Справа № 530/507/24
Номер провадження 1-кп/530/90/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2024 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Зіньків Полтавської області кримінальне провадження № 0000526 від 03.12.2023 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Опішня, Зіньківського району, Полтавської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, працював опалювачем в КНП ЦПМСД Опішнянської селищної ради, не одруженого, має на утриманні 3 малолітніх дітей, раніше судимого:

27.11.2013 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України до 850 грн штрафу;

26.06.2024 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 3 (три) роки, у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2023 року, близько 09:00 ОСОБА_6 повернувся додому, а саме до домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , де почув як його співмешканка, ОСОБА_7 , по мобільному телефону спілкується з його колишньою дружиною, ОСОБА_8 . Під час даної розмови ОСОБА_8 повідомила, що вона та її колишній чоловік ОСОБА_6 є коханцями. Через це між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відбулася сварка в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_8 ..

З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті людини та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 взяв вдома кухонний ніж та направився до домогосподарства за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 ..

Цього ж дня, близько 16:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , де виявив останню.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на грунті раніше виниклих неприязних стосунків, заздалегідь приготовленим ножем, наніс не менше двадцяти трьох ударів в ділянку верхньої частини тулуба та голови ОСОБА_8 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаних пошкоджень на передній поверхні грудної клітки з обох сторін, які являються проникаючими в плевральні порожнини з пошкодженням легень, а також рани на правій боковій поверхні шиї з пошкодженням яремної вени, які класифікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок гострої крововтрати, зумовленої проникаючими колото-різаними пораненнями грудної клітини з пошкодженням легень та колото різаними пораненнями грудної клітини з пошкодженням легень та колото різаними пораненнями шиї з пошкодженням яремної вени.

Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, умисне вбивство, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження, суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимогами ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного кримінального правопорушення, судом перш за все, враховано вимоги ст. ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст. ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду у справі № 4291/98 від 13 січня 2005 року.

02.01.2024 року, під час судового засідання, встановлено наступний порядок та обсяг дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого, потерпілої, дослідженняматеріалів, які характеризують обвинуваченого, доповнення (клопотання) сторін кримінального провадження та судові дебати.

Під час розгляду справи в суді, ОСОБА_6 свою вину визнає повністю. Будучи допитаним в судовому засіданні, дав покази аналогічні описовій частині вироку та уточнив, що дійсно він приймає ліки, які не сумісні із вживанням спиртних напоїв, які він вживав в день скоєння правопорушення.

Визнання вини обвинуваченим, його вина у пред`явленому йому обвинуваченні підтверджується наступною сукупністю доказів.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні, дала покази аналогічні описовій частині вироку.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він проживав з ОСОБА_8 . 03 грудня 2023 року о 06 год. 40 хв. ранку виїхав з дому, хрестив дитину у Нагірного ОСОБА_11 та повернувся о 10 годині. В цей час ОСОБА_12 відпочивала, а його син ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , кума Ірини, пили пиво. Згодом до нього зателефонував кум і повідомив щоб о 13 год. прийшли на святкування хрестин, потім він разом з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 пішли на хрестини, а перед цим він телефонував до ОСОБА_6 , щоб він до нього прийшов, оскільки останній не прийшов, тому він пішов на хрестини, а ОСОБА_17 залишилася вдома. Коли повернувся з хрестин виявив, що дружина мертва і викликав поліцію. ОСОБА_17 була закровавлена, коли приїхала поліція на дивані побачив лезо і рукоятку ножа якого у них не було.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що в день вбивства у нього хрестили дитину і святкували у нього вдома, вживали алкогольні напої, де був присутній ОСОБА_19 , який проживав з ОСОБА_20 .. Через деякий час після того як ОСОБА_21 пішов додому йому сказала невістка про те, що ОСОБА_10 повідомив про вбивство ОСОБА_17 . Він відразу пішов до їх господарства, зайшовши побачив, що ОСОБА_17 лежить на животі і у неї була кров, ОСОБА_22 був відсутній і він викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_6 є її чоловіком, з яким вони проживали з 2021 року. 02 грудня 2023 року, він пішов на роботу, близько 23 год. до неї зателефонував ОСОБА_23 і повідомив, що до нього приходила ОСОБА_8 , колишня його дружина, яка була вся побита, гола і боса і що він їй сказав про те, що він на роботі і йому не можна щоб були присутні посторонні люди. Через деякий час до неї зателефонувала ОСОБА_17 і повідомила, що вона спала у неї вдома з її чоловіком і вона їй повірила. 03 грудня 2023 року зранку прийшов з роботи ОСОБА_23 і вони посварилися через ОСОБА_17 , і він вийшов на двір, в цей час до нього зателефонував ОСОБА_19 , який на той час проживав з ОСОБА_17 , розмови вона не чула, але потім ОСОБА_23 взяв свою сумку в якій носив документи і пішов з дому. Коли він повернувся десь після 16 години додому всі речі були в крові, переодягнувся і сказав щоб речі нікуди не дівала бо він буде зізнаватися, що вбив ОСОБА_17 . Потім вона зателефонувала до ОСОБА_24 , щоб вона принесла заспокійливе, потім все їй розповіли. ОСОБА_23 випив горілки і зателефонував до дільничного ОСОБА_25 та повідомив про вбивство. Потім приїхали поліцейські і проводили слідчі дії.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що він працює дільничним офіцером громади. До нього надійшло повідомлення від чергового ВП АДРЕСА_3 виявлено тіло людини можливо без ознак життя. Він відразу прибув на місце події, у дворі на той час були ОСОБА_19 разом зі своїм сином, які кричали і плакали та повідомили, що у хаті перебуває тіло ОСОБА_8 без ознак життя. Зайшовши до будинку, побачив, що на підлозі в першій жилій кімнаті прямо на проході лежало тіло ОСОБА_8 , ОСОБА_22 був відсутній про що повідомив чергового, керівництво, потім приїхала швидка допомога, а за нею слідчо оперативна група і в цей час на його мобільний телефон зателефонував ОСОБА_27 і повідомив, що він вчинив це вбивство і на даний час перебуває в себе вдома, після чого поїхали до нього. ОСОБА_23 та ОСОБА_17 особисто знав років 7-10 відносини між ними були напружені.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні показала, що вона проживала по сусідству з ОСОБА_27 та ОСОБА_7 03.12.2023 року після 17 години вечора до неї зателефонувала ОСОБА_7 і попросила принести заспокійливе, коли прийшла, ОСОБА_29 було погано, а ОСОБА_23 сидів у сльозах, тримаючи на руках дитину, потім вони коротко розповіли, що ОСОБА_23 вбив ОСОБА_17 і повідомив, що буде відповідати за свій вчинок, в галереї лежала купа брудних речей на полу, охарактеризувала обвинуваченого з позитивної сторони, ОСОБА_30 була гуляща та постійно лізла і їх сім`ю.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_8 її сестра, та дружина обвинуваченого. 03 грудня 2023 року вона телефонувала сестрі, але ОСОБА_17 не брала слухавку при цьому перебувала в мережі, потім написала ОСОБА_32 , доньці ОСОБА_17 , яка повідомила, що мама дома, її побив дядя ОСОБА_33 . За час спільного проживання ОСОБА_17 отримувала і від ОСОБА_23 побої. Потім він поїхав на заробітки і привіз нову дружину, згодом вони розлучилися і проживали окремо, але зі слів ОСОБА_34 у них були інтимні зустрічі. До неї зателефонувала їх кума ОСОБА_35 та повідомила, що ОСОБА_12 покінчила з життям.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що 02 грудня 2023 року, ввечері, його батько ОСОБА_10 забрав з сел. Диканька і він був у нього. Ввечері до батька зателефонував ОСОБА_23 і сказав щоб забрав ОСОБА_17 з лікарні. Вранці батько поїхав до ОСОБА_36 хрестити дитину і приїхав о 09 годині, а потім він разом з ним о 13 годині пішли на святкування хрестин. О 17 годині 30 хвилин до батька хтось зателефонував та повідомив, що ОСОБА_17 немає. Про побиття ОСОБА_17 йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_37 в судовому засіданні показала, що є матірю обвинуваченого та проживає в АДРЕСА_4 разом зі співмешканцем та внуками. НОМЕР_1 році ОСОБА_23 познайомився з ОСОБА_17 і вони розписалися. Спочатку вони проживали у неї, потім у бабусиній квартирі, згодом поїхали в м. Українка, до матері ОСОБА_17 , де прожили там три місці. У 2013 році ОСОБА_17 довела ОСОБА_23 до суіциду, де він вскрив собі вени. 02 грудня 2023 року, ОСОБА_23 був на роботі, а 03 грудня вона до нього зателефонувала і син повідомив, що до нього на роботу прибігала ОСОБА_8 гола, боса, побита, її побив ОСОБА_19 , просилася щоб у нього погрітися. ОСОБА_10 погрожував та приїздив на розборки і говорив неодноразово, що він ОСОБА_23 приб`є. Приїхавши додому в АДРЕСА_1 дружина йому повідомила, що їй телефонувала ОСОБА_17 і сказала, що вони з ОСОБА_23 коханці, у них почалася сварк, і потім ОСОБА_23 одягнувся та пішов з дому. Коли ОСОБА_23 повернувся додому то зателефонував дільничому і повідомив, що вбив ОСОБА_17 . ОСОБА_17 постійно провокувала ОСОБА_38 на скандали, приходила до їх додому, кидалася на ОСОБА_23 з ножем, погрожувала спалити хату. Дітей ОСОБА_17 залишила самих вдома та вела розгульний спосіб життя. У 2020 році ОСОБА_17 та ОСОБА_23 розлучилися, а діти залишилися проживати з ОСОБА_23 .

