УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001223

ВСТАНОВИЛА

До провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001223.

Ініціатор клопотання зазначає, що у вересні 2020 року заступник начальника відділу Київської обласної прокуратури звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, в тому числі на земельну ділянку загальною площею 3,6890 га з кадастровим номером :04:011:0023 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Обухівської міської ради Київської області, та перебуває у користуванні ТОВ "Роза-Л" на підставі договору оренди, у кримінальному провадженні № 0001223, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року дане клопотання про арешт майна задоволено частково, в тому числі накладено арешт на вищевказану земельну ділянку.

Ініціатор клопотання вважає, що даний арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08.10.2020 підлягає скасуванню. 26 січня 2024 року померла мати заявника, ОСОБА_5 , у власності якої знаходилась земельна ділянка, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.01.2024. ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно своєї матері, в тому числі на вищевказану земельну ділянку.

У квітні 2024 року ОСОБА_4 звернулася до державного нотаріуса Обухівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що на спадкове майно, в тому числі на вищевказану земельну ділянку, нотаріусом було виявлено наявність зареєстрованого обтяження.

Як виявилось, підставою накладення арешту на дане майно є ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року по справі № 761/29222/20 в рамках кримінального провадження № 0001223, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2 України.

Адвокат ОСОБА_3 у клопотанні зазначає, що незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на вказане майно, у зв`язку з чим просить клопотання задовольнити та скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року в справі № 761/29222/20 щодо земельної ділянки загальною площею 3,6890 га з кадастровим номером :04:011:0023 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Обухівської міської ради Київської області, та перебуває у користуванні ТОВ "Роза-Л" на підставі договору оренди.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилась будучи належним чином повідомлена, в той же час, до клопотання про скасування арешту долучила клопотання, у якому просила здійснювати розгляд без її участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, в той же час на адресу суду від прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 надійшли заперечення із додатками, у якому останній зокрема зазначив, що на даний час кримінальне провадження №0001223 від 02.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 197-1, ч.3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 28 ч.3 ст. 365-2 КК України перебуває у провадженні СУ ГУНП в Київській області. Вважає клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначив, що земельні ділянки визнані речовими доказами в кримінальному провадженні відповідною постановою слідчого, обставини, що стали підставою для накладення арешту на земельну ділянку не змінилися, а необхідність в накладенні арешту на земельну ділянку не відпала. Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, його потреби виправдовують подальше застосування такого заходу забезпечення, просив відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0001223.

Слідча суддя, дослідивши наявні у розпорядженні матеріали, вважає що клопотання не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001223 від 02.09.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом з тим, особою, яка звернулась із клопотанням, до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів того, що на сьогодні відпала потреба у накладенні арешту на майно, з огляду на долучені прокурорм документи та те, що досудове розслідування наразі продовжується.

При цьому відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

За змістом ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

При цьому доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність, що дає слідчій судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

За таких обставин не встановлено підстав для скасування накладеного арешту, а відтак слідча суддя прийшла до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001223.

Керуючись статтями 170, 173-174, 309,372, 376, 532, КПК України слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Відмовити в задоволенні адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001223.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_7