Номер провадження: 11-сс/813/1641/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 09.10.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000902 від 10.06.2024 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Балта Балтського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, який на момент інкримінованого злочину перебував на посаді оператора відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «старший солдат», наразі проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України,

встановив:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000902 від 10.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, ч.5 ст.361 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України, скоєного за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Пунктом 9 ст.1 Закону України «Про національну безпеку» визначено, що національна безпека України - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

У відповідності до п.2 ст.1 указаного Закону, воєнна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.

Згідно п.п. 44-45 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14.09.2020, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів.

Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16.02.2002 визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

У відповідності до ст. 3 цього Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно ст.12 указаного Закону підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров?я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією.

Статтею 4 вищевказаного Закону визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно п. 5 ст. 22 указаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Пунктом 2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов?язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов?язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

24.02.2022 року президент Російської Федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил Російської Федерації на територію України.

Після того, 24.02.2022 року на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України, перетнувши лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, і наразі він діє строком до 20.05.2023 року.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 року № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації, яка продовжується кожні 90 діб відповідними Указами Президента України.

На виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов?язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, інших нормативних документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 стали систематично проводитись заходи з встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ і інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, в т.ч. серед внутрішньо переміщених осіб, які не виконують правила військового обліку, і після початку повномасштабного вторгнення ЗС РФ змінили місце проживання та, прибувши на територію Одеської області, не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не стали на військовий облік та ухиляються від нього, та інші заходи з мобілізації людських ресурсів з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань з метою забезпечення оборони України в особливий період, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, а також забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час та місці у старшого солдата ОСОБА_8 , який перебував на посаді оператора відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до функціональних обов`язків оператора відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що старший солдат ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_5 , маючи доступ до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», діючи умисно, використовуючи своє службове становище, усвідомлюючи злочинність своїх дій, достовірно знаючи, що його дії сприятимуть безперешкодному перетину кордону особою з метою ухилення від мобілізації, вніс відповідні зміни в облікову картку Реєстру «Оберіг» відносно громадянина України:

04.03.2023 року, о 12:38 год., під час внесення до Реєстру «Оберіг» відомостей відносно ОСОБА_9 , було зазначено: у відповідному розділі вніс інформацію стосовно взяття на облік останнього «21.10.2022» та в подальшому о 12 год. 39 хв. після чого до вже існуючого облікового запису додав хибну інформацію стосовно проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про «непридатність з виключенням з військового обліку 21.10.2022».

У подальшому, ОСОБА_8 продовжуючи вчинення протиправного діяння (злочину), повторно, вніс зміни в інформацію відносно наступних громадян України яка міститься в Реєстрі «Оберіг»:

06.02.2024 року, о 13:12 год., під час внесення до Реєстру «Оберіг» відомостей відносно ОСОБА_10 було зазначено: у відповідному розділі додав хибну інформацію стосовно проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про «непридатність з виключенням з військового обліку 15.08.2022» та в подальшому о 13 год. 13 хв. вніс неіснуючий військово-обліковий документ, відредагувавши номер, але при цьому дату видачі попереднього документу залишив без змін.

09.02.2024 року о 17 год. 03 хв. під час внесення до Реєстру «Оберіг» відомостей відносно ОСОБА_11 з метою створення уявлення про облікуваня нової військово зобов`язаної особи створив новий обліковий запис, тим самим поставши на військовий облік останнього 22.04.2022 та о 17 год. 05 хв. до вже існуючого облікового запису додав хибну інформацію стосовно проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про «непридатність з виключенням з військового обліку 22.04.2022» та в подальшому о 17 год. 05 хв. вніс інформацію щодо військово-облікового документу.

16.02.2024 року о 17 год. 03 хв. під час внесення до Реєстру «Оберіг» відомостей відносно ОСОБА_12 з метою створення уявлення про облікуваня нової військово зобов`язаної особи створив новий обліковий запис тим самим поставши на військовий облік останнього 27.06.2023 року при цьому змінивши адресу реєстрації ОСОБА_12 на адресу, яка знаходиться у районі відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим внесенням інформації стосовно військового квитка о 11 год. 34 хв., після чого о 11 год. 37 хв. у розділі взято на військовий облік «непридатний з виключенням з військового обліку 27.06.2023».

