Справа №478/566/24 пров. №1-кп/478/64/2024
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

потерпілої ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка кримінальне провадження №0000208 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

12.08.2024 року до суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у виді тримання під вартою на гауптвахті, строком на шістдесят днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.04.2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», строк дії ухвали становить 60 днів, а саме з моменту затримання з 02.04.2024 року до 31.05.2024 року включно.

Ухвалою Казанківського районного суду від 24.05.2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 22.07.2024 року.

Ухвалою Казанківського районного суду від 02.07.2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 30.08.2024 року.

Прокурор обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважає, що є всі підстави продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та посилаючись на додаток 12 «Про гауптвахту» до Статуту гарнізонної та вартової служби ЗСУ, Порядок тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, у зв`язку з відсутністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши докази при розгляді цього клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначених частиною першою вказаної статті.

Згідно з положеннями ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

При вирішені питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України не зменшились.

Так, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, пов`язаний із застосуванням насильства, який відповідно до ч.2 ст.121 КК України, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене за вказаний злочин, може ухилятись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, може незаконно впливати на свідків, оскільки свідками події є особи з кола товариських зв`язків обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому останній перебуваючи на волі, може вживати заходи впливу на свідків, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ними показів на його користь.

Також, наявний ризик того, що ОСОБА_5 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки проходить військову службу у ЗСУ за мобілізацією та є суб`єктом військових кримінальних правопорушень, він може самовільно залишити військову частину або місце служби, та тим самим вчинити інші кримінальні правопорушення.

Проте, зазначений в клопотанні ризик, передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурором не був доведений в судовому засіданні під час розгляду слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, так і не доведений в судовому засіданні під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Суд враховує також і те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину, не має міцних соціальних зв`язків.

Вказані вище обставини унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке не знизить вказані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

За такого, оскільки прокурором доведено, що ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились, суд приходить висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню, у зв`язку з чим строк тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для визначення обвинуваченому застави.

Щодо клопотання прокурора в частині тримання під вартою в умовах гауптвахти, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до п.1 розділу І «Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 року №394, цей Порядок визначає умови тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовослужбовці) на гауптвахтах, у спеціальних палатах закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України та в кімнатах для тимчасово затриманих військовослужбовців, а також права та обов`язки посадових осіб Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) під час їх тримання.

Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що затриманий військовослужбовець - військовослужбовець, затриманий в установленому порядку відповідною уповноваженою службовою (посадовою) особою за вчинення адміністративного правопорушення або кримінального правопорушення, до передачі такого військовослужбовця органам досудового розслідування, а також військовослужбовець, затриманий без документів до встановлення особи.

Оскільки обвинуваченого військовослужбовця ОСОБА_5 було затримано, передано органам досудового розслідування та стосовно нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, то необхідно застосовувати положення Закону України «Про попереднє ув`язнення», зокрема, відповідно до ст.2 вказаного Закону, де метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.

Дотримання мети забезпечення кримінального провадження в частині застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку суду, на день розгляду клопотання прокурора, буде ефективним з утриманням обвинуваченого в умовах державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», а не на гауптвахті.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_5 є військовослужбовцем, а тому повинен утримуватись на гауптвахті, не заслуговують на увагу, оскільки положення Закону України «Про попереднє ув`язнення», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 №394, не зобов`язують утримувати військовослужбовців виключно на гауптвахті.

З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання прокурора в частині тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в умовах гауптвахти необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 199, 331, 369-372,383,395 КПК України, суд

У х в а л и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 до 12 жовтня 2024 року включно.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1