ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/646/23 Номер провадження 11-кп/814/1449/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000080 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_10 з ОСОБА_9 24 000 грн. моральної шкоди та 8 000 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

16.04.2023, близько 22 год., ОСОБА_9 , перебуваючи на території домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, кулаком правої руки наніс три удари в область лобу та один удар коліном правої ноги в область носу ОСОБА_10 .

Після отриманих ударів ОСОБА_10 вибіг на вулицю та сів на заднє сидіння до автомобіля марки ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 .Г. проте ОСОБА_9 також сів на заднє сидіння вказаного автомобіля з правого боку від потерпілого та вкусив ОСОБА_10 за фалангу 4 пальця правої кисті, після цього кулаком правої руки обвинувачений наніс два удари в область губ та кулаком правої руки наніс один удар в область щелепи потерпілого справа. Далі, обвинувачений кулаком правої руки наніс один удар в область лівого ока потерпілого, після чого вийшов із автомобіля та, взявши в руки фрагмент цегли, кинув її в обличчя ОСОБА_10 , влучивши в область лобу по середині на межі росту волосся, чим заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову та стягнути з ОСОБА_11 8 000 грн. моральної шкоди та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що потерпілий на підтвердження завданої моральної шкоди надав лише довідку з лікувального закладу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 звертався до лікаря хірурга.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутній детальний опис робіт (надання послуг), що підтверджує витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., як того вимагає ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора та представника потерпілого, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій ніким із учасників не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні, безпосередній причинний зв`язок між неправомірним діянням обвинуваченого та завданою моральною шкодою, місцевий суд правильно врахував конкретні обставини справи, а саме, що потерпілий внаслідок протиправних дій обвинуваченого отримав тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров?я, та той факт, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому було завдано моральних страждань, які супроводжувались тривалим фізичним болем, безсонням, розпачем та порушенням нормальних життєвих зв?язків і стосунків, на відновлення яких були затрачені зусилля.

Крім того, суд звернув увагу, що на підтвердження своїх позовних вимог потерпілий надав суду довідку з лікувального закладу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 04.05.2023 звертався до лікаря хірурга з приводу забійної рани лобу, де йому надавалася медична допомога, у зв?язку з чим потерпілий був вимушений змінити свій уклад життя.

Тому врахувавши принципи пропорційності, законності, виваженості, розумності та справедливості, врахувавши моральні страждання, які зазнав потерпілий від кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно стягнув на користь потерпілого моральну шкоду в сумі 24 000 грн.

Крім того, у ч. 1 ст. 124 КПК України зазначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого усі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

У постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 12.02.2024 відносно ОСОБА_9 , було частково задоволено цивільний позов потерпілого та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 24 000 грн. моральної шкоди та 8 000 грн. витрат на правову допомогу.

Місцевий суд правильно зазначив, що у матеріалах кримінального провадження, всупереч апеляційним доводам захисника, наявні Ордер про надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 від 16.08.2023 (а.с. 48), договір про надання правничої допомоги №46 від 04.05.2023 адвокатом ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 (а.с. 49), квитанція про сплату коштів за надання правничої допомоги на суму 8 000 грн. (а.с. 50), розрахунок кількості та вартості послуг адвоката, які були надані та надання яких було заплановано на майбутнє (а.с. 63). Зазначені докази, відповідно до вимог діючого законодавства, повністю підтверджують понесені ОСОБА_10 витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.

Тому, місцевий суд правомірно стягнув з ОСОБА_9 на користь потерпілого витрати, здійснені ним за отримання правничої допомоги в сумі 8 000 грн., оскільки вони документально підтверджені та повністю доведені.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_9 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року, щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4