Березівський районний суд Одеської області
22.10.2024
Справа № 494/1969/24
Провадження № 1-кс/494/620/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024 р. м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваної - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання слідчого відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000643 від 19.10.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2024 року слідчий відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000643.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді справу визначено слідчому судді ОСОБА_1 та призначено до розгляду на 22.10.2024 року.

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилався на те, що ОСОБА_5 , 1992 року народження, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року №61-95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речових і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995 року №63/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року, постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 року №770, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини та наркотичні засоби, в силу чого достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а також про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, 19.10.2024 приблизно о 16.00 годині, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою збуту психотропної речовини у вигляді кристалічної речовини білого кольору, обіг якої заборонено, яка зберігалася за місцем її проживання у полімерному пакеті із застібкою типу «zip-lock» ОСОБА_7 , 1978 року народження, з яким вона спільно проживає, але не перебуває у шлюбі, який в цей час знаходиться в м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, вирішила відправити дану психотропну речовину ОСОБА_7 через відділення ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: вул. Центральна, буд.72, селище Іванівка, Березівський район, Одеська область. ОСОБА_5 розуміючи, що обіг психотропних речовин на території країни заборонений з метою конспірації своїх дій і введення в оману працівників ТОВ «Нова пошта» сховала полімерний пакет із застібкою типу «zip-lock» в якій зберігалась психотропна речовина в блокнот для записів. 19.10.2024 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу, незаконно зберігаючи при собі в блокноті для записів психотропну речовину з метою її збуту ОСОБА_7 , прибула у відділення ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: вул. Центральна, буд.72, селище Іванівка, Березівський район, Одеська область,де під час оформлення відправлення блокноту для записів з прихованою в ньому психотропною речовиною на ім`я ОСОБА_8 у відділення ТОВ «Нова Пошта» розташованого в м. Верхньодніпровськ Кам`янського районуДніпропетровської області, була запідозрена працівником ТОВ «Нова пошта» у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин про що працівник ТОВ «Нова пошта» повідомила в поліцію. 19.10.2024 року в період часу з 21:45 до 22:27 години при проведенні огляду місця події у приміщенні для отримання та відправки посилок відділення ТОВ «Нова пошта» розташованого за адресою: вул. Центральна, буд.72, селище Іванівка, Березівський район, Одеська область, при огляді блокноту для записів, який знаходився у поштовому відправленні № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , був виявлений та вилучений полімерний пакет із застібкою типу «zip-lock» в якому зберігалась кристалічна речовина білого кольору при проведенні експрес тесту вказаної речовини за допомогою експрес тесту марки «General Screening Drugs iDentu» встановлено, що досліджувана речовина містить крек. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.307 Кримінального кодексу України (далі- КК України). 20.10.2024 року ОСОБА_5 затримано та 20.10.2024 року о 16:40 год. повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п,1,2 та п.5 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 22.10.2024 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні.

Захисник та підозрювана ОСОБА_5 заперечували проти клопотання слідчого та прокурора, та просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказали, що власного житла не має, однак мати її співмешканця ОСОБА_9 не заперечує проти перебування ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом у її домоволодінні. ОСОБА_5 свою причетність до інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала. Окрім цього, просила застосувати заставу, оскільки її чоловік, з яким вона проживає є підприємцем та може внести заставу. Будь-яких клопотань, заяв під час розгляду справи не заявляла.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000643, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

