Справа № 216/754/23
Провадження № 1-кп/216/268/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001616 від 06.12.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представник потерпілий ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

05.12.2022 року приблизно о 16:55 годин по сухому асфальтному покриттю вул. Старовокзальна з боку вул. Мерецкова в напрямку вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, рухався автомобіль Geely MR7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_3 . В цей же час в районі перехрестя з вул. Мартіна Шимановського по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, зліва на право відносно автомобіля Geely MR7151A рухалась пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході подальшого руху водій ОСОБА_3 наближаючись доданого нерегульованого пішохідного переходу, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не зменшив швидкість та за потереби не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_7 , таким чином порушив вимоги п.п. 2.3 б) та 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з якими:

-«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

-«18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

Діючи з кримінальною протиправною недбалістю, внаслідок порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Geely MR7151A, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка отримала тілесні ушкодження, у вигляді: забійна рана правого стегна, закрита черепно-мозкова травма осколковий перелом лівої гайморової пазухи, перелом лівої виличної кістки, лінійний перелом скроневої кістки зліва, забій лівого ока ускладнений частковою втратою зору на ліве око, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 30.01.2023 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, П.2.1.3.б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Між порушенням водієм ОСОБА_3 п. 18.1 Правил дорожнього руху України та наслідками спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень є прямий причинний зв`язок.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час судового розгляду, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказане вище кримінальне правопорушення за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Прокурор заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення визнає повністю.

Обвинувачений, його захисник, представник потерпілого, кожен окремо проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його клопотання, заявлене в судовому засіданні. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим ОСОБА_3 .

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_3 . Це діяння містить склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст. 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, неодружений, не працюючий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував та не перебуває, матеріальні збитки потерпілому відшкодовано частково.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також Центрально-Міським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області за наслідками вивчення особи обвинуваченого ОСОБА_3 , вважає, що у разі прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважають доцільним крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України: виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення»; не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 потрібно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням прав керування транспортними засобами, та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання його звільнити з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

До початку судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 50 000,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 Постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Щодо позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 від 28.09.2023 року про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, то на думку суду вони підлягають задоволенню частково та стягненню з ОСОБА_3 , винуватої особи у скоєнні ДТП, на користь потерпілої ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 34 000 грн., з урахуванням того, що сума у розмірі 16 000 грн. була вже відшкодована потерпілій під час судового розгляду, про що свідчить розписка написана власноруч ОСОБА_7 від 21.10.2024 року.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів вирішити керуючись ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 34 000 грн. (тридцять чотири тисяч гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ, а саме: автомобіль «Geely MR7151A», реєтраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів автогосподарства Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області (м.к.п. а.с. 15-16) повернути власнику або уповноваженій ним особі.

Матеріали кримінального провадження № 0001616 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/754/23 (1-КП/216/268/24).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1