Справа №295/8382/24
УХВАЛА

Іменем України

29.11.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (брав участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні №0001679 від 31.05.2024,

стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання у виді 15 років позбавлення волі в державній установі "Житомирська виправна колонія (№4)" за вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14.12.2022 за п.4 ч.2 ст.115 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчиняла умисне вбивство, 31.05.2024, близько 02 години 00 хвилин, перебував у місці відбування покарання, а саме у відділенні соціально-психологічної служби №2 державної установи «Житомирська виправна колонія (№ 4)», що за адресою: АДРЕСА_2 , спільно із іншим засудженим ОСОБА_6 , де між ними виникли раптові неприязні відносини, через які у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , перебуваючи у вбиральні відділення СПС №2 за вказаною адресою, взяв до обох рук по одному ножу по типу кухонного, та наніс не менше 15 ударів вказаними предметами в місце розташування життєво-важливих органів, а саме: в область голови, шиї та тулубу ОСОБА_6 , тим самим спричинив тілесні ушкодження у вигляді шести поверхневих щілиноподібних та неправильно трикутних ран на правій боковій поверхні шиї, в потиличній ділянці голови справа та в проекції правого грудинно-ключичного з`єднання, щілиноподібної рани на передній поверхні грудної клітини зліва в проекції 6-го міжребер`я по середньо-ключичній лінії, що проникає в ліву плевральну порожнину, трьох східних неправильно-щілиноподібних ран між лівою передньою під пахвовою та лівою задньою під пахвовою лінією в проекції 2- 5-го ребер, що проникають в ліву плевральну порожнину, щілиноподібної рани на правій боковій поверхні тулуба по середньо-підпахвовій лінії в проекції 6-го міжребер`я, що проникає в праву плевральну порожнину, щілиноподібної рани на задній поверхні тулуба по біляхребтовій лінії зліва в проекції 8-го міжребер`я, рани на задній поверхні тулуба в проекції 9-го ребра по лопатковій лінії справа, щілиноподібної рани в проекції нижнього краю правої лопатки, щілиноподібної рани в проекції 5-го ребра зліва по задній підпахвовій лінії, трьох поверхневих щілиноподібних ран по долонній поверхні лівої кисті та нігтьових фалангах мізиного і безіменного пальців, поверхневої щілиноподібної рани на середній фаланзі вказівного пальця правої кисті по тильній поверхні, ушкодження середньої долі правої легені ускладнених гемотораксом справа, ушкодження хрящової частини 6-го ребра по лівій середньо-ключичній лінії в проекції рани, трьох ушкоджень перикарду, трьох ушкоджень попередньо-боковій поверхні лівого шлуночка, трьох щілиноподібних ушкоджень верхньої долі лівої легені ускладнених гемотораксом зліва, котрі в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

31.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, шляхом вручення письмового повідомлення про підозру, та 27.11.2024 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

01.06.2024 ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.07.2024, який в подальшому продовжено до 31.08.2024, до 28.10.2024 та до 30.11.2024.

29.11.2024 матеріали кримінального провадження №0001679 від 31.05.2024, у відповідності до ст. 290 КПК України, скеровано до Богунського районного суду м. Житомира з обвинувальним актом.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленням на спец. лінію «102»; протоколами оглядів місця події від 31.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Мотивуючи необхідність продовження терміну дії запобіжного заходу, прокурор посилається на те, що у кримінальному провадженні існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобіганням спробам підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підозрюваний ОСОБА_4 є раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до п`ятнадцяти років позбавлення волі, та перебуваючи в місці позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив інший особливо тяжкий злочин. Вказаний факт, на переконання прокурора, беззаперечно вказує на ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор вважає, що обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить досягнення мети застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні, виконання підозрюваним, покладеним на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти його належній процесуальній поведінці.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001679 від 31.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст.115 КК України.

В ході досудового розслідування 31.05.2024 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 01.06.2024 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.07.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 30.08.2024 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 28.10.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 24.10.2024 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 30.11.2024 включно.

29.11.2024 до Богунського районного суду м. Житомира скеровано обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001679 від 31.05.2024.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 6 статті 199 КПК України визначено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_4 , можливо, вчинив злочин, передбачений п.13 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликається прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу та продовження строку запобіжного заходу, слідчим суддею було встановлено достатньо підстав вважати, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Наразі слідчим суддею також встановлено обґрунтованість підстав вважати, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення продовжує існувати на момент вирішення питання про продовження строку дії попереднього запобіжного заходу, зважаючи на характер вчиненого кримінального правопорушення та на те, що підозрюваний відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, однак на шлях виправлення не став, та підозрюється у вчиненні у місці відбування покарання аналогічного злочину, що свідчить про схильність ОСОБА_4 до протиправної поведінки. Отже зазначений ризик своєї актуальності не втратив.

Таким чином, існування наразі обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на переконання слідчого судді, свідчить про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч.3 ст. 199 КПК України, для задоволення клопотання і подальшого тримання підозрюваного під вартою.

Керуючись статтями 176, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 534 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 29.01.2025.

Встановити строк дії ухвали до 29.01.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-00 год 04.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1