Кримінальне провадження №629/5246/24
Номер провадження 1-кп/629/277/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої - ОСОБА_6 , провівши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, невійськовозобов`язаного, 1не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , проживає з матір`ю ОСОБА_6 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, постановами Лозівського міськрайоного суду Харківської області 02.10.2023 та 10.01.2024 ОСОБА_7 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - домашнє насильство. У зв`язку з чим він перебуває з 22.09.2023 на обліку Лозівського РВП ГУНП Харківської області як особа, що вчиняє домашнє насильство.

Будучи двічі притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 , 15.05.2024, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, прийшовши до будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням алкогольних напоїв, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотиву особистої неприязні, з метою вчинення систематичного психологічного домашнього насильства вчинив сварку з ОСОБА_6 , під час якої висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою з погрозами фізичною розправою, вчинивши у такий спосіб над нею психологічне насильство.

Крім того, ОСОБА_4 , 23.05.2024, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, прийшовши до будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням алкогольних напоїв, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотиву особистої неприязні, з метою вчинення систематичного психологічного домашнього насильства вчинив сварку з ОСОБА_6 , під час якої висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою з погрозами фізичною розправою, вчинивши у такий спосіб над нею психологічне насильство.

Зазначені систематичні, протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_6 , з якою він перебуває у сімейних відносинах.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що раніше притягався до адміністративної відповідальності через те, що виражався нецензурною лайкою в бік матері, кричав на неї, розбив чашку кинув на пічку. Через це мати плакала. Останній раз вчинив сварку з матір`ю через дільничних, які шукали телефон. Він був хворим, була велика температура, дільничні почали шукати телефон по всьому двору, відкривали сараї. Як пішли поліцейські мати почала вичитувати нотації, він просив її відчепитися бо йому було дуже погано. Ще сварки були через те, що поламав телефон, здавав металобрухт. До скоєного відноситься погано. У вчиненому розкаявся, в судовому засіданні просив пробачення у матері.

Винуватість обвинуваченого доводиться також письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження:

-постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.01.2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно матері ОСОБА_6 , по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді арешту строком на 15 діб.; Згідно даної постанови ОСОБА_4 15.12.2023 року о 10-40 год. знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинив конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , в ході якого висловлювався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, вдарив її по руці своєю рукою. Крім того, 18.12.2023 року о 15-00 год. ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинив конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , в ході якого висловлювався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, та побив посуд в будинку. Також, 30.12.2023 року о 17-00 год. ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинив конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , в ході якого висловлювався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Крім того, 31.12.2023 року о 12-00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лайкою на її адресу та погрозах фізичною розправою, що могло завдати шкоди її психологічному здорров`ю. Крім того, 31.12.2023 року о 15-00 год. ОСОБА_4 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_6 , чим порушив ТЗП НОМЕР_1 , винесені відносно нього 31.12.2023 року;

- постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.10.223 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_6 , по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком 10 діб.;

- висновком судово-психіатричного експерта №538 від 06.08.2024 року, згідно якої ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі легкої розумової відсталості з порушеннями поведінки та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У періоди часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.с.33-35)

-протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 27.06.2024 року, згідно якої свідок ОСОБА_8 заявив, що знає особу зображено під №2 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та повідомив, що на цьому фото зображено ОСОБА_4 , який вчиняє домашнє насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 (а.с.36-38)

-протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 18.06.2024 року, згідно якої свідок ОСОБА_9 заявила, що знає особу зображено під №3 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та повідомила, що на цьому фото зображений ОСОБА_4 , який мешкає зі своєю матір`ю, та з нею по сусідству та який на протязі довгого часу вчиняє домашнє насильство.(а.с.39-41)

-протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 18.06.2024 року, згідно якої свідок ОСОБА_10 заявив, що впізнає особу зображену під №4 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на якій зображений ОСОБА_4 , який мешкає з ним по сусідству за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_6 , та по відношенню до якої неодноразово вчиняв домашнє насильство. (а.с.42-44)

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 23.05.2024 року складеної відносно ОСОБА_4 (а.с.45)

Зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності, - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття процесуального рішення.

При цьому, суд також враховує, що, відповідно до ст.28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Також, відповідно до п.п.3, 6, 8, 14, 17 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.

Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи вказані вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю та встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України).

Таким чином дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При вивченні особи обвинуваченого встановлено, що він є громадянином України, із неповною середньою освітою, не одружений, не працює, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 25.11.1995 року з діагнозом легка розумова відсталість, за висновком судово-психіатричного експерта №538 від 06.08.2024 року, згідно якої ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі легкої розумової відсталості з порушеннями поведінки та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У періоди часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; у лікаря нарколога з діагнозом залежності від алкоголю, вперше з 2006 року, невійськовозобов`язаний, раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає його щире каяття в скоєному.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що ним вчинено умисний злочин проти життя та здоров`я особи потерпілої ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку тоді як однією із основних засад, передбачених ст.3 Конституції України, є право людини на життя, на недоторканість; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насилля відносно своєї матері, враховуючи думку потерпілої, яка просила помилувати обвинуваченого та не позбавляти його волі, оскільки їй нікому буде і води принести, та зазначила, що примирилися з обвинуваченим, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без реального відбування призначеного покарання, застосувавши ст.75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. та вважає дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75, 76 КК України, у суду відсутні.

Окрім цього, за правилами ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд застосовує до обвинуваченого обмежувальний захід, відповідно до якого покладає на останнього обов`язок пройти програму для кривдників (п.5).

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Покласти на ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 91-1 КК України обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Суддя ОСОБА_11