Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4053/24
Провадження №: 1-кп/332/481/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2024 за № 0001251, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Гуляйполя Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , має середню спеціальну освіту, неодружений, раніше судимого

26.07.2024 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , восени 2023 року, в денний час доби, більш точні дату та час слідством не встановлено, проходячи повз лісонасадження, яке розташоване в межах міста Гуляйполя Пологівського району Запорізької області, на узбіччі ґрунтової дороги побачив корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ.

У подальшому, діючи всупереч вимог п. 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженого наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, відповідно до якого придбання, зберігання та носіння бойових припасів здійснюється на підставі дозволу відповідного органу Національної поліції, маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, достовірно знаючи, що знайдені ним предмети містять вибухові речовини та відносяться до вибухових пристроїв військового призначення, придбав їх шляхом привласнення знайденого, після чого переніс до будинку за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до 09 години 38 хвилин 11 червня 2024 року.

Далі, 11 червня 2024 року, в період часу з 09 години 38 хвилин до 10 години 33 хвилин працівниками поліції на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.06.2024 за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук.

У ході обшуку у вищевказаному будинку виявлено та вилучено корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, який містить в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 50-56 г, а також бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ, який є самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) та мстить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому судом суті обвинувачення повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті. Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він дійсно за вищезазначених обставин придбав, носив та зберігав корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, яка містить в собі заряд вибухової речовини, та уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ, який є вибуховим пристроєм. ОСОБА_4 у скоєному щиро розкаявся, виказав жаль з приводу вчиненого, зазначив, що має бажання продовжити службу у лавах Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, у зв`язку з цим та за згодою інших учасників судового провадження суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, та роз`яснив, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого під час досудового розслідування.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому виду та міри покарання, суд відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину.

Дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, суд встановив, що обвинувачений на обліку Пологівського районного сектору № 1 не перебуває, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але у мінімальному його розмірі, передбаченому санкцією статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений раніше був засуджений 26 липня 2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 5 ст. 407 КК України до 5 років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Довідкою Запорізького НДЕКЦ МВС України підтверджується розмір витрат на проведення експертизи у сумі 3029,12 грн., отже, відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, ч. 1 ст. 263 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 373 - 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити покарання шляхом поглинання менш суворого знов призначеного покарання більш суворим покаранням за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2024, остаточно визначивши покарання у виді 5 років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому згідно з вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2024 рахувати з 14 червня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 коп.

Речові докази:

- корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 з холостою пробкою гранат та первинною упаковкою, поміщений до сейф-пакету Експертної служби МВС України № 5884206, бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ, поміщений до сейф-пакету Експертної служби МВС України № 5884207, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Пологівського РВП ГУНАП в Запорізькій області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1