УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000406, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000406, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , вступивши у злочинну змову із ОСОБА_7 , з метою реалізації злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, у т.ч. Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, 18 квітня 2022 року № 259/2022, 17 травня 2022 року № 341/2022, 12 серпня 2022 року № 573/2022, 7 листопада 2022 року № 757/2022, 6 лютого 2023 року № 58/2023, 1 травня 2023 року № 254/2023, 26 липня 2023 року № 451/2023, 6 листопада 2023 року № 734/2023, 13 лютого 2024 року № 49/2024, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 29.04.2024 близько о 23 год. 30 хв., ОСОБА_6 діючи спільно та за попередньою змовою із громадянином ОСОБА_7 , прийшли до адміністративного приміщення автосервісу «Grot Servise», належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, не маючи ані дійсного, ані уявного права на власність потерпілого, діючи поза волею власника майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їхніми діями ніхто на спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проникли до адміністративного приміщення автосервісу «Grot Servise», де, вчинили таємне викрадення грошових коштів у сумі дев`яносто тисяч гривень, які знаходились у касі вищевказаного автосервісу.

У подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , покинули територію вищевказаного автосервісу «Grot Servise» та викраденими грошовими коштами розпорядились на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , спричинили фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 90 000 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 , вступивши у злочинну змову із ОСОБА_7 , з метою реалізації злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, у т.ч. Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, 18 квітня 2022 року № 259/2022, 17 травня 2022 року № 341/2022, 12 серпня 2022 року № 573/2022, 7 листопада 2022 року № 757/2022, 6 лютого 2023 року № 58/2023, 1 травня 2023 року № 254/2023, 26 липня 2023 року № 451/2023, 6 листопада 2023 року № 734/2023, 13 лютого 2024 року № 49/2024 та від 6 травня 2024 року № 271/2024, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 25.07.2024 близько о 03 год. 24 хв., ОСОБА_6 діючи спільно та за попередньою змовою із громадянином ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки прийшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 .

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, не маючи ані дійсного, ані уявного права на власність потерпілого, діючи поза волею власника майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їхніми діями ніхто на спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до магазину «Ксюша», де вчинили таємне викрадення грошових коштів у сумі п`ятдесят тисяч гривень, які знаходились у касі вищевказаного магазину.

У подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , покинули територію вищевказаного магазину «Ксюша» та викраденими грошовими коштами розпорядились на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 50 000 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 , вступивши у злочинну змову із ОСОБА_7 , з метою реалізації злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, у т.ч. Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, 18 квітня 2022 року № 259/2022, 17 травня 2022 року № 341/2022, 12 серпня 2022 року № 573/2022, 7 листопада 2022 року № 757/2022, 6 лютого 2023 року № 58/2023, 1 травня 2023 року № 254/2023, 26 липня 2023 року № 451/2023, 6 листопада 2023 року № 734/2023, 13 лютого 2024 року № 49/2024, 6 травня 2024 року № 271/2024 та від 23 липня 2024 №469, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 16.08.2024 близько о 03 год. 00 хв., ОСОБА_6 діючи спільно та за попередньою змовою із громадянином ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки прийшли до офісного приміщення ТОВ «Вінницька будівельна компанія», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , директором якої являється ОСОБА_10 ,

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, не маючи ані дійсного, ані уявного права на власність потерпілого, діючи поза волею власника майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їхніми діями ніхто на спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, проникли шляхом пошкодження замка вхідних дверей до офісного приміщення ТОВ «Вінницька будівельна компанія» та вчинили таємне викрадення грошових коштів у сумі триста вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень, які знаходились у сейфі директора.

У подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , покинули територію вищевказаного офісного приміщення та викраденими грошовими коштами розпорядились на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спричинили ТОВ «Вінницька будівельна компанія», матеріальну шкоду на загальну суму 385525 гривень.

