УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 під час розгляду клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000143 від 31.07.2024 за ознаками злочину, передбаченого

ч.3 ст.369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000143 від 31.07.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Вказане кримінальне провадження зареєстровано за фактом можливих неправомірних дій співробітників одного з відділів поліції ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області щодо вимагання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за закриття кримінального провадження розпочатого за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 28.07.2024 за участі останнього та ОСОБА_7 .

За фактом вказаної ДТП зареєстровано кримінальне провадження №0000966 від 29.07.2024, досудове розслідування у якому здійснюється слідчим СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 робоче місце якого розташовано в адміністративній будівлі УПП в Одеській області ДПП НП, за адресою: м.Одеса, вул.Ак. Корольова,5.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку ст.208 КПК України, старшим слідчим в ОВС ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_10 на підставі ч.3 ст.233 КПК України, у зв`язку з невідкладністю випадку, пов`язаному із врятуванням майна, яке визнано речовими доказами 06.08.2024 року проведено обшук в службового кабінету №711 СУ ГУНП в Одеській області, що розташований на 7 поверсі адміністративної будівлі за адресою:

АДРЕСА_1 , яке використовує слідчий групи слідчих у кримінальному проваджені №0000966 від 29.07.2024 капітан поліції ОСОБА_4 .

У результаті проведення обшуку слідчим виявлено та вилучено матеріали кримінального провадження №0000966 від 29.07.2024; мобільний телефон марки «iРhone» моделі «15 Pro Max» серійний № DHQXN349VV та siм-картка оператора «Київстар» білого кольору з синьою п?ятикінечною зіркою та нанесеним номером НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакета № S20049463.

Беручи до уваги, що вищезазначені матеріальні об`єкти постановою слідчого від 06.08.2024 визнані речовими доказами, оскільки вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також містять інші відомості, які підлягають доказуванню у ході слідства.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на доводи викладені письмово.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора про арешт майна, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що прокурором під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що слідчим під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, з поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Як вбачається з клопотання та доданих матеріалів, під час проведення обшуку слідчим виявлено та вилучено матеріали кримінального провадження №0000966 від 29.07.2024, досудове розслідування якого проводиться групою слідчих ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, однак прокурором в клопотанні не зазначено контактних номерів телефону власника, уповноваженої особи СУ ГУНП в Одеській області, для належного повідомлення останнього про дату та час розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Під час судового розгляду контактні відомості уповноваженої особи СУ ГУНП в Одеській області, яке було залучено на підставі клопотання представника іншого власника - адвоката ОСОБА_5 стороною обвинувачення не надані.

Крім того в даному клопотанні прокурор зазначає, що вилучене під час обшуку службового кабінету №711 СУ ГУНП в Одеській області, що розташований на 7 поверсі адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Разом з тим, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення в частині накладення арешту на вилучені матеріали кримінального провадження №0000966 від 29.07.2024 (оригінал) та мобільний телефон слідчого ОСОБА_4 , перевірити факт відповідності такого майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), в рамках кримінального провадження №0000143 від 31.07.2024 дане клопотання не містить.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, прокурором під час складання клопотання не було дотримано вимог ч.2 ст.171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, в клопотанні сторона обвинувачення вказує на те, що 06.08.2024 року на підставі ч.3 ст.233 КПК України, у зв`язку з невідкладністю випадку, пов`язаному із врятуванням майна, яке визнано речовими доказами 06.08.2024 року проведено обшук в службового кабінету №711 СУ ГУНП в Одеській області, що розташований на 7 поверсі адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовує слідчий групи слідчих у кримінальному проваджені №0000966 від 29.07.2024 капітан поліції ОСОБА_4 , в ході якого були виявлені та вилучені течі та документи.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000143 від 31.07.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1