1Справа № 335/9031/24 1-кс/335/3542/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000365 від 10.06.2024 року, у відношенні:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну вищу освіту, одруженого, директора ТОВ «АРМАРІ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся із зазначеним клопотанням, погодженим з прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за дотриманням законів Національною поліцією України Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 , в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, в межах строку досудового розслідування за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити підозрюваному залишати житло цілодобово.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.06.2024 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Запорізький спуск в селищі Відрадне, Запорізького району, Запорізької області, від центру селища Відрадного до автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь». В салоні автомобіля в якості пасажира знаходився ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей же час, у зустрічному йому напрямку, здійснював рух водій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 . В салоні його автомобілю в якості пасажира знаходилась ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час руху, в районі Т-подібного перехрестя вул. Запорізький спуск з вулицею Волі в селищі Відрадне, Запорізького району, Запорізької області, водій ОСОБА_4 діючи зі злочинною недбалістю, змінив напрямок свого руху вліво та виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з автомобілем «Opel Zafira», під керуванням водія ОСОБА_9 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 , порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

Відповідно до висновку експерта №СЕ/19108-24/13406-ІТ від 26.07.2024 року, порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_4 знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експерта №3239 від 11.06.2024 року, смерть водія ОСОБА_9 настала від закритої тупої травми тулуба з розривом аорти, переломами ребер, що ускладнилось тампонадою серця кров`ю, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку експерта №1003п від 24.06.2024 року, пасажир ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у виді закритих переломів ребер ліворуч: 3-го по середньо-ключичній ліні, 4,5-го по передній паховій лінії, 12-го по лопатковій лінії, що кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Невиконання водієм автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

31.07.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, який має повну вищу освіту, одруженого, директора ТОВ «АРМАРІ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, повідомлено про те, що він підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого зафіксовано слідову інформацію, складено схему, вилучено автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що 10.06.2024 року, приблизно о 15:20 годині, знаходилась в якості пасажира в салоні автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням її чоловіка ОСОБА_9 . Під час руху по АДРЕСА_4 у напрямку центру села та побачила, що зустрічний автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 виїхав на їх смугу руху та відбулось зіткнення в результаті якого її чоловік загинув на місці ДТП а вона отримала тілесні ушкодження з якими доставлена до лікарні;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 10.06.2024 року, приблизно о 15:20 годині, знаходився в якості пасажира в салоні автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та здійснювали рух по АДРЕСА_4 та рухались від центру села до автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь». Під час руху відбулось зіткнення з зустрічним автомобілем «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 10.06.2024 року, приблизно о 15:20 годині знаходився біля перехрестя вул. Запорізький спуск та вул. Волі в с. Відрадне де контролював роботу ремонтної бригади по відновленню водогону. В цей час почув удар та побачив, що в районі перехрестя відбулось зіткнення автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після цього разом з іншими працівниками бригади надавав першу допомогу постраждалим;

- протоколами допитів свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які дали аналогічні покази та пояснили, що 10.06.2024 року, приблизно о 15:20 годині знаходились біля перехрестя вул. Запорізький спуск та вул. Волі в с. Відрадне, де виконували роботи з відновлення водогону. В цей час почули удар та побачили, що в районі перехрестя відбулось зіткнення автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після цього разом з іншими працівниками бригади надавали першу допомогу постраждалим;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила обставини за яких сталась ДТП, вказала швидкість руху транспортних засобів, їх розташування на проїзній частині та місце де відбулось зіткнення транспортних засобів;

- протоколом проведення додаткового огляду на місці пригоди за участі водія ОСОБА_4 , який пояснив відомі йому обставини за яких сталась ДТП, та місце де відбулось зіткнення транспортних засобів;

- висновком судово-медичного експерта №1003п від 24.06.2024 року, згідно якого встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у виді закритих переломів ребер ліворуч: 3-го по середньо-ключичній ліні, 4,5-го по передній паховій лінії, 12-го по лопатковій лінії, що кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

- висновком судово-медичного експерта №3239 від 11.06.2024 року, згідно якого встановлено, що смерть водія ОСОБА_9 настала від закритої тупої травми тулуба з розривом аорти, переломами ребер, що ускладнилось тампонадою серця кров`ю, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю: «Дослідження технічного стану транспортного засобу», а саме автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 за № НОМЕР_3 від 10.07.2024 року;

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю: «Дослідження технічного стану транспортного засобу», а саме автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 за № НОМЕР_4 від 12.07.2024 року;

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю: «Транспортно-трасологічні дослідження» за №СЕ-19/108-24/11384 ІТ від 17.07.2024 року;

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод за №СЕ/19108-24/13406-ІТ від 26.07.2024 року, згідно якого, порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_4 знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що спричинило смерть потерпілого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, у зв`язку з чим, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 :

- може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

На даний час підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його невідворотних наслідків, у виді смерті потерпілого ОСОБА_9 , наслідків у виді отриманих потерпілою ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що враховуючи похилий вік останньої може в подальшому негативно вплинути на стан її здоров`я, детальних показів щодо обставин та механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди не надав, що може свідчити про спроби останнього уникнути відповідальності за вчинене тяжке кримінальне правопорушення, та дає підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчинити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим підозрюваний перешкоджатиме встановленню істини по справі, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При обрані запобіжного заходу, необхідно взяти до уваги те, що ОСОБА_4 , зможе вплинути на обставини, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, шляхом незаконного впливу чи вмовляннями на потерпілу ОСОБА_10 , яка являється людиною похилого віку, яка немає близьких родичів на території України та свідків, а саме свідка ОСОБА_8 , який являється знайомим підозрюваного та на теперішній час не надав конкретних показів щодо обставин та механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди. На теперішній час є необхідність у проведенні слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 , та в залежності він наданих ним показів це може вплинути на хід досудового розслідування та встановлення істини по справі. ОСОБА_4 може схилити останніх давати неправдиві показання відносно механізму пригоди, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Таким чином, намагаючись уникнути відповідальності, ОСОБА_4 може змусити чи вмовити свідка, потерпілу змінити покази з приводу обставин ДТП, як під час досудового розслідування так і у суді.

На даний час досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні триває та маючи можливість вільно пересуватись та вільно залишати місце проживання ОСОБА_4 може впливати на свідка та потерпілу, що може перешкоджати проведенню досудового розслідування, вчинення спроб ухилення від відповідальності та не з`являтись до органу досудового розслідування, що призведе до необґрунтованого затягування проведення досудового розслідуванні, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, що дає підстави вважати, що у разі не застосування запобіжного заходу неможливо запобігти зазначеним ризикам.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення при обранні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинить спроби переховуватися від органів досудового розслідування.

З метою забезпечення дієвості інституту заходів забезпечення кримінального провадження найбільш доцільним буде обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив задовольнити з метою забезпечення виконання належної поведінки підозрюваним.

Підозрюваний щодо заявленого клопотання заперечив, зазначивши, що він не переховувався від слідства, не впливав на потерпілу. Вину у вчиненому визнає, працює, є волонтером, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного просив в задоволенні клопотання слідчого щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити. Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді більш м`який запобіжний захід. Надав суду письмові заперечення на клопотання які підтримує, в заперечення просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з наявними матеріалами кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених підозрюваним його захисником та стороною, яка підтримує державне обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладанням на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто упорушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами або без такого.

Досліджені в судовому засіданні докази обґрунтованості пред`явленої підозри є вагомими та достатніми для того, щоб слідчий суддя прийшов до висновку, що інформація, яка зазначена у повідомленні про підозру містить в собі конкретне та зрозуміле визначення підозри з посиланням на кваліфікацію відповідно до діючого кримінального законодавства України з посиланням на конкретно визначені докази, перелік яких вказаний у повідомленні про підозру.

Згідно ст. 177 КПК України, слідчий суддя при обранні міри запобіжного заходу зобов`язаний установити обґрунтованість предявленої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави уважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового слідства та /або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі доведеності його винуватості, суддя вважає, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду. можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Вказаний ризик існує та є актуальним виходячи за наступного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для застосування щодо особи цілодобового домашнього арешту, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під цілодобовий домашній арешт.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 8 років позбавлення волі.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що ризик перезовування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.

До того ж, у рішенні по справі «W проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе вплинути на обставини, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, незаконного впливати на потерпілу ОСОБА_10 , яка являється людиною похилого віку, яка немає близьких родичів на території України та свідка ОСОБА_8 , який на теперішній час не надав конкретних показів щодо обставин та механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди. На теперішній час у органу досудового розслідування є необхідність у проведенні слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 , та в залежності він наданих ним показів це беззаперечно може вплинути на хід досудового розслідування та встановлення істини по справі. Отже безвідносно до цього кримінального провадження, вказана обставина свідчить про вплив підозрюваного щодо змісту і обсягу показань свідка. Таким чином,слідчий суддя погоджується з тим, що ОСОБА_4 може схилити та вмовляти останніх давати неправдиві показання відносно механізму пригоди.

