У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчої СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0001832 від 18.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідча просить накласти арешт на майно, вилучене 19.11.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль Mersedes GL320 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 , сірого кольору, в ході якого в салоні автомобілю виявлено та вилучено ключі від автомобілю та паспорт про реєстрацію транспортного засобу. Просить визначити місцем зберігання автомобілю Mersedes GL320 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 та ключів від нього штраф майданчик, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а паспорту про реєстрацію транспортного засобу - камеру речових доказів Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Сковороди, 2-б.

Клопотання слідчої обґрунтоване наступним.

У провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001832 від 18.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за фактом того, що 18.11.2024 року невстановлена особа чоловічої статі, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, викрала у потерпілої грошові кошти готівкою у сумі 780 євро та 4000 грн., завдавши матеріального збитку ОСОБА_5

19.11.2024 року в період часу з 08:40 год. по 09:57 год. було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіля Mersedes GL320 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , vin-код: НОМЕР_2 , сірого кольору, в ході якого в салоні автомобіля виявлено та вилучено ключі від автомобілю та паспорт про реєстрацію транспортного засобу.

19.11.2024 вищезазначені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001832 від 18.11.2024 року.

На даний час у кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження майна, яке може бути реалізовано тільки шляхом накладення арешту на це майно.

Таким чином, з метою належного забезпечення збереження речових доказів, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

У судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, у якій клопотання підтримала в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду належним чином. Неприбуття в судове засідання власника майна у відповідності до положень ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У пункті 2 частини 2 статті 173 КПК України імперативно визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Статтею 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Під час розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено наступні обставини.

СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001832 від 18.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за фактом того, що 18.11.2024 року, невстановлена особа чоловічої статі, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, таємно в умовах воєнного стану, викрала у потерпілої грошові кошти готівкою у сумі 780 євро та 4000 грн., завдавши матеріального збитку ОСОБА_5 , про що свідчить зміст витягу з ЄРДР (а.с.4).

Електронним рапортом ст. інспектора-чергового Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 18.11.2024 року зафіксовано, що 18.11.2024 року о 14 год 35 ха надійшло повідомлення зі служби « НОМЕР_3 » про те, що 18.11.2024 року о 14 год 34 хв за адресою: АДРЕСА_3 , 18.11.2024 року близько 10:10 - 10:30 год. у дворі невідомий чоловік 45-50 років високий 180 см, худорлявий, чорнявий (зовні схожий на турка) запропонував заявниці ОСОБА_5 посуд та пилесмок - заявниця заплатила за товар 1 тис євро дрібними купюрами по 20 євро, але опісля ще й виявила, що зникли грошові кошти в сумі 760 Євро купюрами по 10 євро та 4000 грн. Чоловік був на транспортному засобі білого кольору (іномарка на іноземній реєстрації та руль зліва). Був одягнений у чорний класичний костюм, білу сорочку, на ногах чорні лаковані туфлі (а.с.5-6).

Із змісту протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 від 19.11.2024 року слідує, що 18.11.2024 року, близько 10:10-10:15 год., коли вона вийшла на прогулянку, неподалік від під?їзду до неї під?їхав автомобіль із номерним знаком з іноземними літерами білого кольору, марку та модель якого вона вказати не може, та через відчинене праве скло водійських дверцят до неї звернувся невідомий чоловік не слов`янської національності, який представився на ім`я ОСОБА_8 . Останній повідомив, що має їхати за кордон, через що роздає належний йому товар. Вона погодилася поглянути на цей товар, після чого останній відчинив задні дверцята та показав декілька товарів з тих, які, з його слів, він мав намір їй віддати, аби вона їх роздала. Зокрема, він показав сковорідку, яку запропонував потримати, та набір ножів. За цими ножами знаходилися також і інші товари, які перебували у запакованих коробках, а саме: пилосос, набір для грилю та набір інструментів. Вона погодилася взяти цей товар, проте сказала, що самостійно його донести додому не зможе, після чого вказаний чоловік повідомив, що допоможе їй у цьому. Вони разом перенесли цей товар до її квартири, вона повідомила, що він може залишити його на балконі. Загалом цей чоловік віддав їй товар у п?яти коробках. Коли вони занесли всі коробки до квартири, чоловік попросив її, щоб вона дала йому трохи грошей, діставши водночас зі своєї барсетки гаманець та продемонструвавши, що у ньому є грошові кошти, серед яких вона помітила як долари США, так і гривні. Останній вказав, що ці гроші йому давали люди, яким він раніше надавав так товари. Вони поспілкувалися, після чого вона зайшла до кімнати перед балконом, де з шухляди взяла сумку з конвертами, в яких зберігалися грошові кошти, та повернулася назад до невідомого чоловіка. При цьому всі кошти вона йому не показувала, а зайшла з грошовими коштами в сумі 1160 євро (купюрами по 20 євро), які віддала останньому. Він поцікавився, чи не має вона ще грошей, на що вона відповіла, що більше немає. Потім останній попрохав води та помітивши в кутку ікони, спитав, чи може він помолитися, що вона дозволила. Під час виходу на кухню, невідомий опускався на коліна. Вона набрала в кухні води у чашку та коли повернулася, цей чоловік стояв уже на ногах. Він зробив кілька ковтків, віддав їй чашку та направився до виходу. При цьому він сказав їй, щоб вона поки-що нікому нічого не розповідала, оскільки їй можуть заздрити. Після того, як останній пішов, вона зрозуміла, що залишала свою сумку в кімнаті з цим чоловіком, та вирішала її перевірити. Виявила відсутність у ній грошових коштів у сумі 780 євро (купюрами по 10 євро). Також вона перевірила шухлядку, розташовану праворуч від ікон, біля яких вказаний чоловік молився, у якій вона залишила кошти, отримані напередодні, а саме пенсію в сумі 4000 грн, купюрами по 500 грн, 200 грн та дві купюри по 100 грн. Цих коштів також не було. Деякий час вона не наважувалася повідомити про подію рідним, проте близько 12 години вона все-ж розповіла про це сину та надалі за його рекомендацією викликала працівників поліції. Вказала, що зазначеного чоловіка вона може впізнати за вказаними нею рисами, щодо кольору автомобіля зазначила, що через вік, її зір не ідеальний (а.с.8-9).