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 від 03.12.2023 року, згідно якого вказано, що 03.12.2023 року до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_10 , жителя АДРЕСА_3 про те, що за місцем свого проживання він знайшов закривавлене тіло своєї співмешканки, ОСОБА_8 , яке лежало на підлозі. Поряд з нею, на ліжку знаходився закривавлений ніж (т.1 а.с.1);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 від 03.12.2023 року, згідно якого вказано, що 03.12.2023 року, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні житлового будинку господарства, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грунті раніше виниклих неприязних відносин, в ході сварки з останньою, діючи умисно, з метою заподіяння смерті, наніс численні удари кухонним ножем у ділянку шиї та тулуба, ОСОБА_8 , чим спричинив тілесні ушкодження несумісні з життям, внаслідок яких, остання померла на місці. Згідно лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , смерть настала внаслідок гострої крововтрати, проникаючих колото-різаних пошкоджень передньої стінки грудної клітки з пошкодженням легень (т.1 а.с.3);

-протоколом обшуку господарства ОСОБА_10 від 03.12.2023, розташованого в АДРЕСА_3 , згідно якого було виявлено поверхневий слід частини підошви взуття, без чіткого малюнку у вигляді накладеного бруду, довжиною 30 см., найбільшою шириною 18 см., який було сфотографовано; керамічну чашку білого кольору з написом англійською мовою, виявлену на підвіконні кухні; сліди рук, виявлені на верхніх дверцях холодильника, які перенесено на три відрізки Л/С типу скотч; чоловічу сумку чорного кольору з матерчатою шлейкою для носіння з записною книжкою з глянцевою обгорткою темно коричневого кольору в якій є записи, повістка про виклик до суду по кримінальному провадженні на ім`я ОСОБА_6 до Зіньківського районного суду на 22.12.2023, металева частина карабіну дугоподібної форми, паспорт серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому знаходиться пам`ятка для сплати боргу в сумі 17000 гривень Зіньківського РВ ДВС, тимчасове посвідчення № НОМЕР_3 ( замість військового квитка ) виданий військовозобов`язаному 1991 року народження ОСОБА_6 , картка платника податків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_4 , виданого Гадяцьким ДФС, гаманець з позначенням англомовним шрифтом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » із шкірозамінника чорного кольору, у якому знаходиться банківська картка «Укргазбанк» № НОМЕР_5 до 06.2024, банківська картка «Укрсиббанк» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_39 до 12.2025, картка банківська «Приват Банк» для виплат № НОМЕР_7 до 01.2028, банківська картка «Полтава Банк» № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_39 до 01.2027, фотокартка жіноча, скреч карта під сім картку VODAFON пін код: PIN1 0000 PUK1 НОМЕР_9 , PIN2 НОМЕР_10 , PUK2 НОМЕР_11 , рекламні візитні карти та дисконтні карти установ та організацій, проїзний документ серії НОМЕР_12 сполученням Знам"янка Пасажирська Полтава Пасажирська, на ім`я ОСОБА_40 від 15.09.2023, проїзний документ серії НОМЕР_13 Кривий Ріг Знам`янка від 14.09.2023, на ім`я ОСОБА_40 ; пластикова пляшка Coca - Colla з рідиною прозорого кольору без запаху; клинок ножа, на якому є відтиск з назвою «TRAMONTIN INOX STAINLESS BRA», кінець якого зі сторони кріплення до руків`я деформований шляхом підгинання в поперек поздовжньої площини, довжина відокремленої частини якого становить 92 мм, найбільша ширина 1.2 см.; смартфон REALME в чохлі книжці чорного кольору в заблокованому стані; руків`я ножа з фрагментом клинка (виконане з двох дерев`яних плашок скріплених між собою двома металевими заклепками). Довжина руків`я 94 мм., найбільша ширина 15мм.. Довжина фрагмента ножа по обуху 17 мм., наволочка з подушки виявлена на підлозі, зі слідами РБК; виріз із підковдри зі слідами РБК; виріз із простирадла слідами РБК; змив плями РБК та контроль до нього виявлені на поверхні лівої стулки дверей кімнати розташованої прямо; сліди рук виявлені на поверхні площини стулок дверей зі сторони ОСОБА_41 кімнати зліва вилучені на шість відрізків Л/С типу скотч, а також два відрізки накладним методом сліду руки; мікрочастинки з долонних поверхонь обох рук ОСОБА_8 ; чашка для зубних щіток; два змиви РБК зі стіни ванної кімнати та контролі до них з флеш картою з відеозаписом обшуку та фототаблицею до нього (т.1 а.с. 20-34, 35-71);