При цьому, оцінюючи можливість впливу на свідків слідчий суддя враховує те, що згідно з передбаченою КПК України процедурою отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України), суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Усі вище зазначені обставини у їх сукупності та взаємозв`язку свідчать про те, що існують ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховуються слідчим суддею при прийнятті рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та, які підтримані прокурором у судовому засіданні, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, має реальну можливість здійснювати тиск на потерпілого та свідків.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того слід зазначити, що за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого судом.

Відповідно до неодноразових рішень Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмеженим з огляду на суспільний інтерес.

В обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу, а саме особистої поруки, сторона захисту своє клопотання обґрунтовує тим, що суд повинен враховувати міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця роботи та постійного місця проживання, репутацію підозрюваного та його позитивні характеристики, те що є волонтером, його поважають і довіряють, а також клопотання депутатів ЗМР ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про прийняття рішення про взяття його на особисту поруку.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Згідно ч. 2 ст. 180 КПК України, кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Тягар доказування обставин, що свідчать про те, що особи які виявили бажання стати поручителями заслуговують на довіру або особливу довіру, а також обставин, що свідчать про фінансову спроможність вказаних осіб сплатити грошове стягнення у разі невиконання ними взятих на себе зобов`язань, покладається на сторону кримінального провадження, що заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді поруки.

У судовому засіданні опитано ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які виявили намір взяти підозрюваного на поруки і підтвердили, що ознайомлені із наслідками невиконання останніми своїх обов`язків. Надали позитивну характеристику ОСОБА_4 та зазначили про особливу довіру до нього, про те що особисто будуть забезпечувати його явку до слідства проте їх доводи, та доводи які викладені в заявах, є непереконливими, тому не беруться слідчим до уваги. Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді особистої поруки народних депутатів ЗМР за виконання підозрюваним ОСОБА_4 не може бути дієвим та не забезпечить виконанням підозрюваним обов`язків. По суворості запобіжних заходів особиста порука є одним з найм`якіших, а ОСОБА_4 підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настали тяжкі наслідки, смерть однієї особи та спричинися потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, також суд враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він підозрюється. Посилання сторони захисту, як відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання та реєстрації, міцність соціальних зв`язків, сімейний стан та наявність роботи, те ще підозрюваний є волонтером, вину визнає не виключають наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на обставини вчинення злочину, а також його наслідків та вказане у сукупності з іншими даними по справі не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого. Вказане в даному випадку не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В силу змагальності сторін кримінального провадження, захистом не спростовано тверджень прокурора, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний запобіжний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права та свободи підозрюваного слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Проаналізувавши обставини вчиненого злочину, поведінку підозрюваного на час вчинення зазначеного правопорушення та його відношення до вчиненого, наслідків вчиненого злочину, а також тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, на думку слідчого судді, зазначені обставини вказують на існування зазначених у клопотанні слідчого ризиків, але наданими матеріали не встановлено підстав вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України. Даних, які б свідчили про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчому судді не надано, тому застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну його поведінку та виконання процесуальних рішень у справі, а встановлення заборони залишати місце проживання і обмежень, передбачених ст. 194 КПК України, будуть сприяти виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків та рішень у справі, а також запобігати спробам переховуватися від суду та впливати на потерпілого та свідків.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку за доцільне частково задовольнити клопотання застосувавши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, оскільки саме такий запобіжний захід зможе, на думку слідчого судді, запобігти встановленим ризикам, а встановлені обставини свідчать про наміри органу досудового розслідування не допустити ризики, які б підривали таке розслідування, що має на меті забезпечити всебічність, повноту і неупередженість дослідження обставин у даному кримінальному провадження.

Через те, що запобіжним заходом обрано домашній арешт, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України 31.07.2024 року, тобто з цього часу почався перебіг встановленого законом двомісячного строку досудового розслідування, зазначений вище запобіжний захід застосовується до 30.09.2024 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 180 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Керуючись ст.ст. 176-178, 180, 181, 193, 194, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони протягом двох місяців залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня, в межах досудового розслідування із 09.08.2024 року до 30.09.2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 30.09.2024 року включно, наступні обов`язки:

- не відлучатися з визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту: АДРЕСА_2 у визначений судом час без дозволу слідчого, прокурора, суду, за виключенням необхідності прослідувати до місця укриття чи бомбосховища під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту у визначений судом час після сигналу «Відбій повітряної тривоги»;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими особами у вказаному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

В задоволенні клопотання захисника про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09.08.2024 року.

Повний текст ухвали виготовлено 12.08.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1