Справа № 214/8431/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі об`єднане кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001188 (№0000166) щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні звернувся з письмовим клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив про те, що існують ризики, яким неможливо запобігти, окрім як шляхом застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, думку прокурора, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, оскільки офіційно не працює, тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування. Окрім того, обвинувачений неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень. Прокурор зазначає, що у разі доведення вини обвинуваченого у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому, побоюючись покарання, останній може переховуватися від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному встановленню істини у справі, з метою уникнення відповідальності. Також, прокурор стверджує, що у разі перебування на волі, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не став, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Вказана обставина свідчить про стійку антисоціальну направленість поведінки обвинуваченого, небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим подальше перебування на волі обвинуваченого сприятиме продовженню його злочинної діяльності. Прокурор вважає, що запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливе, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор, в судовому засіданні, підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити.

Потерпілий просив задовольнити клопотання прокурора.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби ОСОБА_5 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду, існує ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення, строк покарання який йому загрожує в разі визнання винуватим, відсутність міцних соціальних зв`язків та офіційного постійного місця роботи, та відсутність законних, належних та достатніх засобів для існування. Окрім того, суд приймає до уваги ту обставину, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Також, суд вважає, що у разі перебування на волі, обвинувачений буде мати можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не став, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Вказана обставина, на думку суду, свідчить про стійку антисоціальну направленість поведінки обвинуваченого, небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим подальше перебування на волі обвинуваченого сприятиме продовженню його злочинної діяльності.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

При цьому, суд зазначає, що ані обвинуваченим, ані його захисником, не наведено жодних обставин, які свідчили б про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, або про їх зменшення.

Отже, за таких обставин, виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21.11.2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 30.09.2024 року.

Суддя ОСОБА_1