УХВАЛА

19 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 642/4890/23

провадження № 51-3443 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_5 ,

установила:

Прокурор звертався з касаційною скаргою на згадане судове рішення. Подану скаргу через її невідповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) від 12 липня 2024 року було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. У рішенні Суду також було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги, і роз`яснено, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

У межах наданого строку прокурор повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Однак, як убачається зі змісту нового звернення, при його поданні не усунуто недоліків, на які вказував Суд в ухвалі від 12 липня 2024 року та котрі стосувались змістової частини звернення.

Беручи до уваги правила п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути авторці на таких підставах.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається Судом із урахуванням ч. 2 ст. 433 КПК, тобто насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Тому в ст. 427 цього Кодексу законодавець установив до змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є повернення поданої скарги.

За положеннями згаданої статті в скарзі має бути зазначено правове обґрунтування вимоги, у чому саме полягає незаконність оспорюваних рішень, допущення судами попередніх інстанцій таких порушень норм права, які відповідно до ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу слугують підставами для скасування або зміни судових рішень в порядку касаційної процедури.

Однак цього не було враховано. Так, у поданому зверненні, яке за змістом є новою скаргою, її авторка, заявляючи вимогу про зміну оспорюваної ухвали на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, не обґрунтовує, яким чином порушене питання впливає на суть остаточного рішення апеляційного суду, а також не мотивує в розрізі на ст. 413 цього Кодексу та положень розд. VІІІ КПК «Виконання судових рішень» у їх взаємозв`язку процесуальної необхідності здійснення перевірки саме в порядку касаційної процедури. Водночас скаржниця зазначає, що доказів, на які вона посилається та котрі стосуються виконання іншого вироку, не були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, адже сторони їх не надавали. Таким чином у скарзі не наведено доводів на обґрунтування заявленої вимоги.

Отже, недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, не усунуто й не додержано ст. 427 КПК, що стає на заваді відкриттю касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула в установлений строк недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху. А тому, на підставі цієї норми процесуального права належить повернути касаційну скаргу її авторці.

Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_5 разом із усіма доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6