- постановою старшого слідчого ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_42 про визнання і приєднання речових доказів від 04.12.2023 року: поверхневого сліду частини підошви взуття без чіткого малюнку у вигляді накладеного бруду, довжиною 30 см. найбільшою шириною 18 см., який було зафотографовано; керамічної чашки білого кольору з написом англійською мовою, виявлену на підвіконні кухні; слідів рук виявлених на верхніх дверцях холодильника, які відкопійовано на три відрізки Л/С типу скотч; чоловічої сумки чорного кольору з матерчатою шлейкою для носіння з записною книжкою з глянцевою обгорткою темнокоричневого кольору в якій є записи, повістки про виклик до суду по кримінальному провадженні на ім`я ОСОБА_6 до Зіньківського районного суду на 22.12.2023; металевої частини карабіну дугоподібної форми; паспорту серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому знаходиться пам`ятка для сплати боргу в сумі 17000 гривень Зіньківського РВ ДВС, тимчасового посвідчення № НОМЕР_3 ( замість військового квитка ) виданого військовозобов`язаному 1991 року народження ОСОБА_6 , картки платника податків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_4 виданого Гадяцьким ДФС; гаманця з позначенням англомовним шрифтом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » із шкірозамінника чорного кольору, у якому знаходиться банківська картка «Укргазбанк» № НОМЕР_5 до 06.2024, банківської картки «Укрсиббанк» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_39 до 12.2025, картки банківської «Приват Банк» для виплат № НОМЕР_7 до 01.2028, банківської картки «Полтава Банк» № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_39 до 01.2027, фотокартки жіночи, скреч карти під сім картку VODAFON пін код: PIN1 0000 PUK1 НОМЕР_9 , PIN2 НОМЕР_10 , PUK2 НОМЕР_11 , рекламних візитних карток та дисконтних карт установ та організацій, проїзного документу серії НОМЕР_12 сполученням Знам`янка Пасажирська Полтава Пасажирська на ім`я ОСОБА_40 від 15.09.2023, проїзного документу серії НОМЕР_13 Кривий Ріг Знам`янка від 14.09.2023 на ім`я ОСОБА_39 ; пластикова пляшка Coca - Colla з рідиною прозорого кольору без запаху; клинок ножа, на якому є відтиск з назвою «TRAMONTIN INOX STAINLESS BRA» кінець якого зі сторони кріплення до руків`я деформований шляхом підгинання в поперек поздовжньої площини, довжина відокремленої частини якого становить 92 мм, найбільша ширина 1.2 см.; смартфон REALME в чохлі книжці чорного кольору в заблокованому стані; руків`я ножа з фрагментом клинка ( виконане з двох дерев`яних плашок скріплених між собою двома металевими заклепками ). Довжина руків`я 94 мм., найбільша ширина 15мм.. Довжина фрагмента ножа по обуху 17мм; Наволочку з подушки виявлених на підлозі, зі слідами РБК; Вирізу із підковдри зі слідами РБК ;Вирізу із простирадла слідами РБК; Змиву плями РБК та контроль до нього, виявлених на поверхні лівої стулки дверей кімнати, розташованої прямо; Слідів рук, виявлених на поверхні площини стулок дверей зі сторони ОСОБА_41 кімнати зліва, вилучених на шість відрізків Л/С типу скотч, а також двох відрізків накладним методом сліду руки; Мікрочастин з долонних поверхонь обох рук ОСОБА_8 ; Чашки для зубних щіток; Двох змивів РБК зі стіни ванної кімнати та контролі до них, які визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000526 (т.1 а.с.72-74);

- ухвалою слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.12.2023 року про надання дозволу на проведення обшуку (т.1 а.с. 82-84);

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 від 03.12.2023, а саме: господарства в АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: куртку чоловічу чорного кольору фірми «killtec», зі слідами РБК ззовні схожих на кров; футболку чоловічу червоного кольору фірми «DUCATI»; Труси чоловічі сірого кольору з написам білого кольору; шкарпетки чоловічі чорного кольору (1 пара); водолазку чоловічу чорного кольору з написом «PRO»; штани чоловічі чорного кольору без маркувань; штани джинсові чоловічі синього кольору зі слідами РБК ззовні схожої на кров фірми «denigma»; куртку чоловічу темно-синього кольору з написом «CALIFORNIA 32» «ARMY» зі слідами РБК, ззовні схожої на кров; наволочку фіолетового кольору зі слідами РБК, ззовні схожої на кров; тканину (пов`язку) зі слідами РБК, ззовні схожої на кров; мобільний телефон марки «VIVO» блакитного кольору в пошкодженому стані; взуття чоловіче чорного кольору з оптичним диском до нього ( т.1 а.с.85-90,91);

- постановою старшого слідчого ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_42 про визнання і приєднання речових доказів від 04.12.2023 року згідно якого: куртку чоловічу чорного кольору фірми «killtec» з слідами РБК ззовні схожої на кров; футболку чоловічу червоного кольору фірми «DUCATI»; Труси чоловічі сірого кольору з написам білого кольору; шкарпетки чоловічі чорного кольору (1 пара); водолазку чоловічу чорного кольору з написом «PRO»; штани чоловічі чорного кольору без маркувань; штани джинсові чоловічі синього кольору зі слідами РБК ззовні схожої на кров фірми «denigma»; куртку чоловічу темно-синього кольору з написом «CALIFORNIA 32» «ARMY» зі слідами РБК, ззовні схожої на кров; наволочку фіолетового кольору зі слідами РБК, ззовні схожої на кров; тканину (пов`язку) зі слідами РБК, ззовні схожої на кров; мобільний телефон марки «VIVO» блакитного кольору в пошкодженому стані; взуття чоловіче чорного кольору, зрізи (частини) нігтьовтх пластин ОСОБА_6 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000526 ( т.1 а.с.92);

