Справа № 601/3221/24
Провадження №1-в/601/101/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці подання Кременецького РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області, про звільнення від відбування покарання:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, засудженого вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 24.10.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. Згідно ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, -

УСТАНОВИВ:

До Кременецького районного суду Тернопільської області надійшло подання начальника Кременецького РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 09.01.2024 згідно якого ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. Згідно ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Подання обґрунтовано тим, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зазначені дії, відповідно до Закону № 3886-IX від 18.07.2024, є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність відповідно до ст. 51 КУпАП.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання не заперечує.

Згідно абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

У судовому засіданні начальник Кременецького районного сектору №1 ОСОБА_4 подання підтримала та просила його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечив щодо задоволення подання та звільнення засудженого ОСОБА_5 за епізодами вчиненими засудженим 20.07.2019, 21.09.2019, 25.12.2019, 08.04.2020 та 18.08.2020 від призначеного судом покарання, оскільки 09.08.2024 набули чинність зміни до Закону щодо підвищення порогу кримінальної відповідальності за крадіжку, згідно яких викрадення чужого майна є кримінально караним діянням, якщо його вартість становитиме більш як два неоподатковувані мінімуми доходів громадян. Враховуючи, що сума викраденого ОСОБА_5 майна, а саме 20.07.2019, 21.09.2019, 25.12.2019, 08.04.2020 та 18.08.2020 у вказаному кримінальному провадженні становить менше, ніж два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, встановлених станом на 01.01.2019 та 01.01.2020 відповідно, а тому ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання.

Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України).

При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання.

Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Як вбачається з вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. Згідно ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 24 листопада 2022 року.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України.

Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2019 року складав 960,50 грн (1921 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2019 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 960,50 х 2 = 1921 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2020 року складав 1051 грн (2102 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 2102 х 2 = 2102 грн.

Згідно вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 24.10.2022, в справі № 598/399/19 (1-кп/598/17/2022) ОСОБА_5 засуджений за сімома епізодами згідно яких ОСОБА_5 викрав майно на суму: 1981,76 грн, 1383,53 грн, 275 грн, 867,77 грн, 1032 грн, та 457,22 грн, тобто суми двох епізодів перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суми п`ятьох не перевищує.

Отже, на засудженого ОСОБА_5 не розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України. Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

Отже, суд приходиться до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.

При цьому суд враховує, що виключення зазначених епізодів з обвинувачення, визнаного судом доведеним, не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_5 .

Аналогічну правову позицію висловила колегія Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові по справі № 635/7811/21 від 26.09.2024.

Керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні подання Кременецького РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він був засуджений вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 24.10.2022.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий