№ 207/2723/23
№ 1-кп/207/111/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000112 за обвинуваченням

ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурором Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 заявлено чергове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , оскільки згідно ст. 177 КПК України прокурор вважає, що лише даний запобіжний захід дозволить уникнути ризиків протиправного впливу обвинувачених на свідків, скоєння ними інших правопорушень, ухилення від суду, з урахуванням того, що ступінь ризиків не знизилась. Вважає необхідним вирішити питання стосовно продовження дії запобіжного заходу у даному засіданні.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просив обрати домашній арешт відносно обох обвинувачених; вважає, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суттєво знизилась за час судового розгляду, їх існування на його думку не доведено прокурором у суді, ОСОБА_11 працювала офіційно до затримання, про що під час судового засідання в електронному вигляді ним направлено до суду відповідний доказ, за тривалий час прокурор протягом судового розгляду не довів обгрунтованість підозри.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 підтримали позицію захисника, ОСОБА_11 повідомила, що має проблеми зі здоров`ям, медична допомога надається їй неналежної якості, просить зробити запит до слідчого ізолятору.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 не вважав можливим розглядати клопотання прокурора, так як прокурор не довів направлення клопотання обвинуваченому, який перебуває в умовах слідчого ізолятору та бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, захисником же клопотання отримано лише перед засіданням, що порушує норми КПК, також прокурором не доведено ризики згідно ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 , який приймає участь у судовому розгляді в режимі відеоконференції зі слідчого ізолятору, пояснив, що клопотання прокурора отримав, підтримав свого адвоката, вважає можливим обрання йому домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_9 окремих заяв з приводу клопотання прокурора не мала.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_5 окремих заяв з приводу клопотання прокурора не мав, підтримує позицію захисту.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, захисників, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України не відпали і їх ступінь суттєво не знизилася, тому відсутні на даний час підстави для застосування більш м`якого, ніж діючий на даний час, запобіжного заходу.

Так злочин, інкримінований обвинуваченим, відноситься до особливо тяжких, обвинувачені на час затримання не працювали і не мали легального джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, відсутні дані стосовно наявності малолітніх дітей та/або інших осіб на утриманні, стосовно неможливості тримання під вартою за станом здоров`я, у справі лише розпочато судовий розгляд, однак не допитані учасники процесу, в тому числі обвинувачені, не досліджені докази.

Виходячи з викладеного, є підстави вважати реальним та обгрунтованим існування ризиків того, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які не працюють, не мають іншого легального джерела доходу, перебуваючи на волі в умовах домашнього арешту під час дії воєнного стану, можуть вчинити новий злочин, ухилятись від явки до суду, у протиправний спосіб вплинути на учасників процесу (свідків).

З урахуванням того, що кримінальне провадження перебуває у суді на стадії, коли лише розпочато судовий розгляд, однак з об`єктивних причин (зайнятість прокурора, адвокатів у інших справах) не досліджені докази, не допитувались свідки, самі обвинувачені, суд вважає, що ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків відносно обвинувачених не змінилась з часу вирішення питання про обрання запобіжного заходу і вказану обставину не спростовано стороною захисту у суді, у зв`язку з чим суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити та продовжити відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до постановлення вироку суду, але не більш ніж на 60 діб.

Відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України судом встановлено заставу відносно обвинувачених ухвалою від 04.07.2024.

Запобіжний захід у вигляді застави має відповідати тяжкості злочину та запобігати ризикам встановленим ст. 177 КПК України.

Таким чином суд вважає необхідним клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково, продовживши відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не більш ніж на 60 діб, встановивши можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є достатнім для запобігання ризикам встановленим ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сроком на 60 діб відносно обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід тримання під вартою відносно обвинувачених

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» до ухвалення вироку по справі, але не більше ніж до 28 листопада 2024 року, включно.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1