ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 11.09.2021 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, українця, пенсіонера, інваліда 3 групи, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

за участі учасників кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника-адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 20.08.2021 року приблизно через годину після вчинення ним правопорушень, передбачених статтями 173, 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто о 17.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у громадському місці, а саме - біля під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень,діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності,грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, демонструючи явну неповагу до загальноприйнятих норм та правил поведінки, в присутності мешканців вказаного будинку та потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які раніше не мали між собою неприязних відносин, дістав з кишені одягненої на ньому жилетки пістолет, що заздалегідь взяв із собою з метою вчинення хуліганських дій, який не є вогнепальною зброєю, а є багатозарядним газобалонним пневматичним пістолетом моделі «KWC», № НОМЕР_1 калібру 4,5 мм, та висловлюючи погрози із використанням нецензурної лайки, спрямовував ствол пістолета у напрямок потерпілої ОСОБА_10 , а після зауважень з боку ОСОБА_9 , який до того ж за годину до вказаних подій робив йому зауваження за вживання алкогольних напоїв біля цього ж під`їзду, тобто у громадському місці, спрямовував ствол пістолета у напрямок ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_6 , знаючи про те, що ОСОБА_9 викликав співробітників поліції, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення із знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме, зайти у вказаний під`їзд будинку, але ОСОБА_9 , стоячи навпроти вхідних дверей вказаного під`їзду, здійснив спробу не пустити ОСОБА_6 до під`їзду до прибуття співробітників поліції, на що ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, та діючи умисно, з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що він знаходиться у громадському місці та грубо порушує громадській порядок і спокій громадян, демонструючи при цьому явну неповагу до суспільства та існуючих у ньому загальновизнаних норм і правил поведінки, тримаючи в лівій руці балончик з отруйною речовиною подразнюючої дії,що заздалегідь взяв із собою з метою вчинення хуліганських дій, неодноразово випустив струм газу в ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка фіксувала вказані події на відеокамеру мобільного телефону та підбігла, щоб припинити хуліганські дії. Вчиняючи хуліганські дії, ОСОБА_6 за допомогою балончика з отруйною речовиною подразнюючої дії заподіяв ОСОБА_10 та ОСОБА_9 фізичного болю.

Не припиняючи реалізовувати свій вказаний вище протиправний умисел, ОСОБА_6 в той же день, близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у громадському місці, тобто біля під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 , діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, демонструючи явну неповагу до загальноприйнятих норм та правил поведінки, голосно, протягом тривалого часу, використовуючи грубу нецензурну лексику, в присутності мешканців будинку АДРЕСА_3 , висловлював погрози та образи на адресу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Під час цих дій оточуючі, в тому числі, співробітники поліції, неодноразово просили ОСОБА_6 припинити протиправні дії, але останній на зауваження не реагував та продовжував висловлюватися грубою нецензурною лайкою на адресу Гагарськ ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , принижував їх честь та гідність, показово висловлював впевненість у своїй безкарності та ненастанні покарання за вказані протиправні дії.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_6 виразилися у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні при допиті обвинуваченого, ОСОБА_6 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив суду, що 20 серпня 2021 року о 08:00 годині ранку він та двоє його друзів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 розпивали втрьох пиво на подвір`ї, біля під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 . В ході вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_13 кинув шкуру від риби мимо сміттєвого відра, на що ОСОБА_9 зробив зауваження ОСОБА_15 і почав запитувати чого вони сидять біля під`їзду та розпивають алкогольні напої. Тоді ОСОБА_6 став питати в ОСОБА_9 хто він тут є, оскільки вперше побачив його. На що ОСОБА_9 відповів, що проживає в цьому ж домі, а ОСОБА_6 також повідомив, що проживає в цьому домі. ОСОБА_9 повідомив, що викличе поліцію, якщо він, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не припинять розпивати алкогольні напої. Після зауваження, ОСОБА_9 пішов додому, а через деякий час і ОСОБА_6 з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 розійшлися. Після чого, цього ж дня, біля 11 години, ОСОБА_13 знову приніс пиво та ОСОБА_6 вийшов до нього у двір, де вони продовжили, біля під`їзду розпивати пиво, на що ОСОБА_9 викликав співробітників поліції, які у подальшому приїхали і склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього - ОСОБА_6 та ОСОБА_18 за вживання алкогольних напоїв у громадському місці. Коли поліція поїхала, він разом з ОСОБА_17 пішли до іншого під`їзду, а ввечері знову зустрілись випити пива біля під`їзду, де мешкає ОСОБА_6 . Через деякий час знову вийшов ОСОБА_9 і почав попереджувати, що знову буде викликати поліцію, на що ОСОБА_6 почав збиратися йти додому, але ОСОБА_9 став біля дверей і не давав ОСОБА_6 зайти в під`їзд, повідомивши, що потрібно дочекатися приїзду поліції. Тоді ОСОБА_6 достав газовий балончик і розпилив в бік ОСОБА_9 , на що останній схопив його - ОСОБА_6 за шию. Обвинувачений повідомив, що в бік ОСОБА_10 не розпилював газовий балончик, але ОСОБА_10 знаходилась поруч, оскільки знімала на мобільний телефон і через вітер газ міг потрапити на неї. Також обвинувачений повідомив, що завжди при собі носить пневматичний пістолет, щоб відлякувати бездомних собак, які його раніше покусали, та саме 20 серпня 2021 року, маючи при собі пістолет, він спочатку поклав його на лавку, оскільки завдавав незручностей, коли вживав пиво, а потім, коли збирався йти додому пістолет поклав до себе в кишеню і не направляв ні у бік ОСОБА_9 , ні у бік ОСОБА_10 . У подальшому співробітники поліції вилучили пістолет і газовий балончик. ОСОБА_6 надав показання, що до 20 серпня 2021 року ОСОБА_9 не бачив, а 20 серпня 2021 року у зв`язку з зауваженнями та образами, отриманими від ОСОБА_9 , у нього виникли неприязні відносини до ОСОБА_9 , які разом з ОСОБА_10 завжди знімають його на мобільний телефон та викладають відеоролики з ним у соціальні мережі.

Цивільні позови потерпілого ОСОБА_9 про стягнення 150 000 гривень та 96,00 гривень за рахунок за рахунок спричиненої моральної та майнової шкоди не визнає в повному обсязі, оскільки є пенсіонером, хворою людиною і багато коштів витрачає на ліки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про стягнення 170 000 гривень та 96,00 гривень за рахунок спричиненої моральної та майнової шкоди не визнає в повному обсязі.

Суд вважає, що незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у злочині, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України, його вина повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.

Потерпілий ОСОБА_9 стверджував у суді, що 20 серпня 2021 року приблизно о 16:00 годин повертаючись додому побачив, як біля під`їзду на лавочці троє чоловіків серед яких був ОСОБА_6 розпивали алкогольні напої і побачивши, що один із чоловіків насмітив, ОСОБА_9 зробив йому зауваження. Підійшовши до дверей під`їзду ОСОБА_9 почув як ОСОБА_6 почав нецензурно виражатися у його бік. Після цього ОСОБА_9 попросив, щоб чоловіки припинили розпивати алкогольні напої та зателефонував на лінію 102. До приїзду працівників поліції ОСОБА_6 поводив себе агресивно, постійно погрожуючи, виражаючись нецензурною лайкою і сховався у себе в квартирі. Приблизно через 40-50 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли з під`їзду і спілкувались з жінками, які сиділи біля під`їзду та через деякий час ОСОБА_6 вийшов і сів на лавку навпроти, при цьому щось промовляючи. ОСОБА_9 хотів зайти до під`їзду, але обернувшись побачив як ОСОБА_6 направив пістолет у бік голови ОСОБА_10 , яка злякалась та тремтіла від страху. ОСОБА_9 в цей час дуже був схвильований за життя та здоров`я ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_6 розвернувся і направив пістолет в сторону ОСОБА_9 та ОСОБА_9 сприйняв це як реальну загрозу за своє життя і здоров`я і йому було дуже страшно. У подальшому ОСОБА_6 сховав пістолет, але тримав газовий балончик і почувши, що ОСОБА_9 викликає співробітників поліції, ОСОБА_6 почав збиратися додому. ОСОБА_9 стояв біля дверей під`їзду, до нього підійшов ОСОБА_6 і розпилив навмисно в обличчя ОСОБА_9 . газовий балончик, ОСОБА_10 підбігла, щоб зупинити хуліганські дії ОСОБА_6 , останній розпилив газовий балончик їй в обличчя. До приїзду працівників поліції ОСОБА_6 продовжував поводити себе зухвало, кажучи, що йому "нічого не буде", що це його під`їзд, ображав ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , погрожував їм. Працівники поліції вилучили пістолет у ОСОБА_6 та останній повідомив їм, що взяв його, щоб налякати ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Потерпілий ОСОБА_9 біля 20:00 години 20.08.2021 року звернувся до травмпункту.

Цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, оскільки внаслідок вчинених дій ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 відчував стрес, страх, а після того як ОСОБА_6 розпилив в бік потерпілого ОСОБА_9 газ з балончика, останній відчув фізичний біль, опіки на руці та шиї, а також перчіння у горлі. Потерпілий стверджував суду, що обвинувачений ОСОБА_6 систематично виражається нецензурною лайкою в бік потерпілого ОСОБА_9 , що принижує його честь та гідність і призводить до душевних страждань.

