фото №1 яка розповідала йому про послуги масажного салону 01.07.2020 та 09.07.2020, тобто проведення слідчої дії відбулося у відповідності до вимог ст. 228 КПК України, при цьому положення вказаної статті не вимагає опитування всіх осіб, які пред`явлено для впізнання за фотознімками. Також у протоколі від 21.12.2020 зазначено повні анкетні дані особи яку було впізнано.

Апеляційній вимоги сторони захисту про суперечливість доказу - висновку експерта відеозвукозапису №6308-6313 віл 28.10.2020 є безпідставні.

У ході проведення вказаної експертизи експерт не клопотав щодо надання йому інших взірців мовлення ОСОБА_7 , стороною захисту не ініціювалося питання допиту експерта для з`ясування вказаних не зрозумілих для них питань під час проведення експертизи.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання висновку експерта недопустимим доказом. Дана експертиза проведена у відповідності до вимог КПК України.

Відтак колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції доведено вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 302 КК України та обвинуваченій ОСОБА_7 призначено покарання з врахуванням вимог ст. 65 КК України При цьому було враховано, що скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. ч. 2 ст. 302 КК України, є нетяжким злочином. Обставин які обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_7 не встановлено.

При цьому судом першої інстанції було прийнято рішення про можливість звільнення обвинуваченої від призначеного покарання у виді обмеження волі із застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75,76 КК України.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Апеляційні доводи захисника не спростовують встановлені в суді першої інстанції фактичні обставини справи та обґрунтування щодо фактичних обставин .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченої, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Галицький районний суд міста Львова від 16.02.2024 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України- залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: