Справа № 331/4436/24
Провадження № 1-кс/331/1693/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000441 та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000441 та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні СВ Відділу поліцій № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває матеріал досудового розслідування № 0000441, внесеного до ЄРДР у 26.04.2024 року згідно рішення суду від 17.04.2024 р. за фактом крадіжки за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. З метою повного та всебічного розгляду даного кримінального провадження, а також з`ясування усіх обставин справи та збирання всіх необхідних доказів, у тому числі і тих, які можуть вказувати на особу, яка вчинила дане правопорушення, ОСОБА_3 06.08.2024 р. заявив клопотання про проведення слідчих дій, а саме - зробити витяг з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно транспортних засобів, які перебували на обліку та були зареєстровані на ОСОБА_5 включно з ідентифікаційними номерами вузлів та агрегатів, так як разом з викраденими свідоцтвами про народження зникли сервісні книжки на автомобілі зареєстровані на вищевказаних осіб для з`ясування обставин, що мають значення у цьому провадженні. У постанові слідчого ОСОБА_6 від 14.08.2024 р. зазначено, що збір та розголошення інформації про нових законних власників і є передбаченим ст. 185 КК України злочином, але у клопотанні вказано витребувати інформацію стосовно транспортних засобів, які зареєстровані або були зареєстровані на його близьких та померлих родичів. Вважає, що відмова слідчого у задоволенні клопотання не ґрунтується на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства. Витяг заявлений в клопотанні може суттєво вплинути на результати досудового розслідування та вказати на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні № 0000441. Посилаючись на зазначені обставини, просив скасувати постанову слідчого СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 14.08.2024 р. у кримінальному провадженні № 0000441 про відмову у задоволенні клопотання від 06.08.2024 р. та зобов`язати слідчого СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000441 зробити витяг з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих та транспортних засобів, які були зареєстровані на ОСОБА_7 виключно з ідентифікаційними номерами вузлів та агрегатів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволенні скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, вислухавши думку скаржника та слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як вбачається з матеріалів доданих до скарги, у кримінальному провадженні № 0000441, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_3 11.07.2024 р. подано клопотання до ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про проведення слідчих дій.

Постановою слідчого СВ відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 14.08.2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено. В обґрунтування постанови слідчий зазначив, що даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_3 особами, які в даний час володіють автомобілями, які було продано його померлими родичами в період з 1982 по 1987 роках, або використання даних автомобілів у злочинній діяльності у відношенні ОСОБА_3 не встановлено; збір та розголошення інформації стосовно автомобілів, які з 1982 по 1987 роки законним шляхом перейшли у власність осіб в законний спосіб, та, відповідно про осіб, власників автомобілів є незаконним збиранням, зберіганням, використанням конфіденційної інформації про особу.

Слід зазначити, що право оскарження за п.7 ч.1 ст.303 КПК України стосується лише оскарження постанов слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій чи негласних слідчих (розшукових) дій.

Слідчими діями в розумінні глави 20 КПК України є: допит, пред`явлення особи для впізнання, пред`явлення речей до впізнання, пред`явлення трупа для впізнання, проникнення до житла чи іншого володіння особи, обшук, огляд, огляд трупа, огляд трупа, пов`язаного з ексгумацією, освідування особи, слідчий експеримент, проведення експертизи та негласні слідчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положення ст. 93 КПК України, з бирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом (ч.1). Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ч.3).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

З поданого ОСОБА_3 клопотання не можливо дійти висновку на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушувались перед слідчим та не доведено обставин, які, на його думку, необхідно встановити, що могли б мати значення і під час розгляду скарги.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд та перевіривши надані в обґрунтування докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, скаржником не надано належних та допустимих доказів, та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для скасування постанови слідчого ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 14.08.2024 року про відмову у задоволенні клопотання, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 94, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000441 та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1