На розгляді у СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000643 від 19.10.2024 відносно ОСОБА_5 у якому вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000643 вбачається, що ОСОБА_5 , 1992 року народження, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року №61-95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речових і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995 року №63/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року, постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 року №770, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини та наркотичні засоби, в силу чого достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а також про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, 19.10.2024 приблизно о 16.00 годині, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою збуту психотропної речовини у вигляді кристалічної речовини білого кольору, обіг якої заборонено, яка зберігалася за місцем її проживання у полімерному пакеті із застібкою типу «zip-lock» ОСОБА_7 , 1978 року народження, з яким вона спільно проживає, але не перебуває у шлюбі, який в цей час знаходиться в м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, вирішила відправити дану психотропну речовину ОСОБА_7 через відділення ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: вул. Центральна, буд.72, селище Іванівка, Березівський район, Одеська область. ОСОБА_5 розуміючи, що обіг психотропних речовин на території країни заборонений з метою конспірації своїх дій і введення в оману працівників ТОВ «Нова пошта» сховала полімерний пакет із застібкою типу «zip-lock» в якій зберігалась психотропна речовина в блокнот для записів. 19.10.2024 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу, незаконно зберігаючи при собі в блокноті для записів психотропну речовину з метою її збуту ОСОБА_7 , прибула у відділення ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: вул. Центральна, буд.72, селище Іванівка, Березівський район, Одеська область,де під час оформлення відправлення блокноту для записів з прихованою в ньому психотропною речовиною на ім`я ОСОБА_8 у відділення ТОВ «Нова Пошта» розташованого в м. Верхньодніпровськ Кам`янського районуДніпропетровської області, була запідозрена працівником ТОВ «Нова пошта» у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин про що працівник ТОВ «Нова пошта» повідомила в поліцію. 19.10.2024 року в період часу з 21:45 до 22:27 години при проведенні огляду місця події у приміщенні для отримання та відправки посилок відділення ТОВ «Нова пошта» розташованого за адресою: вул. Центральна, буд.72, селище Іванівка, Березівський район, Одеська область, при огляді блокноту для записів, який знаходився у поштовому відправленні № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , був виявлений та вилучений полімерний пакет із застібкою типу «zip-lock» в якому зберігалась кристалічна речовина білого кольору при проведенні експрес тесту вказаної речовини за допомогою експрес тесту марки «General Screening Drugs iDentu» встановлено, що досліджувана речовина містить крек.

20.10.2024 року ОСОБА_5 затримано та 20.10.2024 року в порядку статей 276-279 КПК України повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Водночас, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення; другий, що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 20.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 307 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 19.10.2024 року приміщення прийому та відправлень ТОВ «Нова пошта» в селищі Іванівка Березівського району Одеської області за результатом якого вилучено кристалічну речовину білого кольору експрес тест якої показав, що досліджувана речовина являється креком, інформацію про відправника зокрема номер телефону відправника - НОМЕР_2 ;

- протоколом затримання ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочину під час якого було у підозрюваної було вилучено її мобільний телефон в з сім картою мобільного зв`язку № НОМЕР_2 ;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , від 20.10.2024 щодо обставин вчинення злочину;

-показаннями свідка ОСОБА_11 від 20.10.2024 щодо обставин вчинення злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Окрім цього, у судовому засіданні підозрювана визнала свою причетність до інкримінованого їй злочину.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу підозрюваного.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики вчинення підозрюваною дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Як зазначено у клопотанні, прокурор та слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених п.1,п.2 та п.5 ч.1 ст.177 КК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, то слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи: існування можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України, оскільки в Україні діє військовий стан та стороною обвинувачення у судовому засіданні вказано про те, що у підозрюваної ОСОБА_5 відсутні тісні соціальні зв`язки, не заміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей, відсутнє постійне місце проживання та роботи, під час досудового розслідування намагалася ввести в оману орган досудового розслідування, не повідомивши свої анкетні дані. З урахуванням тяжкості злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної винуватою у кримінальному правопорушенні, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. Зазначене беззаперечно може вказувати на наявність обґрунтованого побоювання у органу досудового розслідування про небезпеку переховування підозрюваної. Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо наявності ризику знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя також вважає його обґрунтованим, оскільки на даний час триває досудове розслідування кримінального провадження і не встановлені всі речові докази, які підтверджують причетність підозрюваної до вчиненого злочину, що дає їй можливість перебуваючи на свободі спотворити їх або знищити.

