УХВАЛА

Справа № 495/3985/24

Номер провадження 1-кп/495/781/2024

29 липня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі :головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання -

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 07 березня 2024 року та клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3

обвинувачений - ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5 в інтерессах обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з 01 травня 2024 року знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000021 від 07 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 .

1 - Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він, проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 в порушення вимог постанови Верховної Ради України № 2471-ХП від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженою постановою Кабінету Міністерств України №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної i холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 662 від 21.08.1998, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, маючи намір на придбання для себе, без передбаченого законом дозволу, вибухових пристроїв, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у невстановлений в ході досудового розслідування час, придбав шляхом знахідки 1 (один) корпус ручної осколкової гранати РГ-42 та 1 (один) запал до неї типу УЗРГМ, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють ручну осколкову гранату РГ-42, що належать до бойових припасів, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння бойовими припасами, незаконно переніс 1 (один) корпус ручної осколкової гранати РГ-42 та 1 (один) запал до неї типу УЗРГМ до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 та без передбаченого законом дозволу почав зберігати.

В подальшому, 19.03.2024, приблизно о 13 год. 30 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 діючи, умисно та протиправно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, попередньо домовившись з ОСОБА_6 , зустрів останнього біля будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 незаконно, без передбаченого законом дозволу, збув (продав) йому за грошову винагороду в сумі 3000 гривень 1 (один) корпус ручної осколкової гранати РГ-42 та 1 (один) запал до неї типу УЗРГМ, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють ручну осколкову гранату РГ-42, що є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та належить до бойових припасів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України придбання, зберігання, носіння та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

19.03.2024 о 14:22 год. в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 було затримано.

20.03.2024 року на підставі ст. 276 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками: придбання, носіння, зберігання та збут боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

30 квітня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 07 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України затверджений прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 та 01 травня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні з додатками надійшов до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2024 року на стадії підготовчого судового засідання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор" строком ,що не перевищує 60 діб тобто до по 13 липня 2024 року з визначенням розміру застпви у розмірі 20 прожиткових мінімумів громадя,що становить 60 560 гривень.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2024 року на стадії судового засідання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 судом було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор" строком ,що не перевищує 60 діб тобто до по 06 вересня 2024 року з визначенням розміру застпви у розмірі 20 прожиткових мінімумів громадя,що становить 60 560 гривень.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час судового засідання встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 та п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Також, слід врахувати, що обвинувачений є військовослужбовцем Збройних Сил України, а отже признаний придатним за своїм станом здоров`я та морально діловими якостями до військової служби, має відповідні тактичні навички, що може використовувати задля спроб переховування від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи те, що Одеська область межує з Республікою ОСОБА_8 та непризнаною республікою Придністров`я в разі не застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перебуваючи під посиленим контролем, з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, яка йому загрожує за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є реальні ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснювати спроби переховуватися від суду на території іншої держави.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які допитані в рамках вищезазначеного кримінального провадження, а також тих, які на даний час досудовим розслідуванням не встановлені, схиляти їх до дачі неправдивих показань, а також з цією метою вчинити щодо них інше кримінальне правопорушення,обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення шляхом спроби перенесення та переховування можливо наявної у нього та не виявленої досудовим розслідування вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, тощо.

За таких обставин виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою: запобігти можливим спробам обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Таким чином, на підставі вище викладеного, розмір застави ОСОБА_4 необхідно визначати у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті) гривень.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, може вчинити спробу перетину державного кордону і той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам слідчий просив застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

2 Позиції сторін.

Прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, адвокат ОСОБА_5 просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого забов*язання або визначити розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

3 - Мотивація суду.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

В рамках кримінального провадження №0000021 20.03.2024 року на підставі ст. 276 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками: придбання, носіння, зберігання та збут боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

19.03.2024 о 14:22 год. ОСОБА_4 на підставі положень ст.ст. 40, 104, 132, 132, 208-211, 213 КК України було затримано.

Суд наголошує, що на даному етапі судового розгляду,а саме початкової стадії судового засідання при вирішенні питання про застосування до обвинуваченої особи запобіжного заходу, повноваження суду обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою, а отже мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати суд в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Дослідивши надані до клопотання матеріали, суд вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, що кваліфікуються за ч.1 ст. 263 КК України.

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.

Суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так прокурором у клопотанні було зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 може:

3.2.1. Переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 3 до 7 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що обвинувачений , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від суду.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження .

3.2.2. Незаконно впливати на свідків, яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченого, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань. Дослідивши доводи сторони обвинувачення суд погоджується з існуванням зазначеного ризику.

При встановленні наявності цього ризику суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків, обвинуваченого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

3.2.3. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до абзацу 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважаючи на те, що особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи наявність ризику переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності суд вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У клопотанні зазначено, а прокурором в судовому засіданні підтверджено, що при продовженні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слід врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає характеру вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

На думку суду обирати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, так як обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може вдатися до спроб переховуватися від суду.

Прокурором зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Під час продовження запобіжного заходу, суд повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав обвинуваченого та дотримання принципу верховенства права.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що перебуває у молодому віці, зважаючи на те, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам суд вважає, що під час розгляду клопотання прокурором доведені ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків, знищити або сховати речі що мають значення в рамках досудового розслідування кримінального провадження, а отже доведена необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики є достатніми та відповідними.

.

3.4 - Застосування відносно обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 15 травня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Частиною четвертою ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави, суд наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain).

Враховуючи доведені стороною обвинувачення обставини, у випадку внесення застави суд вважає за необхідне покласти на бвнуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, зважаючи на ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та пов`язану з цим можливість переховуватися від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення а також з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 який є військовослужбовцем, приймає активну участь у відсічі збройної агресії проти Держави Україна ,суд дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження клопотання задовольнити та визначити мінімальний розмір застави з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197,331 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 днів, тобто до 26.09.2024 включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 (двадцяти ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 29.07.2024 складає 60 560 (шістьдесят тисіяч п*ясотсот шістьдесят) гривень.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- невідкладно прибути до військової частини за місцем проходження військової служби

- прибувати до прокурора,який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення;

- здати на зберігання Білгород-Дністровському відділенню Міграційної служби України закордонний паспорт та інші документи які надають право на виїзд за кордон.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Суддя : ОСОБА_1