Потерпіла ОСОБА_10 стверджувала у суді, що 20 серпня 2021 року перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 . ЇЇ квартира знаходиться на першому поверсі та бачила як біля під`їзду на лавці сидять три чоловіка обвинувачений ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 . Вони втрьох розпивали пиво та голосно розмовляли, виражались нецензурною лайкою. Пізніше, ОСОБА_20 знову почула нецензурну лайку з двору та виглянувши у вікно побачила ОСОБА_9 , з яким разом проживає і який находиться біля під`їзду, а ОСОБА_6 стояв на сходовій клітині і нецензурно виражався, ображав, погрожував ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_10 вийшла у двір будинку ОСОБА_6 вже не було та ОСОБА_9 повідомив, що чекає співробітників поліції, яких викликав у зв`язку з тим, що ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 розпивали пиво і нецензурно лаялися біля під`їзду.

Перебуваючи у дворі будинку ОСОБА_10 бачила, як ОСОБА_6 вийшов на балкон та знову почав нецензурно виражатися та погрожувати,аж доки не приїхала поліція і ОСОБА_9 написав заяву.

Ввечері 20 серпня 2021 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вийшли з під`їзду та спілкувались із сусідками, які сиділи, як через деякий час вийшов ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння та сів навпроти них, в руках у нього був газовий балончик, потім ОСОБА_6 дістав з кишені одягненої на ньому жилетці пістолет чорного кольору і направив у бік ОСОБА_10 та почав ображати останню і погрожувати, що пристрелить її - ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_10 відчувала сильне душевне хвилювання, страх, стрес, тривогу, хвилювання за своє життя і здоров`я. Коли ОСОБА_9 зробив зауваження ОСОБА_6 , останній навів пістолет на ОСОБА_9 Сусідки, які перебували біля під`їзду злякались і почали кричали, щоб ОСОБА_6 сховав пістолет, і через деякий час ОСОБА_6 сховав пістолет. Після чого, ОСОБА_9 почав телефонувати в поліцію, а ОСОБА_10 дістала мобільний телефон і почала знімати події на камеру телефону.

Дізнавшись, що їде поліція ОСОБА_6 вирішив піти додому, щоб уникнути відповідальності, але ОСОБА_9 закрив двері в під`їзд і сказав, що необхідно дочекатися поліції, на що ОСОБА_6 розпилив ОСОБА_9 в обличчя газовий балончик. Коли ОСОБА_10 підбігла до ОСОБА_9 , то ОСОБА_6 розвернувся до неї і розпилив газовий балончик їй в обличчя, а потім знову розпилив ОСОБА_9 в обличчя і шию. ОСОБА_6 постійно повторював, що його до відповідальності ніхто притягнути не зможе, продовжував погрожувати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Співробітники поліції вилучили у ОСОБА_6 пістолет, газовий балончик і ОСОБА_6 повідомив, що пістолет взяв для того щоб налякати ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, обґрунтовуючи тим, що її життя стало перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, ОСОБА_10 була позбавлена можливості жити своїм звичним життям, у зв`язку з погрозами ОСОБА_6 .

Показання потерпілих судом беруться до уваги, оскільки вони спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його непричетності до вчинення даного кримінального правопорушення, які суд вважає неправдивими та такими, що дані виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Такі показання потерпілих об`єктивно підтверджуються іншими здобутими та всебічно, повно дослідженими у справі доказами.

Так, свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що з обвинуваченим та потерпілими є сусідами. 20 серпня 2021 року бачила як ОСОБА_6 зі своїми товаришами сидів на лавочці біля під`їзду розпивав пиво та їв рибу. Проходячи повз лавочки ОСОБА_9 зробив зауваження, ОСОБА_6 та його товаришам, оскільки вони насмітили і ОСОБА_6 почав виражатися нецензурною лайкою у бік ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_9 викликав поліцію. Коли приїхали співробітники поліції ОСОБА_6 одразу ж побіг до себе в квартиру, зачинив двері і нікому не відчинив. Пізніше, коли співробітники поліції поїхали, ОСОБА_6 знову вийшов у двір та почав виражатися нецензурною лайкою у бік ОСОБА_9 , та знову приїжджали співробітники поліції, які зайшли до квартири ОСОБА_6 . Через деякий час, ОСОБА_6 вийшов у двір та почав скаржитися, що на нього наклали штраф. ОСОБА_6 висловлювався нецензурною лайкою і пішов до квартири. Пізніше ОСОБА_6 вийшов на двір з пістолетом та газовим балончиком, і направив пістолет на ОСОБА_10 , висловлюючись нецензурною лайкою та погрожуючи останній. Знову зателефонували на 102 та викликали поліцію. ОСОБА_6 намагався зайти в під`їзд, але ОСОБА_9 не впускав його з метою дочекатися робітників поліції і тоді ОСОБА_6 , тримаючи в руці газовий балончик розпилив його в бік ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_22 стверджувала, що ОСОБА_6 є особою, яка зловживає алкогольними напоями, не реагує на зауваження, навіть лаявся у бік співробітників поліції.