В цей же день, 16.02.2024 року о 13 год. 49 хв. під час внесення до Реєстру «Оберіг» відомостей відносно ОСОБА_13 , до вже існуючого облікового запису додав хибну інформацію стосовно проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про «непридатність з виключенням з військового обліку 16.09.2022» перед цим о 13 год. 47 хв. додавши у відповідний розділ тимчасове посвідчення на ОСОБА_13 від 16.09.2022 року.

08.03.2024 року о 14 год. 45 хв. під час внесення до Реєстру «Оберіг» відомостей відносно ОСОБА_14 , з метою створення уявлення про облікуваня нової військово зобов`язаної особи створив новий обліковий запис тим самим поставши на військовий облік останнього 05.01.2023 року, в подальшому о 14 год. 47 хв. вніс у відповідний розділ зміни стосовно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_14 , після чого до вже існуючого облікового запису додав хибну інформацію стосовно проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про «непридатність з виключенням з військового обліку 05.01.2023».

Таким чином, старший солдат ОСОБА_8 діючи умисно, неодноразово вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка знаходиться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

Згідно п. 16 розділу ІІ (Суб`єкти Реєстру та їх завдання) Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 94 від 28.03.2022 (далі - Реєстру) - органами ведення Реєстру є ТЦК та СП, Центральне управління СБУ та регіональні органи СБУ, а також відповідні підрозділи СЗРУ.

Відповідно до п. 17 розділу ІІ Порядку - орган ведення Реєстру для виконання функцій ведення Реєстру призначає відповідальних осіб за ведення Реєстру.

Згідно п. 18 розділу ІІ Порядку - призначена відповідальна особа за ведення Реєстру відповідно до покладених на неї обов`язків здійснює:

- внесення відомостей до електронних форм облікових карток призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до нормативно-правових актів з питань ведення військового обліку, взяття (зняття) на військовий облік з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів з існуючими обліковими даними;

- внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, ТЦК та СП, військових частин, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;

- верифікацію персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних або резервістів, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію;

- перегляд та друк облікових документів, звітів та статистичних відомостей Реєстру відповідного ТЦК та СП, Центрального управління СБУ та відповідного регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу СЗРУ;

- знищення повторного запису з Реєстру.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ (Відомості, що вносяться до Реєстру) Порядку - збирання відомостей здійснюється органами ведення Реєстру на підставі відомостей, що подаються органу ведення Реєстру особисто призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, ТЦК та СП, військовими частинами.

Так, ОСОБА_8 , в період часу з 12 год. 38 хв. 04.03.2023 року по 14 год. 15 хв. 08.03.2024 року, знаходячись на робочому місці у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на посаді оператора відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «старший солдат», у відповідності до функціональних обов`язків маючи право доступу та контролю до автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Оберіг», а також інформації, що обробляється в автоматизованій інформаційно-телекомунікаційній системі «Оберіг», в порушення вимог частини 4 статті 5 Закону України «Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.03.2023 року № 1357-IX, розділу «III. Відомості, що вносяться до Реєстру» наказу № 94 Міністерства оборони України від 28.04.2022 року Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи протиправно, всупереч інтересам служби, здійснив несанкціоноване змінення інформації в обліковій картці відносно військовозобов`язаних громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ВІН НОМЕР_2 ), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (ВІН НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (ВІН НОМЕР_4 ), ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (ВІН НОМЕР_5 ), ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (ВІН НОМЕР_6 ) та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (ВІН НОМЕР_7 ), яка оброблюється в інформаційно-телекомунікаційній системі «Оберіг» та за допомогою персонального електронного ключа доступу до ЄДРПВР «Алмаз-1К» виставив відповідні зміни в облікові картки Реєстру «Оберіг», при цьому достовірно знаючи та розуміючи, що останні не проходили позаштатну військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до підробки вказаної інформації.

03.10.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України, за кваліфікуючими ознаками: несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем, що призвело до підробки інформації, вчиненому під час воєнного стану.

08.10.2024 року старший слідчий в ОВС Другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_15 , за погодженням з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_16 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 746 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 2258888 (два мільйони двісті п`ятдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування; знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 24.11.2024 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2119600 (два мільйони сто дев`ятнадцять тисяч шістсот) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну до Головного управління ДМС в Одеській області;

- прибувати до старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_15 із встановленою періодичністю кожного четверга (за узгодженням зі слідчим).