У скоєнні даного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, громадянин України, не працюючий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий, якому 17.08.2024 повідомлено про підозру в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена у великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 доводиться наступними матеріалами, а саме:

?Рапортом про реєстрації кримінального правопорушення (№ 6634 від 25.07.2024);

?Заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення;

?Протоколом огляду місця події від 25.07.2024;

?Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

?Протоколом обшуку від 16.08.2024 за адресою: АДРЕСА_5 ;

?Протоколом обшуку від 16.08.2024 в автомобілі марки «Skoda» моделі «Oktavia Combi»;

?Протоколом обшуку від 16.08.2024 в автомобілі марки «Geely» моделі «Fe-2»;

?Протоколом обшуку від 16.08.2024 за адресою: АДРЕСА_4 ;

?Рапортом про реєстрації кримінального правопорушення (№ 12165 від 16.08.2024);

?Заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення;

?Протоколом огляду місця події від 16.08.2024;

?Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

?Протоколом огляду відеозаписів від 18.07.2024;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

?Рапортом про реєстрації кримінального правопорушення (№ 3498 від 30.04.2024);

?Протоколом огляду місця події від 30.04.2024;

?іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, що у сукупності та взаємозв`язку свідчить про те, що підозрюваний, через усвідомлення суворого покарання та переконливість доказів може переховуватись від суду, що унеможливить своєчасний розгляд кримінального провадження, ухвалення та виконання вироку, може надати можливість останньому вчинити інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих та свідків у даній справі тощо.

Будь-яких перешкод за віком чи станом здоров`я для тримання підозрюваного під вартою немає.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню на підозрюваного ОСОБА_6 покладених обов`язків.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Не підлягає застосуванню до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки останній через усвідомлення суворого покарання та переконливість доказів може переховуватись від суду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинено ряд корисливих кримінально карних діянь, загальна сума майнової шкоди від яких становить понад 500 тис. грн, сторона обвинувачення вважає необхідним обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484480 гривень.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також прокурор просив збільшити розмір застави до 2 млн. грн.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати домашній арешт у нічну пору доби.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні надавати будь-які покази відмовився, по суті клопотання підтримав думку захисника, вину не визнав.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

СВ ВП № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000406, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

17.08.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена у великих розмірах та в умовах воєнного стану.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан ОСОБА_6 (одружений, має дитину на утриманні, не працює, раніше судимий) та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється, з метою уникнення покарання у виді позбавлення волі, який згідно з санкцією інкримінованої статті становить до 8 років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

ОСОБА_6 відомі дані потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя приходить до переконання, що останній може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, продовжується відшукання речових доказів, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього, а також перешкоджати здійсненню належного досудового розслідування. Крім того, органом досудового розслідування перевіряється причетність ОСОБА_6 до вчинення інших аналогічних злочинів, тому без застосування дієвого запобіжного заходу, останній матиме можливість узгоджувати показання з іншим підозрюваним та перешкоджати встановленню дійсних обставин справи.

Характер вчинених злочинів та їх систематичність дають підстави вважати, що вказана діяльність є одним із джерел доходу ОСОБА_6 , оскільки він не має іншого прибутку, тому перебуваючи на волі останній може продовжувати свою злочинну діяльність та вчиняти інші злочин, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2024 ОСОБА_6 було засуджено до 4 років позбавлення волі за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень та звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки. Таким чином, вказане правопорушення було вчинено підозрюваним в період іспитового строку.

Судом взято до уваги, що ОСОБА_6 одружений, має на утриманні дитину. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Своїми діями ОСОБА_6 показав зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміновані кримінальні правопорушення, розуміючи суспільну небезпеку злочину, в умовах воєнного стану, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок, з метою незаконного збагачення, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання підозрюваному розміру застави, який перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 підозрюється, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, їх характер в умовах воєнного стану, в період іспитового строку, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, суспільний резонанс, розмір завданої шкоди потерпілим, враховуючи відношення підозрюваного до вчиненого злочину, а саме не визнання вини та відмова від співпраці зі слідством, слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави 484480 гривень, яку попередньо просила визначити сторона обвинувачення не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому доцільно визначити розмір застави, яку просив збільшити прокурор в судовому засіданні в сумі 2 000 000 грн.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкість, характеризуючі дані підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, умисний корисливий мотив, в період дії воєнного стану, а також, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, слідчий суддя приходить до висновку, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, з альтернативою внесення застави в сумі 2 000 000 грн. здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та є спів мірною з вчиненим кримінальним правопорушенням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 16.08.2024 по 14.10.2024 включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 2 000 000 (два мільйони) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики органу досудового розслідування та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти орган досудового розслідування про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя