Провадження № 1-кс/344/7123/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

представника власника майна-адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за №0000179 від 05.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , звернувся до суду із клопотанням про арешт майна. На обґрунтування клопотання зазначено, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

П`ятим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000179 від 05.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України

Нагляд за здійсненням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

Із матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 , проходячи військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії водія відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України», Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, використовуючи свій статус та повноваження військовослужбовця Державної прикордонної служби України, незаконно переправив через державний кордон України громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме в період часу з 14 години 30 хвилин по 17 годину 00 хвилин 31.08.2024 власним автомобілем марки і моделі «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 перевіз ОСОБА_7 із селища Верховина Івано-Франківської області ґрунтовими дорогами безпосередньо до ділянки державного кордону України із Румунією, що знаходиться в зоні відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , провів ОСОБА_7 детальний інструктаж щодо порядку дій задля незаконного перетину державного кордону, показав останньому дорогу, якою йому необхідно було рухатися пішки, надав поради і вказівки щодо його поведінки після незаконного перетину державного кордону України, після чого ОСОБА_7 приблизно о 17 годині 50 хвилин 31.08.2024 пішки незаконно перетнув державний кордон України із Румунією в зоні відповідальності вказаного відділу прикордонної служби, за що надав на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 164760,40 грн.

24.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Також 24.09.2024 старшим слідчим П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові, на підставі добровільної згоди ОСОБА_6 , з метою встановлення обставин, що мають значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, проведено огляд за правилами обшуку автомобіля Audi A6, р.н. НОМЕР_3 , в ході якого вилучено вказаний автомобіль.

Так, із заяви про надання згоди на проведення огляду вказаного автомобіля, написаної 24.09.2024 ОСОБА_6 вбачається, що ним власнику даного автомобіля за нього передано грошові кошти в сумі 4000 доларів США та фактично даний автомобіль належить йому, однак право власності на нього не перереєстровано у встановленому законом порядку. Вказані обставини ОСОБА_6 також підтвердив під час проведення обшуку 24.09.2024 у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 . За результатами проведеного огляду за правилами обшуку вилучено автомобіль Audi A6, р.н. НОМЕР_3 , оскільки він має значення речового доказу у кримінальному провадженні, так як набутий за кошти, одержані кримінально протиправним шляхом.

Крім цього, у вказаному кримінальному провадженні 24.09.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

Враховуючи викладене, Audi A6, р.н. НОМЕР_3 , може бути конфіскований у випадку визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Тому з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої конфіскації майна просив накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про накладення арешту підтримав, додатково зазначив, що ОСОБА_6 в результаті протиправної діяльності отримав грошові кошти в сумі 4000 доларів США, які передав ОСОБА_8 в якості завдатку за придбання автомобіля марки Audi A6, р.н. НОМЕР_3 , а тому слід вважати, що автомобіль належить ОСОБА_6 та може бути конфіскований у випадку визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Крім того, прокурором може бути заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 . Тому просив клопотання задовольнити.

Представника власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, зазначив, що автомобіль марки Audi A6, р.н. НОМЕР_3 , на праві власності належить ОСОБА_9 , яка жодних договорів купівлі-продажу із ОСОБА_6 не укладала, авто йому не продавала та не отримувала жодних коштів. Можливо її чоловік дав у тимчасове користування вказаний автомобіль ОСОБА_6 , проте це не змінює власника. Вказує, що оскільки автомобіль не є власністю підозрюваного ОСОБА_6 , а тому не може бути і конфіскований в межах санкції інкримінованої статті. Доказів, що автомобіль був проданий немає. Просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає наступне.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. При цьому, арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Встановлено, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, 24.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

24.09.2024 старшим слідчим П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові, на підставі добровільної згоди ОСОБА_6 , з метою встановлення обставин, що мають значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, проведено огляд за правилами обшуку автомобіля Audi A6, р.н. НОМЕР_3 , в ході якого вилучено вказаний автомобіль.

Постановою старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 від 25.09.2024 вилучений автомобіль марки Audi A6, р.н. НОМЕР_3 , визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Audi A6, р.н. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_9 .

Із заяви про надання згоди на проведення огляду вказаного автомобіля, написаної 24.09.2024 ОСОБА_6 вбачається, що ним передано грошові кошти в сумі 4000 доларів США власнику даного автомобіля, однак право власності на нього не перереєстровано у встановленому законом порядку. Зазначає, що фактично вказаний автомобіль належить йому.

Згідно протоколу допиту ОСОБА_10 від 26.09.2024, він зазначає, що в його дружини ОСОБА_9 у власності є автомобіль марки Audi A6, р.н. НОМЕР_3 , який вони вирішили продати за 8000 доларів США. При зустрічі із ОСОБА_11 він отримав від нього 4000 доларів США, а решту коштів повинні були виплачуватися по 500 доларів США кожного місяця після зарплати (всього 2000 доларів США).

Таким чином, з показів вказаних осіб вбачається, що між сторонами була певна усна домовленість щодо купівлі-продажу транспортного засобу із частковою оплатою його вартості.

Слідчий суддя зазначає, що купівля-продаж транспортного засобу неможлива шляхом укладення усного правочину, а за загальною практикою цивільного судочинства факт передачі грошових коштів не може підтверджуватися показами свідків. За відсутності договору купівлі-продажу транспортного засобу укладеного згідно норм ЦК України, слідчий суддя не приймає доводи слідчого щодо переходу права власності на вказаний транспортний засіб від ОСОБА_9 до ОСОБА_6 .

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що автомобіль марки Audi A6, р.н. НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_9 , тобто не належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_6 .. Вказане, виключає можливість конфіскації даного майна, як виду покарання. Крім того, слідчим не доведено можливість використання відповідного майна як доказу у кримінальному провадженні, оскільки згідно протоколу обшуку транспортного засобу автомобіль оглядався, і не виявлено речей, предметів чи документів, що могли б мати значення для руху досудового розслідування.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1ст.170 цього Кодексу.

За таких обставин, підстав для накладення арешту на вказаний автомобіль у даному кримінальному провадженні немає, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за №0000179 від 05.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_12