Свідок ОСОБА_23 суду повідомив, що знайомий з обвинуваченим та потерпілими, оскільки проживає з потерпілими і обвинуваченим в одному будинку. 20 серпня 2021 року приблизно о 12 годині 30 хвилин був конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 з кимось посварився і кричав невідомо на кого. Коли свідок почув крики, то вийшов із квартири на сходовий майданчик і визирнув у вікно, де побачив, що ОСОБА_6 тримає в руці предмет схожий на пістолет і кричав, що постріляє. Свідок також повідомив, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово порушував громадський порядок і правила співжиття, а також раніше погрожував і йому застосуванням пістолета.

Допитана за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_24 повідомила суду, що 20.08.2021 року у вечірній час знаходилась біля під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 , де перебував обвинувачений ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 зробив йому зауваження та між ними почалась сварка. Обвинувачений намагався зайти у під`їзд будинку, але ОСОБА_9 йому перешкоджав. Також свідок показала, що обвинувачений застосував відносно ОСОБА_9 газовий балон, пістолета у обвинуваченого вона не бачила.

Окрім показів потерпілих та свідків, винність обвинуваченого ОСОБА_6 також повністю підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та дослідженими безпосередньо судом:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.08.2021, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що 20.08.2021 за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_25 погрожує йому пістолетом, а також декілька разів розпилив газовий балон у бік ОСОБА_9 , який у результаті чого отримав тілесні ушкодження;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.08.2021, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що 20.08.2021 близько 16:20 годин за адресою: АДРЕСА_3 погрожує пістолетом та розпилив балон їй у очі, в результаті чого ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження;

- протоколом огляду від 20.08.2021 з фото таблицею до нього, згідно якого була оглянута ділянка місцевості біля під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 , де виявлено та вилучено балон чорного кольору без маркування, предмет схожий на пістолет;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.01.2022 з фото таблицею до нього за участю потерпілої ОСОБА_10 , в ході якого потерпіла ОСОБА_10 вказала обставини, що мали місце 20.08.2021, за яких ОСОБА_6 погрожував застосуванням пістолета та вказала на механізм нанесення їй та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.01.2022 з фото таблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_9 в ході якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на обставини скоєння злочину, що мали місце 20.08.2021, за яких ОСОБА_6 погрожував застосуванням пістолета та вказав на механізм нанесення йому та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- протоколом обшуку від 19.02.2022 з флеш накопичувачем до нього, згідно якого було проведено обшук у квартирі АДРЕСА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено магазин до пневматичного пістолету та два газові балони;

- протоколом обшуку від 09.06.2022, згідно якого було проведено обшук у квартирі АДРЕСА_5 ;

- протоколом огляду від 13.01.2023 з фото таблицею до нього, згідно якого було оглянуто вилучений 20.08.2021 балон чорного кольору без маркувань довжиною 8 см, діаметром 3 см.;

- протоколом перегляду компакт-диску з відеозаписом наданим потерпілим ОСОБА_9 від 13.01.2023, згідно якого були оглянуті відео файли з назвою « НОМЕР_2 »,« НОМЕР_3 », « НОМЕР_4 », « НОМЕР_5 », « НОМЕР_6 »,« НОМЕР_7 »,« НОМЕР_8 »,« НОМЕР_9 »,« НОМЕР_10 », « НОМЕР_11 », « НОМЕР_12 »,« НОМЕР_13 », « НОМЕР_14 », « НОМЕР_15 », « НОМЕР_16 »,« НОМЕР_17 », « НОМЕР_18 », на яких зафіксовані події, що мали місце 20.08.2021;

- протоколом огляду предмету від 09.03.2023, згідно якого об`єктом огляду є компакт-диск, а саме оптичний носій інформації з лазерним зчитуванням інформації, з відеозаписом, який наданий Індустріальним районним судом на запит слідчого;

- протоколом огляду відеозаписів від 09.03.2023, згідно якого було здійснено перегляд відеозапису з назвою « НОМЕР_19 », який довжиною 01 хв. 00 сек., "20220224_121727", довжиною 02 хв. 09 сек.;

- протоколом огляду від 08.09.2023, згідно якого були переглянуті відеозаписи, які зафіксовані на мобільний телефон Самсунг "А-52 біля під`їзду №4 біля будинку АДРЕСА_3 під час вчинення ОСОБА_6 злочину 20.08.2021;

- протоколом огляду від 08.09.2023 з диском до нього, згідно якого були переглянуті відеозаписи, які зафіксовані на мобільний телефон Самсунг "А-52 біля під`їзду №4 біля будинку АДРЕСА_3 під час вчинення ОСОБА_6 злочину 20.08.2021;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2023 з фото таблицею до нього за участю свідка ОСОБА_22 , в ході якого свідок вказала на обставини скоєння злочину ОСОБА_6 , що мали місце 20.08.2021 та підтвердила обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 хуліганських дій з застосуванням пістолета та газового балона до потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ;

- постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №189705 від 20.08.2021 якою ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 2 ст. 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення;

- постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №442399 від 31.08.2021 якою ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення;

- постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №247200 від 27.09.2021 якою ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 173 КУпАП;

- постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №247209 від 27.09.2021 якою ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 3 ст. 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення;

- постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №222661 від 24.11.2021 якою ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення;

- постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2021 якою ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення;

- постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2021 якою ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення;

- постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2022 якою ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП;

- постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.04.2022, якою скасовано постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2022 та притягнуто ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП;

- речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню, які були безпосередньо оглянуті у судовому засіданні.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.1,2 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати : матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані); складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

В судовому засіданні було досліджено стенограму до аудіозаписів, які збережені на диску/флеш-носії, згідно якої встановлено, що 20.08.2021 відбувся діалог між ОСОБА_6 та сусідкою, у якої цікавився, де проживає потерпіла ОСОБА_10

21.08.2021 згідно стенограми відбувся діалог між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 обговорюють події, що відбулися 20.08.2021 у дворі будинку біля під`їзду, пізніше ОСОБА_6 виражається нецензурною лайкою, погрожує та ображає потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №480е від 24.02.2022 за даними медичної документації у потерпілого ОСОБА_9 наявна гіперемія в області лівого променево-зап`ясткового суглобу та задньої поверхні шиї, однак встановити гіперемія має травматичний або нетравматичний (прояви захворювання, тощо) характер не представляється можливим у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1075е від 19.05.2022 за даними медичної документації, викладених у висновку експерта № 480е від 24.02.2022 у ОСОБА_9 наявна гіперемія в області лівого променево-зап`ясткового суглобу та задньої поверхні шиї, однак встановити гіперемія має травматичний або нетравматичний (прояви захворювань, тощо) характер, а також оцінити механізм нанесення тілесних ушкоджень, вказаний ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту за його участю, не представляється можливим у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних.

Згідно висновку судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/22212-БЛ від 31.08.2022 пістолет вилучений 20.08.2021 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , біля під`їзду №4, не є вогнепальною зброєю.

У зв`язку з відсутністю куль сферичної форми та балона із стислим повітрям, вирішити питання чи придатний до стрільби, не виявляється можливим.

Наданий пістолет є багатозарядним газобалонним пневматичним пістолетом моделі «КWС», № 30503334 калібру 4,5 мм.

Для стрільби із даного пістолету використовуються кулі сферичної форми діаметром 4,5 мм, для пострілу яких використовується енергія стислого повітря, що знаходиться в балоні.

У зв`язку з відсутністю балона із стислим повітрям, вирішити питання чи справна дана зброя, не виявляється можливим.

Згідно висновку судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/23322-БЛ від 01.09.2022 магазин, вилучений під час обшуку 19.02.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , не є частиною вогнепальної зброї.

Він є змінним магазином до багато зарядного газобалонного пневматичного пістолета моделі «КWС», калібру 4,5 мм.

Згідно висновку судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/34001-БЛ від 31.10.2022 на момент дослідження пістолет з приєднаним магазином, до стрільби непридатний у зв`язку з відсутністю в газобалонному агрегаті стисненого газу ( НОМЕР_20 ) - балон порожній.

Згідно висновку судової експертизи зброї №СЕ-19/1113-22/3453-БЛ від 28.12.2022 наданий на дослідження пістолет не є вогнепальною зброєю, він є 4,5 мм газобалонним пневматичним пістолетом моделі «КWС» № НОМЕР_1 .

Наданий на дослідження пістолет «КWС» № НОМЕР_1 знаходиться в справному стані та придатний для здійснення пострілів.

Наданий на дослідження пістолет «КWС» № НОМЕР_1 вироблений промисловим способом.

Згідно висновку судової експертизи спеціальних хімічних речовин №СЕ-19/104-23/41343-ФХД від 24.11.2023 речовина в наданому на дослідження металевому балоні чорного кольору є отруйною речовиною подразнюючої дії.

Виявлена отруйна речовина подразнюючої дії в наданому на дослідження металевому балоні чорного кольору є характерною для капсаїцина та дигідрокапсаїцина.

Вирішуючи питання про долучені у підготовчому судовому засіданні скарги потерпілого ОСОБА_9 на постанову прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_26 від 20.02.2023 року про відмову в задоволенні клопотання про складання та вручення письмового повідомлення про підозру; на постанову слідчого ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_27 від 15.05.2023 року про відмову в задоволенні клопотання про складання письмового повідомлення про підозру; на рішення (оформлене листом) заступника керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_28 від 09.11.2023 року № 04/54-72- 5133-23 про відмову у задоволенні клопотання про ініціювання прокурором застосування запобіжного заходу; на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування, а також заперечень проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_29 від 28.02.2023 року по справі № 202/2199/23; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_30 від 30.11.2022 року по справі № 202/8203/22; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_31 від 29.09.2022 року по справі № 202/4274/22; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_30 від 09.11.2022 року по справі № 202/8203/22; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_30 від 28.11.2022 року по справі № 202/8203/22; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_32 від 28.12.2022 року по справі № 202/10859/22; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_29 від 13.02.2023 року по справі № 202/2199/23; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_29 від 14.02.2023 року по справі № 202/2199/23; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_29 від 01.05.2023 року по справі № 202/2199/23; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_29 від 14.02.2023 року по справі № 202/2199/23; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_29 від 28.02.2023 року по справі № 202/2199/23; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_29 від 04.05.2023 року по справі № 202/2199/23; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_31 від 19.05.2023 року по справі № 202/8915/23; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_31 від 12.06.2023 року по справі № 202/8915/23; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_31 від 16.06.2023 року по справі № 202/8915/23; проти ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_33 від 20.07.2023 року по справі № 202/8915/23, суд зазначає таке.

Як слідує із ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, не передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. 314-316 цього Кодексу. Положення даної норми не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні. Вони лише вказують на можливість такого розгляду, з урахуванням задач підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-316 КПК України.

Проаналізувавши підняті у скаргах та запереченнях доводи потерпілого ОСОБА_9 , суд приходить до висновку, що усі зазначені вище скарги і заперечення по суті не піднімають питання вирішення належності і допустимості доказів, зібраних стороною обвинувачення і не стосуються питань оцінці доказів під час судового розгляду.

В ході судового розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_9 заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими наданих стороною захисту, а саме: виписку із медичної карти хворого від 24.05.2024; декларацією про вибір лікаря; огляд чергового лікаря від 24.04.2024; виписку із медичної карти хворого (стаціонар) з 24.04.2024 по 03.05.2024; огляд сімейного лікаря від 24.05.2024; огляд сімейного лікаря від 17.05.2024; огляд сімейного лікаря від 06.05.2024.

В судових дебатах захисником зазначено, що 04 жовтня 2021 року прокурор ОСОБА_34 об`єднав кримінальні провадження № 0000416 від 17.09.2021 року та 0000417 від 17.09.2021 року в одне провадження.Але матеріали справи не містять жодної постанови, що вищевказаний прокурор взагалі мав відношення до вказаних проваджень. Внаслідок чого, просив суд визнати недопустимими доказами протокол огляду від 20.08.2021 року, висновок експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України від 31.08.2022 № СЕ- 19/104-22/22212-БЛ; висновок експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України від 31.10.2022 № СЕ- 19/104-22/34001-БЛ;висновок Луганського НДЕКЦ МВС України від 28.12.2022 № СЕ-19/113-22/3453-БЛ; протоколу огляду від 13.01.2023 року; висновок Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України від 24.11.2023 № СЕ-19/104- 22/41343-ФХД.

Також, захисник ОСОБА_11 посилався на те, що в протоколах слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 25.01.2022 року, вказано, що місцем проведення є АДРЕСА_6 , але на фототаблицях, які додані до протоколів зображено на його думку, не адреси АДРЕСА_6 , тобто захисник вважає, що протоколи не відповідають дійсності. Окрім того, у зазначених протоколах в якості понятої відображено прізвище « ОСОБА_35 ». В рамках даного кримінального провадження слідчим була також особа з прізвищем «Чала», тобто, на думку захисника, понятим в рамках даного процесу була родичка одного із слідчих, що не відповідає вимогам ч. 7 ст. 223 КПК України.

Окрім того, захисник ОСОБА_11 просив визнати недопустимим доказом і протокол слідчого експерименту від 22 вересня 2023 року, який було проведено зі свідком ОСОБА_22 , з мотивів не зазначення у протоколі за допомогою якої техніки відбувалось фіксуванням слідчої дії і що учасники попереджені про фіксацію.

Також, згідно протоколу обшуку від 19.02.2022 року було вилучено магазин до пневматичного пістолету та два газових балони для вказаного магазину, але на експертне дослідження направлено три газові балони.

Також відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 09 липня 2022 року вбачається, що предмет схожий на пістолет було поміщено до спецпакету № ЕХР-0293924.

Згідно висновку експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України від 31.08.2022 № СЕ-19/104-22/22212-БЛ на його дослідженні перебував пістолет, який було надано- у спецпакеті № ЕХР-0293249. Тобто предмет схожий на пістолет було надано в іншому спецпакеті, що на думку захисника впливає на допустимість доказу.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 87 КПК України визначено недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і встановлено: Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, суд зазначає, що вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК України до наданих сторонами доказів, слід виходити з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті (правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.10.2019 р. в справі № 639/8329/14-к, від 01.12.2021 р. у справі № 501/740/18).

Копії документів, які були долучені захисником ОСОБА_11 під час судового розгляду характеризують лише особу обвинуваченого ОСОБА_6 і ніяким чином не спростовують та не підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а тому твердження потерпілого ОСОБА_9 , що ці документи є неналежними доказами суд визнає безпідставними.

Щодо клопотання захсинка ОСОБА_11 суд заначає таке.

Матеріали кримінального провадження містять постанови про призначення групи прокурорів від 13.09.2021, 29.10.2021 де до групи прокурорів включено прокурора ОСОБА_36 , що повністю відповідає вимогам ст. ст. 36, 37, 110 КПК України.

Протокол огляду місця події ділянкі місцевості за адресою АДРЕСА_3 від 20.08 2021, проведений слідчим поліції ОСОБА_37 повністю відповідає вимогам ст.ст. 223, 237 КПК України.

Доводи захисника про неспівпадіння цифрових знаків спецпакетів у постанові про визання речовим доказом від 09.07.2022 і наданого речового доказу на дослідження експерту по дослідженню від 31.08.202 №СЕ-19/104-22/22212- БЛ, не є такими, що свідчать про недопустимість доказів, окрім того, речові докази пістолет та балон з отруйною речовиною подразнюючої дії було безпосередньо оглянуто у судовому засіданні, за участі захисника ОСОБА_11 і останнім не було висловлено будь яких зауважень та заяв щодо процедури визнання речовими доказів цих предметів та направлення їх на експертне дослідження.

Щодо протоколів слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 25.01.2022 року, то потерпілі у судовому засіданні підтвердили проведення з ними відтворення обставин вчиеннних ОСОБА_6 20 серпня 2021 року хуліганський дій в умовах наближених до обставин вчиненого злочину, за участю усіх учасників зазначених у протоколі, а тому протоколи слідчих експериментів повінстю відповідають вимогам ст. 240 КПК України, а доводи захисника щодо залучення до понятого родички одного із слідчих є надуманими та голослівними.

Також і свідок ОСОБА_22 підтвердила у судовому засіданні обставини проведення за її участі слідчого експерименту 22 вересня 2023 року, а не зазначення у протоколі техніки за допомогою якої відбувалось фіксуванням слідчої дії і попередження учасників про фіксацію не є таким порушенням вимог КПК України, що тягне за собою визнання доказу недопустими.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що доводи захисника ОСОБА_11 у судових дебатах про визнання низки доказів недопустимим є безпідставними.

Суд наголошує, що частина 1 ст. 87 КПК передбачає, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тоді як частина 2 цієї ж статті визначає, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

В постанові Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18 вказано, що вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

В постановах від 28.01.2020 у справі № 359/7742/17 та від 08.10.2019 у справі № 639/8329/14-к Верховний Суд зауважив, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, не оспорював, що подія яка зазначена в обвинувальному акті дійсно відбувалась, однак оспорювали фактичні данні, які викладені в обвинувальному акті, оскільки обвинувачений вважає, що у нього і потерпілих склалися неприязнені стосунки, потерпілий ОСОБА_9 чіплявся до нього, ОСОБА_10 знімала на мобільний телефон і викладала відео у соціальних мережах.

Суд відноситься критично до наданих пояснень обвинуваченого, оскільки такі взагалі не узгоджуються з дослідженими матеріалами кримінального провадження та показами свідків та потерпілих наданими у судовому засіданні, які були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність.

Прокурор у судовому засіданні, вважав, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано вірно, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, доведена, з урахування всіх обставин по справ.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена доказами у їх сукупнсті, відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме показами потерпілих та свідків, які були приведені до присяги, надані у судовому засіданні, вказані вище, на думку суду є послідовними та такими, що перебувають у взаємозв`язку та не суперечать одні одним. Підстав обмови або наклепу на обвинуваченого, як з боку потерпілих, так із боку свідків на обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Досліджені докази, відповідно до ст. 85, 86 КПК України, суд вважає належними та допустимими, оскільки вони прямо та опосередковано підтверджують обставини, що підлягають доказуванню та мають значення у даному провадженні, а також отримані у порядку, встановленому цим Кодексом. Крім того, такі є достовірними, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з того, що, як вказує ВС у постанові від 03.07.2019 року в справі №288/1158/16-к, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти. Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди. За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства. З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Таким чином, для юридичної оцінки діяння заст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства. Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Як встановлено в ході судового розгляду, конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , з яким вони проживали у будинку, виник в громадському місці, а саме біля під`їзду АДРЕСА_7 з приводу того, що обвинувачений смітив у дворі будинку та розпивав алгогольні напої, не на підґрунті особистих неприязнених стосунків.

Також суд відноситься критично до тверджень захисника про відсутність в діях його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, зокрема, відсутності з боку обвинуваченого прямого умислу на вчинення кримінального правопорушення, об`єктивної сторони та не відповідність правової кваліфікації дій хуліганства за ч. 4 ст. 296 КК України з боку ОСОБА_6 , з огляду на наступне.