- ухвалою слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.12.2023 року про надання дозволу на проведення обшуку (т.1 а.с.100-101);

- ухвалою слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.12.2023 року про накладення арешту на майно (т.1 а.с.106-109);

- протоколом затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, від 04.12.2023 (т.1 а.с.115-119);

- протоколом освідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №144 від 04.12.2023, згідно якого останній перебував в стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.124-128);

- медичним оглядом для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 144 від 04.12.2023 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.129);

- висновком судово-медичної експертизи №383 від 06.12.2023 року згідно якого у ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено ( т.1 а.с.132);

- протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 від 04.12.2024 року, під час якого, останній підтвердив дані ним покази та продемонстрував обставини вчиненого ним злочину з оптичним диском до нього (т.1 а.с.153-157,158);

- висновком судово-медичної експертизи №76-А від 12.01.2024 року, згідно якого покази підозрюваного ОСОБА_6 дані ним під час проведення слідчого експерименту об`єктивним даним судово-медичної експертизи, щодо способу нанесення, локалізації, характеру та механізму утворення тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої ОСОБА_8 загалом відповідають ( т.1 а.с.161-165);

- постановою старшого слідчого ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_42 про визнання і приєднання речових доказів від 04.12.2023 року зразки букального епітелію (клітини букального епітелію) підозрюваного ОСОБА_6 , зразки крові підозрюваного ОСОБА_6 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000526 ( т.1 а.с.172);

- протоколом огляду від 17.01.2024 року згідно якого у приміщенні службового кабінету № 404 СУ ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Полтава, вулиця Сковороди 2Б, проведено огляд мобільного телефону марки Realme ,вилученого в ході обшуку місця події за адресою: АДРЕСА_3 з фототаблицею до нього (т.1 а.с.196-201);

- протоколом огляду від 17.01.2024 року, згідно якого у приміщенні службового кабінету № 404 СУ ГУНП в Полтавській області, за адресою м. Полтава, вулиця Сковороди 2Б, проведено огляд мобільного телефону марки Vivo, вилученого в ході обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 з фототаблицею до нього (т.1 а.с.202-206);

- висновком судово-імунологічної експертизи №2067 від 27.12.2023 року, згідно якого, кров потерпілої ОСОБА_8 відноситься до А (ІІ) групи з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (т.2 а.с.6-7);

- висновком судово-імунологічної експертизи №2068 від 28.12.2023 року, згідно якого кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до В( ІІІ) групи з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 ( т.2 а.с.12-13);

- висновком судово-цитологічної експертизи №691 від 29.12.2023 року, згідно якого визначити статеву належність знайдених мікрофрагментів жирової тканини пухкої волокнистої сполучної тканини не стало можливим, у зв`язку як з відсутністю ядер жирових клітин придатних для цього виду дослідження так із деструктивними змінами ядер. Враховуючи структуру та розміри знайдених мікрофрагментів клітин можна припустити травматичний характер їх походження. Категорично висловитись про статеву належність крові неможливо про відсутність світіння У-хроматину в 25 ядрах лейкоцитів дає можливість припустити що кров належить особі ( особам) жіночої генетичної статі (т.2 а.с.18-21);

- висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-24/324-Д від 09.01.2024 року, згідно якого на поверхні руків`я ножа з фрагментом клинка, слідів папілярних узорів рук ( слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено ( т.2 а.с.27-30);

- висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-24/889-ТР від 17.01.2024 року, згідно якої надані на дослідження фрагмент клинка ножа та частина клинка у передній частині руків`я ножа до розділення складали єдине ціле одного предмета ніж (т.2 а.с.36-46);

- висновком судової медико-криміналістичної експертизи №24-МК від 05.02.2024 року, на клаптиках шкіри з лівої і правої підключичної області від трупа ОСОБА_8 виявлено по одній колото-різаній рані, які утворилися від дії плоского, колюче-ріжучого предмета, типу клинка ножа, який має обушок і гостре лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка біля 10мм.. Колото-різані рани, на клаптиках шкіри могли утворитися від дії клинка ножа наданого на експертизу. Клинок ножа має поперечний злам у його основи. При співставленні клинка і руків`я з частиною основи клинка по лінії поперечного зламу, краї повністю співставимі утворюючи єдине ціле ніж з зігнутим клинком ножа у його основи під кутом близько 1150 ( т.2 а.с.51-53);

- висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-24/315-ТР від 08.01.2024 року, згідно якого надані на дослідження застібка ( карабін) найбільшими розмірами 28х19х4 та частина застібки ( карабіна) найбільшими розмірами15х16х4мм до розділення становили єдине ціле одного предмета-застібку ( карабін) найбільшими розмірами 43х16х4ми ( т.2 а.с.59-68);

-висновком судово-імунологічної експертизи №20/2064 від 04.01.2024 року, згідно якого на змиві дверей будинку вилученого в ході обшуку господарства за адресою: АДРЕСА_1 знайдена кров людини поже походити від потерпілої ОСОБА_8 .. Походження цієї крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається (т.2 а.с.73-74);

- висновком судово-імунологічної експертизи №2/2065 від 05.01.2024 року, згідно якого в змиві з стіни у ванній кімнаті вилученого за адресою: АДРЕСА_1 знайдена кров людини яка може походити від потерпілої ОСОБА_8 .. Походження цієї крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається ( т.2 а.с.79-80);

- висновком судово-імунологічної експертизи №17/2061 від 04.01.2024 року, згідно якого на джинсах синього кольору фірми denigma, вилучених в ході обшуку господарства за адресою: АДРЕСА_1 , знайдена кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_8 .. Походження цієї крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається (т.2 а.с.85-87);

- висновком судово-імунологічної експертизи №18/2062 від 05.01.2024 року, згідно якого на наволочці, що вилучена на дивані в одній з кімнат за адресою: АДРЕСА_1 , знайдена кров людини, може походити від потерпілої ОСОБА_8 .. Походження цієї крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається (т.2 а.с.92-93);

