СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1467/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2024 року за 0000545, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білогородка Київської обл., громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

03.07.2024 від прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_4 надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2024 за 0000545 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України.

Згідно обвинувального акту, водієм 18-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення у сфері забезпечення мобілізації та призову за наступних обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи держаної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межа повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до Положення спеціальні звання.

Першим днем проходження служби цивільного захисту вважається день прийняття громадянина на службу цивільного захисту, зарахування його в кадри ДСНС України, присвоєння йому відповідного спеціального звання та призначення на посаду в апарат ДСНС України, її територіальні органи, підрозділи Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (аварійно-рятувальні формування центрального підпорядкування, аварійно-рятувальні формування спеціального призначення, спеціальні авіаційні, морські та інші формування, державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини), навчальні центри, формування та підрозділи забезпечення), заклади освіти цивільного захисту, наукові установи та інші підрозділи, в яких особи рядового і начальницького складу проходять службу цивільного захисту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1052 від 16.12.2015 визначено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.12.2011, згідно наказу ГУ МНС України у м. Києві №258 о/с від 30.12.2011 проходив службу в органах і підрозділах цивільного захисту зі спеціальним званням «рядовий служби цивільного захисту», надалі наказом ГУ ДСНС України у м. Києві № 528 о/с від 01.08.2019 останнього призначено посаду водія 18-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві, в подальшому наказом ГУ ДСНС у м. Києві № 386 о/с від 09.06.2020 останньому було присвоєно спеціальне звання «старшина служби цивільного захисту». Згідно наказу ГУ ДСНС у м. Києві № 404 о/с від 10.05.2022, ОСОБА_3 з 10.05.2022 по 30.05.2022 перебував у розпорядженні начальника ГУ ДСНС у м. Києві

Тобто, ОСОБА_3 , займаючи на час вчинення кримінального правопорушення вище зазначену посаду є працівником Державної служби України з надзвичайних ситуацій, та має відповідні права та виконує обов`язки, визначені у Положенні про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. №1052.

Відповідно до ч.3 ст.11 Кодексу цивільного захисту України в особливий період єдина державна система цивільного захисту функціонує відповідно до цього Кодексу та з урахуванням особливостей, що визначаються згідно з вимогами законів України «Про правовий режим воєнного стану», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також інших нормативно-правових актів.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Так, 24.02.2022 о 05:00 годині, за наказом президента російської федерації, російська федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи збройні сили рф.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено.

Також пунктом 5 Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 Державній службі України з надзвичайних ситуацій невідкладно разом з обласними, Київською міською державними адміністраціями, іншими державними органами, установами, підприємствами, організаціями всіх форм власності наказано привести єдину державну систему цивільного захисту, її функціональні та територіальні підсистеми у готовність до виконання завдань за призначенням в особливий період.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 затверджено Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу. Так згідно п. 31 вказаного Положення, особи рядового і начальницького складу зобов`язані зокрема:

- чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України;

- добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки;

- проходити службу цивільного захисту в тих органах і підрозділах цивільного захисту і в тих місцях, де це викликано інтересами служби;

- додержуватися норм професійної та службової етики;

- виявляти повагу до колег по службі, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

- сприяти підтриманню порядку і дисципліни;

- звертатись із службових питань до свого безпосереднього керівника (начальника) і з його дозволу - до старшого прямого керівника (начальника), з особистих питань - до свого безпосереднього керівника (начальника), а у разі, коли він нездатний їх вирішити, - до старшого прямого керівника (начальника);

- доповідати своєму безпосередньому керівникові (начальникові) про події та обставини, що стосуються виконання службових обов`язків, а також про зроблені їм іншими керівниками (начальниками) зауваження;

- повідомляти безпосередньому керівникові (начальникові) про місце свого перебування під час відпустки та у разі відсутності на службі з інших поважних причин (перебування на лікарняному тощо).

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до п.13 Положення особи рядового і начальницького складу вважаються такими, що виконують обов`язки служби цивільного захисту:

1) на території органу і підрозділу цивільного захисту або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком дня (розкладом занять);

2) під час прямування на службу або із служби, службових поїздок, повернення до місця служби;

3) під час перебування поза місцем розташування органу і підрозділу цивільного захисту, якщо під час такого перебування вони виконують свої обов`язки або направлені за наказом відповідного керівника (начальника).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.11.2017 № 958 «Про затвердження Інструкції про особливості направлення у відрядження осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та відшкодування їм витрат на службові відрядження в межах України і за кордон» визначено, що службовим відрядженням вважається поїздка особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особа) за рішенням Голови або одного із заступників Голови, якому надано такі повноваження відповідним наказом, керівника органу (підрозділу) цивільного захисту на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем постійної служби. Направлення осіб у відрядження оформляється наказом на підставі доповідної записки. У наказі про відрядження зазначається: пункт призначення, найменування органу (підрозділу) цивільного захисту або найменування підприємства (організації), куди відряджено особу, строк та мета відрядження.