До клопотання слідчою долучена також ксерокопія заяви ОСОБА_9 адміністраторки готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , від 19.11.2024 року, з якої слідує, що остання надала добровільний дозвіл працівника поліції на проведення слідчих дій у кімнаті № 14 (а.с.10).

При цьому із протоколу обшуку від 19.11.2024 року в період часу з 08 год 40 хв по 09 год 57 хв слідчий СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 на підставі ч.3 ст.233 КПК України, а саме до постановлення ухвали слідчого судді, провів невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_4 . Зі змісту цього протоколу обшуку слідує, що в ході проведення цієї слідчої дії було здійснено обшук автомобіля «Mersedes» моделі GL 320 CDI, д.н.з. НОМЕР_4 , в кузові сірого кольору, за результатом якого було вилучено автомобіль «Mersedes» моделі GL 320 CDI, д.н.з. НОМЕР_4 , в кузові сірого кольору VIN-код НОМЕР_5 , ключі та паспорт про реєстрацію (а.с.11-14).

Постановою слідчої СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 19.11.2024 року вищезазначене майно визнане речовими доказами в кримінальному провадженні № 0001832 від 18.11.2024 року (а.с.15-16).

У подальшому, 20.11.2024 року слідчий СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , в порядку ч.3 ст.233 КПК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просив узаконити проведений 19.11.2024 року обшук автомобіля «Mersedes» моделі GL 320 CDI, д.н.з. НОМЕР_4 , в кузові сірого кольору VIN-код НОМЕР_5 , який перебуває у власності ОСОБА_11 .

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.11.2024 року в задоволенні даного клопотання відмовлено, у зв`язку із недоведеністю наявності невідкладних випадків, передбачених ч.3 ст.233 КПК України, для проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді.

Наведені обставини в своїй сукупності дають підстави слідчому судді констатувати, що обшук автомобіля «Mersedes» моделі GL 320 CDI, д.н.з. НОМЕР_4 , в кузові сірого кольору VIN-код НОМЕР_5 , який перебуває у власності ОСОБА_12 , був проведений без попереднього дозволу слідчого судді та в подальшому узаконений не був.

Приписами частини 3 статті 233 КПК України встановлено, що якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Верховний Суд у складі Касаційного кримінального суду в постанові від 01.11.2023 року у справі № 462/3127/22 (провадження № 51-4879км23) зазначив, що у випадку проникнення до житла чи іншого володіння особи до постановлення ухвали слідчим суддею за відсутності підстав, передбачених ч.3 ст.233 КПК України, фактичні дані протоколу обшуку є недопустимими доказами, оскільки його проведено внаслідок порушення прав людини і основоположних свобод, а також недопустимими є й інші докази, отримані в ході його проведення та похідні від них, з огляду на доктрину «плодів отруйного дерева».

Аналогічну позицію висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 року у справі № 466/525/22 (провадження № 51-7310кмо23).

Враховуючи, що слідчим суддею в межах даного кримінального провадження було відмовлено в задоволенні клопотання про проведення обшуку автомобіля «Mersedes» моделі GL 320 CDI, д.н.з. НОМЕР_4 , в кузові сірого кольору VIN-код НОМЕР_5 , після його проведення, то отримані за результатом цього обшуку докази є недопустимими, що виключає можливість накладення арешту на вилучене в ході його здійснення майно.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що спірне майно було вилучене слідчим не у передбачений нормами КПК України спосіб, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про накладення на нього арешту.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна (ч.3 ст.173 КПК України).

Керуючись ст.ст. 87, 170173, 233, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання слідчої СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0001832 від 18.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України відмовити.

На підставі ч.3 ст. 173 КПК України вилучене майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1