Провадження № 1-кп/686/1174/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 ,

цивільного відповідача, представника КНП «Хмельницька обласна лікарня» - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України,

в с т а н о в и в:

29 квітня 2024 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області в порядку ст. 291 КПК України отримано для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила суд призначити справу до судового розгляду та застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки під час досудового розслідування вона виявляла неналежну поведінку, що проявилося у не явці для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що потягло за собою звернення із клопотанням до слідчого судді про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а також не явки в час та місці зазначеним прокурором для отримання обвинувального акту, що на думку прокурора свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. З думкою прокурора погодилися потерпіла та її представник.

Обвинувачена, її захисник та цивільний відповідач не заперечили щодо призначення справи до розгляду. Але зазначили суду недоліки обвинувального акту, а заме не конкретність висувного обвинувачення, що на їх погляд унеможливлює здійснення захисту від пред`явленого обвинувачення. А також наголосили, що згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. Проте вказаний обвинувальний акт не складався слідчим, не затверджувався прокурором, а підписаний прокурором, що фактично свідчить про відсутність висунутого обвинувачення у відповідності зі ст. 291 КПК України, що в подальшому потягне можливість ухвалення судом лише виправдувального вироку. Крім того категорично заперечили щодо можливості застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , надавши відповідні письмові заперечення, оскільки справа розслідувалася більше 7 років, з моменту оголошення ОСОБА_7 підозри, жодних порушень вона не допускала, Крім того в самому клопотанні не тільки не обґрунтовані та недоведені, але й не вказані ризики у відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім цього застосування зазначеного запобіжного заходу унеможливить її якісно виконувати свої трудові обов`язки, оскільки вона зобов`язана проходити періодично підвищення кваліфікації поза м. Хмельницькій, що негативно вплине не тільки на її становище, але й діяльність КНП «Хмельницька обласна лікарня» , в якому вона працює.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши зміст обвинувального акта та додатків до нього, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно дно з ч.1ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. До обвинувального акта, серед іншого, додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта.

Визначений у ст. 291 КПК України спосіб складання та затвердження обвинувального акта забезпечує належну об`єктивність його складання, баланс між органом досудового розслідування і наглядовим органом (прокуратурою) з дотримання принципу стримування та противаг.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 зазначено, що «Обвинувальний акт складено 22 квітня 2024 року у м. Хмельницькому». Проте відсутні будь-які зазначення саме ким складений та можливо затверджений цей обвинувальний акт. Після переліку додатків до обвинувального акту лише міститься зазначення «Прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького Надія Коротка.», із її підписом, засвідченим печаткою, що фактично свідчить про підписання обвинувального акту, але не його складання чи затвердження.

При цьому ані реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, ані обвинувальний акт не містять інформації про складання обвинувального акту слідчим чи прокурором. В реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні взагалі відсутні відомості щодо складання обвинувального акту. Також відсутні відомості і про незгоду прокурора із обвинувальним актом, що можливо був складений слідчим, не зазначено підстави і мотиви такої незгоди та в чому вони полягають.

Суд вважає вказані недоліки не формальними, оскільки відсутність інформації в Реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо складання обвинувального акту, а також відсутність відомостей в обвинувальному акті щодо суб`єкта його складання є істотним порушення вимог ст. 291 КПУ України, що в подальшому може взагалі ставити під сумнів законність висунутого обвинувачення, а також позбавляє підозрюваного (обвинуваченого) можливості побудови свого захисту в суді від висунутого обвинувачення.

Щодо конкретності обвинувачення, то суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті ст.140 КК України передбачена відповідальність за невиконання чи неналежне виконання медичним або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо воно спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.140 КК України характеризується такими ознаками: 1) діянням у вигляді невиконання чи неналежного виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення; 2) тяжкими наслідками для хворого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками. Невиконання професійних обов`язків означає , що медичний працівник не вчиняє ті дії, які він в силу виконуваної роботи зобов`язаний був учинити.

Неналежне виконання професійних обов`язків має місце у разі, коли медичний працівник виконує свої обов`язки не у повному обсязі, недбало, поверхнево, не так, як цього вимагають інтереси його професійної діяльності.

Оскільки диспозиція ч.2 ст.140 КК України має бланкетний характер, у кожному конкретному випадку має встановлюватися, які саме професійні обов`язки покладалися на винну особу і які з цих обов`язків не виконані взагалі або виконані неналежним чином, а також вимоги яких конкретно нормативних актів порушено винним. Із суб`єктивної сторони злочин характеризується необережною формою вини до тяжких наслідків для хворого.

Суб`єктивна сторона злочину за ч.2 ст. 140 КК України виражається у прямому умислі або у злочинній недбалості стосовно неналежного виконання професійних обов`язків. Що стосується наслідків, то вина до них може бути лише необережною (злочинна недбалість або злочинна самовпевненість).

Згідно наявного обвинувального акту вбачається, що у формулюванні обвинувачення вказується «…акушер-гінеколог ОСОБА_7 … неналежно виконала свої професійні обов`язку через недбале до них ставлення…». Тобто зазначається необережна форма вини у вигляді недбалості, з відсутнім будь-яким посиланням на умисність дій. Проте згідно значеної в обвинувальному акті правової кваліфікації цього діяння вказується «Своїми умисними діями, які виразилися у неналежному виконанні медичними працівником своїх обов`язків професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення ….».

Така суперечливість та не конкретизованість суб`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, позбавляє суд можливості належним чином встановити фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації дій. Обвинувачення має бути викладене в чіткій, категоричній формі, не може допускати двоякого трактування.

Наведені обставини є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, перешкоджають суду призначити судовий розгляд, за наслідками якого ухвалити законне судове рішення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Враховую вказані недоліки та невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, суд вважає за необхідне обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, повернути прокурору Окружної прокуратури м. Хмельницького для усунення недоліків.

Щодо запобіжного заходу, то заслухавши думку сторін, дослідивши подане клопотання про обрання запобіжного заходу та додатки до нього, суд дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні суду перебуває кримінальне провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного,обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Суд бере до уваги до що до суду був скерований та перебуває на розгляді обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України,тобто наявні обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті.

Проте прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та наявність обставин, передбачених п.п. 2 та 3 ст. 194 КПК України.

Зазначена у клопотанні прокурора в якості підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання неналежна поведінка підозрюваної ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні, не передбачена ст. 177 КПУ України. Будь-які інші ризики, визначені в ст. 177 КПК України, прокурором не зазначені в клопотанні та не доведені під час його судового розгляду.

У зв`язку з викладеними обставинами, суд вважає за необхідне відмовити прокурору у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

При цьому суд вважає за необхідне зобов`язати Кропивницьку АП. з`являтись за кожною вимогою до прокурора,слідчого та суду.

Усі інші клопотання, пов`язані із подальшим судовим розглядом, судом не вирішувалися у зв`язку з поверненням прокурору обвинувального акту.

Керуючись ст.ст.176-179, 184, 194, 196, 314-316 КПК України, суд,

ухвалив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, повернути прокурору Окружної прокуратури м. Хмельницького для усунення недоліків.

В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченої ОСОБА_7 відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_7 з`являтись за кожною вимогою до прокурора,слідчого та суду.

Ухвала в може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала законної сили не набрала.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1