Дата документу 01.10.2024 Справа № 331/4937/24
судді Запорізького апеляційного суду
у провадженні №11-сс/807/618/24
01 жовтня 2024 року м.Запоріжжя
01 жовтня 2024 року ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 .
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2024 року скасовано та призначено новий розгляд скарги ОСОБА_2 у суді першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження за скаргою в тому ж складі суду.
Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , поданої в порядку ст.206 КПК України, на дії службових осіб ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вимагав ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Жовтневий районний суд м.Запоріжжя розглянути його скаргу в порядку ст.206 КПК.
Апеляційний суд задовольнив зазначену апеляційну скаргу, скасував ухвалу слідчого судді та призначив новий розгляд скарги ОСОБА_2 у суді першої інстанції, вказавши, що слідчий суддя дійшла передчасного висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 .
Будучи незгодним з рішенням апеляційного суду висловлюю свою окрему думку з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.206 КПК, вимагаючи відреагувати на нелюдські умови тримання у слідчому ізоляторі, які загрожують його здоров`ю та життю.
Слідчий суддя відмовила у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , оскільки системний аналіз норм ст.206 КПК свідчить про те, що зазначені у скарзі обставини не відносяться до компетенції слідчого судді.
Таке рішення слідчого судді вважаю законним та таким, що постановлено з дотриманням вимог чинного законодавства.
Із системного аналізу положень ст.206 КПК вбачається, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави у встановленому цим Кодексом порядку.
В свою чергу права осіб, взятих під варту, їх матеріально-побутове забезпечення і медичне обслуговування регулюється Законом України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року № 3352-XII (зі змінами).
Статтею 22 вказаного Закону регламентовано, що нагляд за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення здійснюється прокурором шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Постанови і вказівки прокурорів щодо додержання встановлених законодавством порядку і умов тримання осіб, взятих під варту, підлягають обов`язковому виконанню адміністрацією місць попереднього ув`язнення.
Апеляційний суд не прийняв до уваги, що ст. 206 КПК чітко передбачено порядок дій і види ухвалених рішень слідчим суддею у разі надходження скарги. Так у разі, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
В такому разі слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:
1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;
3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:
1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;
2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;
3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Проте в скарзі ОСОБА_2 не йдеться про його незаконне затримання чи утримання в місці попереднього ув`язнення. Ним не заявлялось під час будь-якого судового засідання про застосування до нього насильства під час затримання. Більш того, скарга ОСОБА_2 не містить у собі жодних з передбачених кримінальним процесуальним законом вимог. Що в такому разі має розглядати слідчий суддя є незрозумілим.
Всі доводи заявника зведено із незгодою з умовами його тримання і харчуванням в слідчому ізоляторі, де він перебуває на підставі судового рішення.
Проте розгляд таких скарг і проведення перевірки за ними перебуває поза межами повноважень і компетенції слідчого судді, про що свідчить відсутність передбаченої ст. 206 КПК виду дії слідчого судді у разі надходження такої скарги, порядок її розгляду (перевірки), і вид рішення за результатами її розгляду.
За таких обставин, у разі неналежних умов утримання у слідчому ізоляторі, ОСОБА_2 мав звертатися з відповідною скаргою (заявою) до органів прокуратури, до повноважень якої з огляду на положення ст.ст. 2, 26 Закону України «Про прокуратуру» віднесено здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Відтак, апеляційний суд, мав залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а законне і обґрунтоване рішення слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя без змін.
Суддя ОСОБА_1