-висновком судово-імунологічної експертизи №20/2063 від 02.01.2024 року, згідно якого на фрагменті підковдри, вилученого в ході обшуку господарства за адресою АДРЕСА_1 , знайдена кров людини може походити від потерпілої ОСОБА_8 .. Походження цієї крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається ( т.2 а.с.98-99);

- висновком судово - імунологічної експертизи №16/2060 від 09.01.2024 року, згідно якого на куртці дверей будинку, вилученого в ході обшуку господарства за адресою: АДРЕСА_1 , знайдена кров людини може походити від потерпілої ОСОБА_8 .. Походження цієї крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається (т.2 а.с.104-106);

- - висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-24/322-Д від 09.01.2024 року, згідно якого на поверхні пластикової пляшки з-під напою Coca cola слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено ( т.2 а..с112-115);

- висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-24/326-Д від 09.01.2024 року, згідно якого на поверхні фарфорової чашки, вилученої 03.12.2023 року в ході огляду місця події, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено слід папілярного узору пальця руки, найбільшими розмірами по вісях 18х20мм та окремі папілярні лінії, які не утворюють слідів папілярних узорів рук (слідів пальців чи долонних поверхонь). Слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 18х20мм придатний для ідентифікації особи. Окремі папілярні лінії, які не утворюють слідів папілярних узорів рук ( слідів пальців чи долонних поверхонь) для ідентифікації особи не придатні (т.2 а.с.121-124);

- висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-24/325-Д від 05.01.2024 року, згідно якого на наданих на дослідження 3 відрізках клейкової прозорої стрічки зі слідами рук, які були виявлені та вилучені 03.12.2023 року, в ході огляду місця події ,проведеного за адресою: АДРЕСА_3 , було встановлено, що слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 9х18мм, що перекопійований на відрізку клейкової стрічки розмірами 38х45мм слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 11х41мм, що перекопійований на відрізку клейкової стрічки розмірами 38х56мм, придатні для ідентифікації особи; слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях: 10х17мм ,що перекопійований на відрізку клейкової стрічки розмірами 38х59мм слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях: 8х12мм що перекопійований на відрізку клейкової стрічки розмірами 38х56мм непридатні для ідентифікації особи (т.2 а.с.131-136);

- висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-24/1965-Д від 02.02.2024 року, згідно якого слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 11х41мм, що перекопійований на клейкій стрічці розмірами 38х56мм залишений не особами дактелоскопічна карта яка заповнена на ім`я ОСОБА_8 , а іншою особою.

Слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 11х41мм що перекопійований на клейкій стрічці розмірами 38х56мм залишений не особами дактелоскопічна карта яка заповнена на ім`я ОСОБА_10 ,а іншою особою.

Слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 11х41мм що перекопійований на клейкій стрічці розмірами 38х56 мм залишений не особами дактелоскопічна карта яка заповнена на ім`я ОСОБА_13 , а іншою особою ( т.2 а.с.142-153);

-висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-24/327-Д від 05.01.2024 року, згідно якого слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 13х12 мм, що перекопійований на відрізку клейкової безбарвної стрічки розміром 52х48мм ,сліди папілярних узорів пальців рук найбільшими розмірами по вісях 18х16мм,20х13мм,8х12мм, які перекопійовані на відрізку клейкової безбарвної стрічки розміром 38х58мм, сліди ділянки долоней рук найбільшими розмірами сторін 33х46мм та 46х34мм,які перекопійовані на відрізках клейких прозорих стрічок загальним розміром сторін 75х178мм придатні для ідентифікації по них особи.

Слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 9х23мм,18х13мм,6х15 мм, які перекопійовані на відрізку клейкової безбарвної стрічки розміром 38х57мм,слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 16х14мм, який перекопійований на відрізку клейкової безбарвної стрічки розміром 38х65мм,сліди папілярних узорів пальців рук безбарвної стрічки розміром 38х65 мм, сліди папілярних узорів пальців рук найбільшими розмірами по вісях 12х11 мм.7х12 мм, які перекопійовані на відрізку клейкої безбарвної стрічки розміром 38х57мм,слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 11х19мм,який перекопійований на відрізку клейкої безбарвної стрічки розміром 38х52мм та слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 10х10мм,який перекопійований на відрізку клейкої безбарвної стрічки розміром 38х66мм,а також окремі папілярні лінії що не утворюють папілярних узорів( пальців та долонних поверхонь),які перекопійовані на відрізках клейких стрічках розмірами сторін 38х57мм,38х52мм та 38х66мм, не придатні для ідентифікації за ним особи ( т.2 а.с.160-169);

-висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-24/1971-Д від 02.02.2024 року, згідно якого слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 13х12,який перекопійований на відрізку клейкої безбарвної стрічки розміром 52х48мм,сліди папілярних узорів пальців рук найбільшими розмірами по вісях: 18х16мм,20х13мм,8х12мм які перекопійовані на відрізку клейкої безбарвної стрічки розміром 38х58мм та сліди ділянок долоней рук найбільшими розмірами сторін 33х46 мм та 46х34мм,які перекопійовані на відрізках клейких прозорих стрічок загальним розміром сторін 75х178мм,залишені не особою дактилоскопічна картка якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , а іншою (іншими) особою ( особами).

Слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 13х12, який перекопійований на відрізку клейкої безбарвної стрічки розміром 52х48мм,сліди папілярних узорів пальців рук найбільшими розмірами по вісях: 18х16мм,20х13мм,8х12мм які перекопійовані на відрізку клейкої безбарвної стрічки розміром 38х58мм та сліди ділянок долоней рук найбільшими розмірами сторін 33х46 мм та 46х34мм,які перекопійовані на відрізках клейких прозорих стрічок загальним розміром сторін 75х178мм,залишені не особою дактилоскопічна картка якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , а іншою (іншими ) особою ( особами).