Також, слідчий суддя враховує і наявний ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КК України, оскільки підозрювана ОСОБА_5 раніше судима за вчинення умисного майнового злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, вчинила умисний тяжкий злочин і перебуваючи на волі, усвідомлюючи безкарність може продовжити свою злочинну діяльність.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України;

-пред`явлення їй підозри у вчиненні, в тому числі злочину, у разі визнання винуватою у вчиненні якого, їй може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років;

-станом на день розгляду клопотання ОСОБА_5 виповнилося 31 рік; підтверджені належним чином дані, що стан її здоров`я несумісний з триманням під вартою відсутні.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно підозрюваної, яка вчинила в тому числі тяжкий злочин, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,2 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно застосування запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Також враховуючи, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але зважаючи, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на що посилався слідчий, прокурор у своєму клопотанні.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваної такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання, з урахуванням вищевикладеного.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу - не знайшлося, застосування до підозрюваної такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Водночас, підозрювана може ухилитись від органів досудового слідства. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з можливістю підозрюваної спілкування з іншими особами, в тому числі шляхом телекомунікаційних зав`язків, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Разом з цим, захисник та підозрювана просили застосувати цілодобовий арешт за адресою АДРЕСА_1 .

Проте, прокурор заперечувала проти цього, та вказувала, що власниця цього нерухомого майна ОСОБА_12 , не бажає цього і у них з підозрюваною недружні стосунки.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею оголошено перерву для з`ясування у ОСОБА_9 щодо її згоди на перебування ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом у її домоволодінні, однак після, - захисник повідомив, що ОСОБА_12 перебуває у поганому самопочутті та будь-яких письмових заяв чи дозволів на перебування підозрюваної під домашнім арештом за її адресою не надасть.

Під час судового засідання, підозрювана зазначила, що іншого нерухомого майна у власності не має та родичі відсутні.

Таким чином, слідчий суддя не вбачається підстав для застосування до ОСОБА_5 цілодобового домашнього арешту, оскільки вона не має власного житла та не має постійного місця проживання, дозвіл на який надано власником.

За таких обставин, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням її особистих характеристик, слідчий суддя доходить висновку, що до підозрюваної слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.194 КПК України вважаю, що під час судового розгляду клопотання були доведені:

-обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення за ч.1 ст.307 КК України;

- підстави вважати, що існують ризики передбачені п.1,2 та 5 ч.1 ст.177 КПК України;

- недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.

Разом з цим, під час судового засідання прокурора наполягала про застосування тримання під вартою без внесення застави, оскільки остання не працює, не має нерухомості та іншого майна, а тому не сплатить заставу, з чим слідчий суддя не погоджується, та вважає визначити розмір застави, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя враховує вимоги ст.182 КПК України та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину за ч.1 ст.307 КК України, з огляду на обставини справи, майновий стан підозрюваної, яка офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, однак, за словами ОСОБА_5 , її співмешканець ОСОБА_8 являється військовослужбовцем, приватним підприємцем та може сплатити заставу, а також зважаючи на існування вищезазначених ризиків, слідчий суддя вважає за необхідне все таки визначити підозрюваній у якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на останню у разі внесення застави обов`язків передбачених ч.4 ст.194 КПК України.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та за сукупності наведених обставин, слідчий суддя вважає, за доцільне застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб з внесенням застави.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Як встановлено вище, ОСОБА_5 затримано 20.10.2024 року о 22:40 годині.

Керуючись статтями 177, 178, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000643 від 19.10.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із заставою.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту у залі суду, помістивши її до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту затримання, а саме з 20.10.2024 року о 22:40 год. по 18.12.2024 року 22:40 год. включно.

Визначити підозрюваній ОСОБА_5 в якості альтернативного запобіжного заходу, заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять ) грн 00 коп.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ

Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA0005435

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 22.10.2024 року заставна сума за ОСОБА_5 , суддя: ОСОБА_1 .

У разі внесення застави на відповідний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити підозрювану ОСОБА_5 з-під варти та покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого або прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися з смт. Іванівка, Березівського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали в частині покладених на підозрювану ОСОБА_5 обов`язків становить до 18.12.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 22.10.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1