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину та доведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме: переховування від органу досудового розслідування; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; врахувавши вагомість наявних доказів про підозру останнього у вчиненні злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Одночасно, захисник просить зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора та слідчого.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що підозра є необґрунтованою, не підтверджена доказами у кримінальному провадженні, та повідомлення про підозру ОСОБА_8 здійснено з порушенням кримінального процесуального закону.

Також захисник вказує, що ризики у кримінальному провадженні не доведені, не враховано особу підозрюваного, міцність його соціальних зв?язків, позитивну характеристику, а також те, що наразі він є військовослужбовцем, а тримання його під вартою вливає на боєздатність військової частини.

Також захисник посилається на визначення слідчим суддею непомірного для підозрюваного розміру застави.

До початку апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_7 подав доповнення до апеляційної скарги, разом із яким долучив клопотання командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_17 , в якому просить задовольнити апеляційну скаргу захисника, відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 такий запобіжний захід, який би не перешкоджав йому як військовослужбовця виконувати покладені на нього командуванням військової частини НОМЕР_1 бойових завдань та обов`язків.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Судовий розгляд проведено за відсутністю підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки останній із клопотанням про його участь під час апеляційного розгляду не звертався, захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні вважав можливим розгляд проводити за відсутності підозрюваного, за участю його захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, приховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_8 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, здобуті у ході досудового розслідування кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано.

Таким чином, долучені до клопотання слідчого докази, на які міститься посилання в оскарженій ухвалі слідчого судді, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_8 можливо вчинив інкримінований йому злочин: несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем, вчиненому під час дії воєнного стану. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

З урахуванням викладеного, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри є неспроможними.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення також не виключається.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення щодо визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Частиною 5 статті 182 КПК визначено межі розмірів застави в залежності від тяжкості вчинених злочинів, а також передбачено щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину розмір застави у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя правильно врахував обставини та тяжкість інкримінованого злочину, особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК вірно встановив виключність випадку та вирішив визначити підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2119600 (два мільйони сто дев`ятнадцять тисяч шістсот) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

На думку апеляційного суду, з урахуванням особи підозрюваного, конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у скоєнні особливо тяжкого злочину, під час дії воєнного стану в країні, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Доводи захисника про непомірність розміру застави для підозрюваного, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки менший розмір застави, з великою вірогідністю може виявитися недостатнім для гарантування запобігання встановленим ризикам.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, не доведені та не спростовують наявності існуючих на початковій стадії досудового розслідування ризиків у кримінальному провадженні.

Стосовно долученого захисником клопотання командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_17 , в якому просить задовольнити апеляційну скаргу захисника, відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 такий запобіжний захід, який би не перешкоджав йому як військовослужбовцю виконувати покладені на нього командуванням військової частини НОМЕР_1 бойових завдань та обов`язків, колегія суддів не приймає рішення, оскільки командир військової частини не є учасником/стороною кримінального провадження, відповідно не уповноважений на право звернення до суду із вказаним клопотанням.

Колегія суддів приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_7 про те, що підозрюваний ОСОБА_8 є військовослужбовцем, однак вказана обставина не може бути достатньою підставою для нівелювання встановлених ризиків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в період дії воєнного стану, що полягало в несанкціонованому втручанні військовослужбовця в роботу інформаційно-комунікаційних систем.

Так, з повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється в тому, що перебуваючи на посаді оператора відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «старший солдат», маючи право доступу та контролю до автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Оберіг», всупереч інтересам служби, здійснив несанкціоноване змінення інформації щодо в обліковій картці певного переліку військовозобов`язаних громадян України, при цьому достовірно знаючи та розуміючи, що останні не проходили позаштатну військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до підробки вказаної інформації.

Тобто із вищевикладеного вбачається, що особливо тяжкий злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 було скоєно під час його перебування на посаді оператора відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вказана посада сприяла вчиненню кримінального правопорушення в період дії воєнного стану, тому перебування підозрюваного на військовій службі на теперішній час не спростовує висновків слідчого судді про наявність підстав для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000902 від 10.06.2024 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4