Слід папілярного узору пальця руки найбільшими розмірами по вісях 13х12, який перекопійований на відрізку клейкої безбарвної стрічки розміром 52х48мм,сліди папілярних узорів пальців рук найбільшими розмірами по вісях: 18х16мм,20х13мм,8х12мм які перекопійовані на відрізку клейкої безбарвної стрічки розміром 38х58мм та сліди ділянок долоней рук найбільшими розмірами сторін 33х46 мм та 46х34мм,які перекопійовані на відрізках клейких прозорих стрічок загальним розміром сторін 75х178мм,залишені не особою дактилоскопічна картка якої заповнена на ім`я ОСОБА_13 ,а іншою ( іншими ) особою ( особами)( т.2 а.с.176-191);

-висновком судово-психологічного експерта № 18 від 11.01.2024 року, згідно якого ОСОБА_6 , на даний час, будьяким хронічних психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждає, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки, у вигляді психічних та поведінкових розладів, внаслідок вживання алкоголю ,синдром залежності. ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, будьяким хронічним психічним захворюванням не страждав, не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності і не виявляв ознак недоумства. Наявний у ОСОБА_6 психічний розлад є таким, що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння і не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_6 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (т.2 а.с.195-201);

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 1СЕ-19/117-24/311-БД від 25.01.2024 року, згідно якого генетичні ознаки (ДНК профіль) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 , які наведено в таблиці 1.1 додатку 1 ( т.2 а.с.206-210);

- лікарським свідоцтвом про смерть №77 від 04.12.2023, згідно якого смерть ОСОБА_8 настала у наслідок проникаючих колото-різаних пошкоджень передньої частини грудної клітини, з пошкодженням легень (т.3 а.с.5);

- висновком судово-медичної експертизи №76 від 12.01.2024 року, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 перша умовна група тілесних ушкоджень: колото-різані пошкодження на передній поверхні грудної клітки з обох сторін, які являються проникаючими в плевральні порожнини з пошкодженням легень, а також рана на правій боковій поверхні шиї з пошкодженням яремної вени, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Друга умовна група тілесних ушкоджень: інші колото різані пошкодження на правій боковій поверхні шиї та в правий завушній області ( крім рани позначеної стрілко на фото №1) колоторізані пошкодження в правій скроневій області та в лобній області з права ( фото № 3),колото-різані пошкодження на спині з права( фото №5),колото різані пошкодження на правому передпліччі ( фото №9), які за своїм характером являються прижиттєвими утворились незадовго до настання смерті не менше ніж від сімнадцятиразової дії гостро-ріжучого предмета типу ножа і в своїй сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження ,що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Третя умовна група тілесних ушкоджень: синець в області правого ока ,який утворився за одну -дві доби до настання смерті потерпілої від одноразової дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею яким міг бути кулак людини, та інший схожий за характером предмет кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Синець на правому стегні утворився за 3-5 діб до настання смерті потерпілої від дії тупого предмета і відношення до безпосередньої причини смерті немає.

Причиною смерті ОСОБА_8 явилась гостра крововтрата зумовлена проникаючими колото-різаними пораненнями грудної клітки з пошкодженням легень та колото-різаними пораненнями шиї з пошкодженням яремної вени що достовірно підтверджується даними отриманими при проведенні судово-медичної експертизи за результатами додаткових досліджень. Між даними тілесними ушкодженнями та безпосередньою причиною смерті потерпілої мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Тілесні ушкодження першої та другої умовних груп виявлених на трупі ОСОБА_8 внаслідок її самостійного неодноразового падіння з висоти власного зросту з прискоренням чи без такого на тверду поверхню та виступаючі гострі предмети на тверді поверхні утворитись не могли.

Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень першої та другої умовної груп відомі обставини справи, а також покази підозрюваного, зафіксовані в протоколі допиту підозрюваного від 04.12.2023 року можна вважати, що в момент первинного травмування потерпіла могла знаходитись в лежачому положенні, і могла бути звернута до нападника передньо-правою поверхнею тіла. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 слідів переміщення трупа шляхом волочіння не виявлено. Враховуючи дані отримані при огляді трупа на місці його виявлення, динаміку розвитку трупних явищ, покази підозрюваного ОСОБА_6 , а також співмешканця ОСОБА_10 слід вважати, що смерть потерпілої настала 03.12.2023 року і могла настати близько 14 -16 год. Після отриманих тілесних ушкоджень, які виявились безпосередньою причиною смерті потерпіла могла жити дуже короткий проміжок часу ( декількох хвилин), на протязі якого могла скоїти активні самостійні дії. Тілесні ушкодження ,виявлені на правому передпліччі трупа ОСОБА_8 могли утворитись при захисті рукою від ударів. При проведенні судово- токсилогічного дослідження крові від трупа ОСОБА_8 встановлено в крові етиловий та інші спирти не виявлено (т.3 а.с.7-18) .

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україні: і також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №688/788/15-к, у постанові від 04.07.2018 року визначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю).

Вказана правова позиція знайшла своє відображення у рішеннях Верховного Суду (постанова від 09.10.2018 року у справі № 760/4968/15-к, постанова від 25.04.2019 року у справі №163/353/17), згідно правової позиції якого, умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення. Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (частина 2 статті 24 КК України).

За нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні й для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України).

Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно з частиною 1 статті 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Закріплене в статті 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань, встановлене частиною 3 статті 27 Конституції України.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

До того ж, стан необхідної оборони існує протягом суспільного небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільного небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

З огляду на частину 3 статті 36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Суд зазначає, що особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Відповідно до статті 115 КК України, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині є умисним вбивством.

За змістом статті 24 КК України, наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Питання про умисел вирішується, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Встановлені судом обставини в сукупності з наведеними у вироку доказами та даними про спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізацію поранень, знаряддя злочину, динаміку дій обвинуваченого, посткримінальну поведінку, свідчать про те, що ОСОБА_6 вчинив саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Умисел обвинуваченого ОСОБА_6 був спрямований саме на вбивство, про що зокрема свідчить і поведінка винного, а саме те, що він після вчиненого, не викликавши швидкої допомоги та поліції, залишив місце злочину.

З огляду на вищевикладене, попередні покази обвинуваченого про те, що він не бажав настання смерті ОСОБА_8 спростовані сукупністю доказів по справі, та розцінюються судом як спосіб захисту та намагання зменшити свою відповідальність за вчинене та пом`якшити можливе покарання.

В матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази на підтвердження того, що дії ОСОБА_8 за своїми об`єктивними ознаками могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди обвинуваченому ОСОБА_6 , які у подальшому викликали б невідкладну необхідність у нанесенні потерпілій неодноразових ударів фрагментом деревини в область голови та урару фрагментом розбитого скла в життєво важливий орган.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що у ОСОБА_6 були виявлені та наявні тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_8 вчинила дії, які за своїм характером та об`єктивними проявами могли бути розцінені як такі, що досягли ступеню суспільної небезпечності, властивого для злочину, і викликали би у ОСОБА_6 стан необхідної оборони.

Згідно статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Цей стандарт у кримінальному провадженні, на думку суду було дотримано.