Однак, старшина служби цивільного захисту ОСОБА_3 , під час проходження служби цивільного захисту у складі 3-го караулу 18-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві, починаючи з 28.02.2022 по 30.05.2022 включно, тобто по дату звільнення зі служби та виключення з кадрів ДСНС України, вирішив в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, діючи умисно, в умовах особливого періоду, в тому числі пов`язаного з оголошенням воєнного стану, без дозволу безпосереднього керівника, без поважних причин та без відповідного службового відрядження ухилився від проходження служби цивільного захисту.

Так, старшина служби цивільного захисту ОСОБА_3 , водій 18-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві під підпис був ознайомлений з п. 1 контракту № 837/19 від 28.12.2019 «Про проходження служби цивільного захисту», згідно з яким ОСОБА_3 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, і добровільно бере на себе зобов`язання додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати вимоги Присяги служби цивільного захисту, статутів, наказів чи розпорядження керівників (начальників), свої службові обов`язки.

Тим самим ОСОБА_3 підтвердив, що йому відомі вимоги п. 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593, та п. 1 ст. 58 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 05.03.2009 № 1068-VI.

Таким чином, старшина служби цивільного захисту ОСОБА_3 , будучи водієм 18-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві, в порушення п. 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593, п. 1 ст. 58 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 05.03.2009 № 1068-VI, п. 1 контракту про проходження служби цивільного захисту, пп. 1,2 розділу II «Інструкції про особливості направлення у відрядження осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та відшкодування їм витрат на службові відрядження в межах України і за кордон» та ст. 336-1 Кримінального кодексу України, діючи умисно, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від проходження служби цивільного захисту, та з мотивів небажання переносити труднощі такої служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу безпосереднього керівника, без поважних причин та без відповідного службового відрядження, умисно ухилився від проходження служби цивільного захисту починаючи з 28.02.2022 по 30.05.2022 включно, тобто по дату звільнення зі служби та виключення з кадрів ДСНС України, та самовільно не з`явився до місця розташування 18-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві, за адресою: АДРЕСА_3 , для несення службу у складі 3-го караулу вказаної ДПРЧ.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, старшина служби цивільного захисту ОСОБА_3 починаючи з 28.02.2022 по 30.05.2022 включно, без дозволу безпосереднього керівника, без поважних причин та без відповідного службового відрядження ухилився від проходження служби цивільного захисту, тобто в умовах особливого періоду, в тому числі пов`язаного з воєнним станом, незаконно перебував поза межами 18-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві з метою ухилення від служби цивільного захисту.

Протягом відсутності на території 18-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, вул. Пшенична, 3, старшина служби цивільного захисту ОСОБА_3 обов`язки зі служби цивільного захисту за посадою не виконував, а також правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до служби цивільного захисту, про вчинене ним ухилення від служби цивільного захисту та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за 336-1 КК України, як ухилення від проходження служби цивільного захисту в особливий період.

Разом з тим з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості від 28.06.2024, яка укладена між прокурором третього відділу процесуального керівництва Управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 472 КПК України.

Відповідно до умов даної угоди прокурор та обвинувачений за участю захисника дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації, а саме за ст. 336-1 КК України, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні даних кримінальних правопорушень, а також узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ст. 336-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України.

У даній угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 , в угоді зазначено дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, вказуючи, що вона відповідає вимогам КПК та КК України.

Обвинувачений та його захисник також просили затвердити угоду про визнання винуватості, вказуючи, що вона відповідає вимогам КК та КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 згідно із ст.12 КК України є нетяжким злочином.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник, підтвердили, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що він повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України, і не оспорює всі істотні для даного кримінального провадження обставин та правову кваліфікацію його дій, згоден з укладеною угодою та розуміє наслідки її укладення, затвердження та невиконання. Зобов`язується у повному обсязі виконати обов`язки, взяті за угодою.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Таким чином, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника, її форма та зміст відповідають вимогам КПК і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ст. 336-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 373, 374, 376, 472, 474-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.06.2024, яка укладена між прокурором третього відділу процесуального керівництва Управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1