УХВАЛА

12 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 712/4045/24

провадження № 51-5077 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Черкаського апеляційного суду від 6 серпня 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень п. 4 ч. 2, ч. 3 цієї статті.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявлених вимог, адже суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Також за правилами ст. 433 цього Кодексу Суд здійснює касаційний перегляд у межах поданої скарги. Тому, заперечуючи законність вироку та заявляючи вимогу про його скасування, у скарзі належить конкретно вказати, у чому полягають допущені істотні порушення норм права, які відповідно до законодавчих приписів зумовлюють прийняття такого рішення.

Наведеного не було враховано при зверненні до суду касаційної інстанції.

У поданій скарзі її автор просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Однак, не погоджуючись із висновками згаданого суду, скаржник не викладає доводів, які би свідчили про допущення під час здійсненні апеляційного провадження таких порушень норм права, котрі з огляду на положення статей 370, 404, 405, 412, 420 КПК є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваного рішення.

Разом із цим, як убачається зі змісту скарги, у ній суть позиції зводиться до того, що призначене засудженому покарання, яке належить відбувати реально, є надмірно суворим і таке, на думку захисника, слугує підставою для скасування ухваленого вироку. Між тим, згідно з положеннями ч. 2 ст. 437 КПК обвинувальний вирок може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіший захід примусу.

Отже, стороною захисту в правовому аспекті не обґрунтовано заявленої вимоги.

Крім того, за правилами ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини. Натомість захисник наполягає на проведенні касаційного розгляду з участю ОСОБА_5 , що не узгоджується з ч. 4 ст. 430 вказаного Кодексу. У розумінні цієї норми відповідне клопотання має заявити засуджений, котрий є самостійним учасником провадження.

Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає відкриттю касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Черкаського апеляційного суду від 6 серпня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3