Дослідивши всебічно і об`єктивно усі обставини кримінального провадження, судом не було виявлено таких обставин, яким би версія обвинувачення не надала розумного пояснення або які би свідчили про можливість іншої версії інкримінованої події.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.1 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Органами досудового слідства, діїОСОБА_6 кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд критично оцінюються показання обвинуваченого в частині відсутності умислу на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_8 , так як обраний спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізація поранень, а саме, що взяв дома кухонний ніж, тобто заздалегіть приготовивши його, наніс не менше двадцяти трьох ударів в ділянки верхньої частини тулуба, а саме легенів, шиї та голови потерпілої, знаючи тілобудову людини, вивчиши її в учбовому закладі, що свідчить про наявність умислу саме на позбавлення життя ОСОБА_8 ..

Окрім цього, наявність умислу у обвинуваченого ОСОБА_6 на вбивство вказує те, що з метою приховання злочину та уникнення від кримінальної відповідальності він залишив тіло обвинуваченої в приміщені та не повідомивши про скоєне у відповідні органи, сусідів відразу після скоєного, знаючи при цьому про конфлікт потерпілої та її співмішканця, ОСОБА_10 .. Прийшовши додому та виявивши відсутність своєї сумки з документами, він тільки після цього повідомив про скоєне та покаявся.

Згідно вимог діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

Щире каяття це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину.

Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Судом встановлено, що вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 26.06.2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 3 (три ) роки. Інкримінований ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, вчинений 03.12.2023 року, тобто до постановлення щодо нього вироку від 26.06.2024 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

З положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., вбачається, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від покарання в порядку ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.

За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.91 КПК України, однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається, зокрема, на прокурора.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 достатнє і необхідне для його виправлення і недопущення вподальшому скоєння ним кримінальних правопорушень, суд враховує, що він свою вину визнає повністю і вважає цю обставину, такою що пом`якшує покарання.

Згідно зі ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та щодо колишнього подружжя.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 10.12.2004 року, №8 від 12.06.2009 року, №11 від 06.11.2009 року, того, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину; обставин вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставин справи та наслідків, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, його ставлення до скоєного, а також особу ОСОБА_6 , який працював опалювачем в КНП ЦПМСД Опішнянської селищної ради, має на утриманні 3 малолітніх дітей, вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та щодо колишнього подружжя, суд вважає, що виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе в ізоляції від суспільства, а тому доцільно обрати йому покарання, передбачене чинним законодавством.

Адже, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, оскільки відсутні кілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Санкція частини 1 статті 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого рішення в цій частині.

Первинним етапом повинна бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду і розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 19 березня 2020 року у справі № 290/932/19 зазначив, що призначення покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, означає, що суд має виходити із санкції тієї статті, за якою кваліфіковано вчинений злочин. У санкції такої статті (частини чи пункту статті) визначається один чи кілька основних видів покарання і, як правило, його межі. Всі санкції статей КК України є альтернативними або відносно визначеними. У них передбачено кілька основних, різних за своєю суворістю покарань. Суд, виходячи з принципу справедливості покарання, має застосувати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження нею нових злочинів.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Тому, з урахуванням зазначених обставин, а також відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому необхідно для його виправлення і припинення нових кримінальних правопорушень, призначити покарання, пов`язане з позбавлення волі, що за переконанням суду, буде відповідати тяжкості правопорушення і не становитиме «особистого надмірного тягаря для винного». Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні обвинуваченому саме такого виду покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Згідно медичних довідок ОСОБА_6 - практично здоровий.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі: поверхневий слід частини підошви взуття без чіткого малюнку у вигляді накладеного бруду, довжиною 30 см. найбільшою шириною 18 см., який було зафотографовано; керамічна чашка білого кольору з написом англійською мовою, виявлену на підвіконні кухні;сліди рук виявлені на верхніх дверцях холодильника, які відкопійовано на три відрізки Л/С типу скотч;чоловіча сумка чорного кольору з матерчатою шлейкою для носіння з записною книжкою з глянцевою обгорткою темно коричневого кольору в якій є записи, повістка про виклик до суду по кримінальному провадженні на ім`я ОСОБА_6 до Зіньківського районного суду на 22.12.2023; металева частина карабіну дугоподібної форми; паспорт серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому знаходиться пам`ятка для сплати боргу в сумі 17000 гривень Зіньківського РВ ДВС, тимчасове посвідчення № НОМЕР_3 ( замість військового квитка ) виданий військовозобов`язаному 1991 року народження ОСОБА_6 , картка платника податків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_4 виданого Гадяцьким ДФС;гаманець з позначенням англомовним шрифтом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » із шкірозамінника чорного кольору у якому знаходиться банківська картка «Укргазбанк» № НОМЕР_5 до 06.2024, банківська картка «Укрсиббанк» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_39 до 12.2025, картка банківська «Приват Банк» для виплат № НОМЕР_7 до 01.2028, банківська картка «Полтава Банк» № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_39 до 01.2027, фотокартка жіноча, скреч карта під сім картку VODAFON пін код: PIN1 0000 PUK1 НОМЕР_9 , PIN2 НОМЕР_10 , PUK2 НОМЕР_11 , рекламні візитні карти та дисконтні карти установ та організацій, проїзний документ серії НОМЕР_12 сполученням Знамянка Пасажирська Полтава Пасажирська на ім`я ОСОБА_40 від 15.09.2023, проїзний документ серії НОМЕР_13 Кривий Ріг Знам`янка від 14.09.2023 на ім`я ОСОБА_39 ;пластикова пляшка Coca - Colla з рідиною прозорого кольору без запаху;клинок ножа, на якому є відтиск з назвою « TRAMONTIN INOX STAINLESS BRA» кінець якого зі сторони кріплення до руків`я деформований шляхом підгинання в поперек поздовжньої площини, довжина відокремленої частини якого становить 92мм, найбільша ширина 1.2 см.;смартфон REALME в чохлі книжці чорного кольору в заблокованому стані;руків`я ножа з фрагментом клинка ( виконане з двох дерев`яних плашок скріплених між собою двома металевими заклепками ). Довжина руків`я 94 мм., найбільша ширина 15мм.. Довжина фрагмента ножа по обуху 17мм; Наволочка з подушки виявлена на підлозі, зі слідами РБК;Виріз із підковдри зі слідами РБК;Виріз із простирадла слідами РБК; Змив плями РБК та контроль до нього виявлені на поверхні лівої стулки дверей кімнати розташованої прямо; Сліди рук виявлені на поверхні площини стулок дверей зі сторони ОСОБА_41 кімнати зліва вилучені на шість відрізків Л/С типу скотч, а також два відрізки накладним методом сліду руки; Мікрочастини з долонних поверхонь обох рук ОСОБА_8 ; ОСОБА_43 для зубних щіток; Два змиви РБК зі стіни ванної кімнати та контролі до них; ОСОБА_44 чоловіча чорного кольору фірми «Rilltec», зі слідами РБК, ззовні схожа на кров; ОСОБА_45 чоловіча червоного кольору фірми «DUCAT»; Труси чоловічі сірого кольору з написами білого кольору; Шкарпетки чоловічі чорного кольору ( 1 пара );Водолазка чоловіча чорного кольору з написом «PRO»; Штани чоловічі чорного кольору без маркувань; Штани джинсові чоловічі синього кольору зі слідами РБК ззовні схожа на кров, фірми «DENIGMA»; Куртка чоловіча темно синього кольору з написом «CALIFORNIA 32 ARMI» зі слідами РБК, ззовні схожа на кров; Наволочка фіолетового кольору зі слідами РБК, ззовні схожа на кров; Тканина ( нав`язка ) зі слідами РБК, ззовні схожа на кров; Мобільний телефон марки «VIVO» блакитного кольору в пошкодженому стані ; взуття чоловіче чорного кольору; зразки нігтьових пластин ОСОБА_6 ; зразки букального епітелію; зразки крові, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції в АДРЕСА_5 .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до обвинувального акта судові витрати по справі становлять 20067 грн. 92 копійок за проведення експертиз.

Процесуальні витрати на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368 - 371,373-376, 380 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити обрану - тримання під вартою.

Строк затримання рахувати з моменту дня його фактичного затримання, а саме: з 04 грудня 2023 року.

Речові докази по справі: поверхневий слід частини підошви взуття без чіткого малюнку у вигляді накладеного бруду, довжиною 30 см. найбільшою шириною 18 см., який було зафотографовано; керамічна чашка білого кольору з написом англійською мовою, виявлену на підвіконні кухні; сліди рук виявлені на верхніх дверцях холодильника, які відкопійовано на три відрізки Л/С типу скотч; металева частина карабіну дугоподібної форми;пластикова пляшка Coca - Colla з рідиною прозорого кольору без запаху;клинок ножа, на якому є відтиск з назвою « TRAMONTIN INOX STAINLESS BRA» кінець якого зі сторони кріплення до руків`я деформований шляхом підгинання в поперек поздовжньої площини, довжина відокремленої частини якого становить 92мм, найбільша ширина 1.2 см.;руків`я ножа з фрагментом клинка ( виконане з двох дерев`яних плашок скріплених між собою двома металевими заклепками ). Довжина руків`я 94 мм., найбільша ширина 15мм.. Довжина фрагмента ножа по обуху 17мм.; Наволочка з подушки виявлена на підлозі, зі слідами РБК;Виріз із підковдри зі слідами РБК;Виріз із простирадла слідами РБК; Змив плями РБК та контроль до нього виявлені на поверхні лівої стулки дверей кімнати розташованої прямо; Сліди рук виявлені на поверхні площини стулок дверей зі сторони ОСОБА_41 кімнати зліва вилучені на шість відрізків Л/С типу скотч, а також два відрізки накладним методом сліду руки; Мікрочастини з долонних поверхонь обох рук ОСОБА_8 ; Чашка для зубних щіток; Два змиви РБК зі стіни ванної кімнати та контролі до них, Наволочка фіолетового кольору зі слідами РБК, ззовні схожа на кров; Тканина ( нав`язка ) зі слідами РБК, ззовні схожа на кров; взуття чоловіче чорного кольору; зразки нігтрьових пластин ОСОБА_6 ; зразки букального епітелію; зразки крові, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції в АДРЕСА_5 знищити.

Мобільний телефон марки «VIVO» блакитного кольору в пошкодженому стані; чоловіча сумка чорного кольору з матерчатою шлейкою для носіння з записною книжкою з глянцевою обгорткою темно коричневого кольору в якій є записи, повістка про виклик до суду по кримінальному провадженні на ім`я ОСОБА_6 до Зіньківського районного суду на 22.12.2023; паспорт серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому знаходиться пам`ятка для сплати боргу в сумі 17000 гривень Зіньківського РВ ДВС, тимчасове посвідчення № НОМЕР_3 (замість військового квитка) виданий військовозобов`язаному 1991 року народження ОСОБА_6 , картка платника податків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_4 виданого Гадяцьким ДФС; гаманець з позначенням англомовним шрифтом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » із шкірозамінника чорного кольору у якому знаходиться банківська картка «Укргазбанк» № НОМЕР_5 до 06.2024, банківська картка «Укрсиббанк» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_39 до 12.2025, картка банківська «Приват Банк» для виплат № НОМЕР_7 до 01.2028, банківська картка «Полтава Банк» № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_39 до 01.2027, фотокартка жіноча, скреч карта під сім картку VODAFON пін код: PIN1 0000 PUK1 НОМЕР_9 , PIN2 НОМЕР_10 , PUK2 НОМЕР_11 , рекламні візитні карти та дисконтні карти установ та організацій, проїзний документ серії НОМЕР_12 сполученням Знамянка Пасажирська Полтава Пасажирська на ім`я ОСОБА_40 від 15.09.2023, проїзний документ серії НОМЕР_13 Кривий Ріг Знам`янка від 14.09.2023 на ім`я ОСОБА_39 ; ОСОБА_44 чоловіча чорного кольору фірми «Rilltec», зі слідами РБК, ззовні схожа на кров; ОСОБА_45 чоловіча червоного кольору фірми «DUCAT»; Труси чоловічі сірого кольору з написами білого кольору; Шкарпетки чоловічі чорного кольору ( 1 пара ); Водолазка чоловіча чорного кольору з написом «PRO»; Штани чоловічі чорного кольору без маркувань; Штани джинсові чоловічі синього кольору зі слідами РБК ззовні схожа на кров, фірми «DENIGMA»; Куртка чоловіча темно синього кольору з написом «CALIFORNIA 32 ARMI» зі слідами РБК, ззовні схожа на кров,смартфон REALME в чохлі книжці чорного кольору в заблокованому стані; які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції в АДРЕСА_5 повернути власникам.

Стягнути із засудженого, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь держави 20067 (двадцять тисяч дев`яносто сім) гривень 92 копійки за проведення експертиз.

Вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 26.06.2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 3 (три ) роки - виконувати окремо.

На підставі частини 15 статті 615 КПК суд після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини. Копія повного тексту вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1