ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4160/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1601/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури, прокурора у кримінальному провадженні на вирок Київського районного суду м Харкова від 17 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харкова, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні доньку ОСОБА_8 , 2008 р.н., зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 15.08.2023 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2023, згідно з вимогами п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України виходячи із співвідношення, що 200 (двомстам) годинам громадських робіт відповідає 25 днів пробаційного нагляду, та остаточно призначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відбування покарання у виді 2 (двох) років 25 (двадцяти п`яти) днів пробаційного нагляду.

На підставі ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання

Як установив суд, 15.08.2023 ОСОБА_7 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.

21.11.2023 ОСОБА_7 прибув до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де був письмово ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України, про що останній надав підписку. Також ОСОБА_7 під особистий підпис видано направлення до Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, що розташований за адресою м. Харків, вул. Алчевських, 49, для відбування безоплатних громадських робіт, відповідно до якого він повинен приступити до відбування покарання з 22.11.2023.

Однак, ОСОБА_7 будучи працездатним, маючи змогу працювати та відбувати призначене Київським районним судом м. Харкова покарання умисно, ігноруючи вирок суду, з метою ухилення від відбування громадських робіт, без поважних причин, ігноруючи обов`язки пов`язані із відбуттям призначеного покарання, згідно табелю виходу на роботу з 22.11.2023 по 30.11.2023 (не вийшов на відпрацювання покарання: 22.11.2023, 23.11.2023, 24.11.2023, 25.11.2023, 27.11.2023, 28.11.2023, 29.11.2023, 30.11.2023), з 01.12.2023 по 30.12.2023 (не вийшов на відпрацювання покарання: 01.12.2023, 02.12.2023, 04.12.2023, 05.12.2023, 06.12.2023, 07.12.2023, 08.12.2023, 09.12.2023, 11.12.2023, 12.12.2023, 13.12.2023, 14.12.2023, 15.12.2023, 16.12.2023, 18.12.2023, 19.12.2023, 20.12.2023, 21.12.2023, 22.12.2023, 23.12.2023, 25.12.2023, 26.12.2023, 27.12.2023, 28.12.2023, 29.12.2023, 30.12.2023), з 01.01.2024 по 18.01.2024 (не вийшов на відпрацювання покарання: 01.01.2024, 02.01.2024, 03.01.2024, 04.01.2024, 05.01.2024, 06.01.2024, 08.01.2024, 09.01.2024, 10.01.2024, 11.01.2024, 12.01.2024, 13.01.2024, 15.01.2024, 16.01.2024, 17.01.2024, 18.01.2024) до Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області не з`явився, чим ухилився від їх відбування.

Такі дії, ОСОБА_7 набули тривалого системного характеру і полягають у невиконанні обов`язку (бездіяльність) щодо відбування покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт та відповідно до ст. 40 КВК України є ухиленням від виконання покарання, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

Отже, з 22.11.2023 по 18.01.2024 під час перебування на обліку у Київському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення, будучи попередженим про наслідки не відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, систематично не виходив на відпрацювання громадських робіт, допустив прогули та фактично не відпрацював 200 годин.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, а саме: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт

В своїх апеляційних скаргах, доводи яких є тотожними, перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури та прокурор у кримінальному провадженні просять оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким обвинуваченому призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків та шляхом повного складання покарань до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання вироком Київського районного суду міста Харкова від 15.08.2023 та остаточно призначити покарання у виді 1 року 25 днів обмеження волі.

Вказують, що відповідно до положень ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий та одночасно не передбачає переведення такого виду покарання як громадські роботи у такий вид покарання як пробаційний нагляд.

При цьому, автори апеляційних скарг вважають, що покарання призначене ОСОБА_7 не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Так, ОСОБА_7 , будучи працездатною особою, не працевлаштований, не одружений, з соціальними інститутами, які б могли перевиховати обвинуваченого, не пов`язаний.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала подані апеляційні скарги, думку обвинуваченого, який проти апеляційних скарг заперечував, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, згідно з положеннями ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Так, судом враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії кримінального проступку .

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий: 15.08.2023 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, має на утриманні доньку ОСОБА_8 , 2008 р.н.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом першої інстанції встановлено щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції дійшов до цілком обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді пробаційного нагляду.

Таке рішення суду першої інстанції є обгрунтованим.

Призначене судом покарання як за видом так і за розміром відповідає меті покарання.

Крім того, обставини, на які в апеляційній скарзі посилається прокурор, як на підставу для призначення більш суворого покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Між тим, прокурор у своїй апеляційній скарзі наполягає на незаконності застосування положень ст. 72 КК України під час застосування ст. 71 КК України.

Прокурор вважає, що чинний КК України не передбачає такої можливості перевести громадські роботи в пробаційний нагляд.

Колегія суддів не погоджується з такою думкою, з огляду на наступне.

Пробаційний нагляд є основним видом покарання.

Покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення:

1) одному дню позбавлення волі відповідають:

а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту;

а-1) два дні пробаційного нагляду;

б) два дні обмеження волі;

в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

г) вісім годин громадських робіт;

2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають:

а) два дні обмеження волі;

б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

в) два дні пробаційного нагляду;

3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт;

5) одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Таким чином, одному дню обмеження волі або арешту відповідає вісім годин громадських робіт, одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Норми КК України не містять правила, яке забороняє складати пробаційний нагляд та громадські роботи.

Фактично, з поданих апеляційних скарг слідує, що в разі, якщо суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду, але при призначенні покарання належить застосовувати правила ст. 71 КК України, то таке покарання як пробаційний нагляд призначати не можна, з огляду на нечітку редакцію статті 72 КК України.

Колегія суддів вважає таку ситуацію неприпустимою, оскільки покарання призначається судом з урахуванням обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, обставин що обтяжують та пом`якшують покарання і в даній справі покарання у виді пробаційного нагляду відповідає встановленим обставинам у справі, а також ст. 50 КК України.

За таких обставин, колегія суддів констатує відсутність порушень з боку суду першої інстанції в частині призначення остаточного покарання, а тому підстави для зміни судового рішення відсутні.

З урахуванням вище наведеного, на думку колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції, є співрозмірним протиправному діянню ОСОБА_7 необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і не може вважитися явно несправедливим внаслідок м`якості, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури та прокурора у кримінальному провадженні - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м Харкова від 17 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді