Справа №760/8537/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

п ОСОБА_3 ,

з ОСОБА_4 ,

з ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

провівши відкрите судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 04.04.2019, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 04.04.2019.

Як випливає із змісту обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що всупереч вимог ст. 68 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 8, 9, 12 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», пунктів 3, 11 «Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1807, підпункту 7пункту 1 абзацу 2 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 27.08.2014 (введено в дію Указом Президента України від 27.08.2014 № 691/2014), будучи незареєстрованим в Держекспортконтролі як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів військового призначення, не маючи відповідного дозволу чи висновку Держекспортконтролю, 02.02.2018 року, близько 12 год. 31 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний намір на протиправну міжнародну передачу товарів військового призначення на територію рф невстановленій особі на ім`я ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом з особистих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, попередньо обумовивши із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_7 , спосіб вивезення вказаних товарів військового призначення, а саме: пристрої програмно-часового програмування УВПМ1-107 у кількості 5 одиниць, які згідно інформації Державної служби експортного контролю України використовуються у військовій сфері, встановлюються на військові літаки типу ІЛ-76МД і відповідають найменуванню та опису товарів, зазначених у позиції МЛІО.а Додатку до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 № 1807, чим вчинив порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1. ст. 333 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 Кримінального кодексу України, мотивуючи це тим, що із моменту вчинення інкримінованого йому правопорушення минув строк давності.

Обвинувачений пояснив, що розуміє наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 49 КК України, йому відомо, що дані обставини не є реабілітуючими та згоден із зазначеними наслідками.

Захисники клопотання підтримали, просили задовольнити.

Прокурор клопотання також підтримав, зазначив, що обвинуваченого можна звільнити від кримінальної відповідальності, оскільки з об`єктивних причин минули строки давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені суду матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

Таким чином, з моменту вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення минуло більш ніж три роки, а тому, на даний час, строк притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності сплив.

Достатньо довготривалий час здійснення даного кримінального провадження обумовлений тим, що під час здійснення кримінального провадження змінювався склад суду, учасники не прибували в судові засідання в зв`язку із епідемією COVID-19, оголошенням в Україні воєнного стану, в зв`язку із чим засідання відкладалися, занятістю судді в інших процесах, неприбуттям до суду прокурора, клопотаннями сторони захисту про відкладення судового розгляду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ст.ст.284-288 КПК, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції та ст.18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості в скоєнні злочину.

Розглядаючи клопотання, суд також не може вирішити питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, оскільки клопотання заявлене на тій стадії судового розгляду, на якій ще не повністю досліджені письмові докази та не допитані свідки. Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається негайно, суд позбавлений можливості продовжити дослідження доказів та встановлення обставин інкримінованих правопорушень.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності її згоди на звільнення від кримінальної відповідальності в передбачених законом випадках за умови роз`яснення суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний суд в своїй Постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к).

На підставі зазначеного, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_7 задовольнити.

На підставі ст. 49 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 333 Кримінального кодексу України.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 04.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 Кримінального кодексу України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1