Сутність мотиву полягає у тому, що він завжди пов`язаний з певними спонуканнями, які викликали у особи рішучість вчинити злочин. Мотив - це не просто спонукання до дій, а спонукання усвідомлене, обумовлене бажанням досягнути певної мети. Отже, мотив злочину можна визначити як усвідомлене спонукання особи, яке викликало у неї рішучість вчинення злочину. Мотив злочину значною мірою характеризує не лише особу злочинця, але і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння. Мотивом злочину називаються спонукання до вчинення злочину. Мета злочину - це бажання особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків. Вона є характерною ознакою умисних злочинів, що вчиняються з прямим умислом. Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винний та бажав їх настання, можливо лише при ретельному аналізі складу вчиненого злочину та виявленні його елементів і всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Особливо кваліфікованими видами хуліганства є зокрема вчинення його із застосуванням предметів, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Суд враховує і той факт, що ОСОБА_6 було застосовано балон з отруйною речовиною подразнюючої дії та пневматичний пістолет, який зі слів потерпілих ззовні не відрізняється від зброї. Тобто умисел обвинуваченого був спрямований не на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а на порушення громадського порядку з мотивів особистої зневаги та явної неповаги до суспільних норм поведінки. На думку суду, його поведінка свідчить про те, що у його свідомості мало місце переконання про його домінування та можливість такої протиправної поведінки, про що свідчить його непропорційна реакція на дії потерпілих.

Норми, передбачені ч. 1 ст. 296 КК, - хуліганство (основний склад злочину) та ч. 4 цієї самої статті, з-поміж інших ознак, - хуліганство, вчинене із застосуванням іншого предмета , заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, визначають обсяг (стан, зміст, певну сукупність) суспільних відносин, які охороняються їх дією, і водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у повазі та ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.

Разом із тим, надавати правильну кримінально-правову оцінку хуліганству та відмежовувати його від інших кримінально караних діянь належить, зокрема, за об`єктом злочину і такою ознакою суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Особливість мотиву хуліганства (явна неповага до суспільства) полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), протиставити себе іншим чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і установлених у суспільстві правил поведінки.

Як слідує із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю.

Судом встановлено, що спонукальним мотивом для вчинення ОСОБА_6 . хуліганства стало обурення діями потерпілого ОСОБА_9 з приводу його зауваження не смітити біля будинку, не вживати алкогольні напитки у громадському місці.

Суд зазначає, що обстановка й обставини події, динаміка її розвитку й об`єктивні ознаки кримінальної поведінки обвинуваченого свідчать про те, що поведінка обвинуваченого була зумовлена бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки та свідчить про неспроможність посилань сторони захисту.

Відтак, судом встановлено і це підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які чітко стверджували в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив відносно них кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_6 дістав з кишені пістолет візуально схожий на вогнепальну зброю та направив його на потерпілу ОСОБА_10 , з висловом, що пристрелить її. В подальшому ОСОБА_6 направив пістолет на потерпілого ОСОБА_9 , оскільки останній його покликав.

В ситуації, яка склалася, потерпілі сприймали пістолет як справжній, та вважали, що існує реальна загроза для їх життя, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 поводив себе досить агресивно і при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Використання заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предметів під час учинення хуліганських дій створило реальну загрозу для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , що перебували поряд з обвинуваченим. А також обвинувачений не міг не розуміти, що використавши пневматичний пістолет і балон з отруйною речовиною подразнюючої дії в громадському місці він грубо порушує громадський порядок, посягає на безпечність громадського спокою, охорону здоров`я, честь та гідність людей, їх права та свободи, зокрема права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), повагу та ставлення членів спільноти один до одного, таким чином проявляючи явну неповагу до суспільства, що супровождувалась особливою зухвалістю.

Оцінюючи показання, дані в судовому засіданні свідками та потерпілими суд вважає їх правдивими та такими, що не суперечать іншим дослідженим під час судового розгляду доказам. Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні свідків та потерпілих, так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана, мотивів можливої нечесності як приводу для обмовляння обвинуваченого захистом не доведено, крім того свідки, потерпілі попереджені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, прийняли присягу, а тому суд приймає ці показання за основу при ухваленні вироку.

Аналізуючи показання допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , письмові докази, а саме: протокол огляду місця події, протоколи слідчих експериментів, висновки експертних досліджень, суд приходить до висновку, що всі вони узгоджуються між собою, є послідовними та логічними і доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.4 ст. 296 КК України.

Недопустимості доказів згідно вимог ст. ст. 87-89 КПК України, як і порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом не встановлено.

Таким чином, оцінивши всебічно, повно та неупереджено досліджені докази, які визнані судом належними, допустимими та достовірними, суд приходить до висновку про доведеність в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_6 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України за ознаками вчинення умисних протиправних, дій, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, особу обвинуваченого ОСОБА_6 та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Також, судом враховується, що ОСОБА_6 є інвалідом 3 групи, пенсіонером, не одружений, нікого на утриманні не має, раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово притягався за вчинення адміністративних правопорушень,що посягають на громадський порядок і громадську безпеку.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України, не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, яку, хоча і не зазначено у обвинувальному акті прокурором, як окрему обтяжуючу обставину, але із фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті слідує, що ОСОБА_6 після розпивання алкогольних напоїв (пива) скоїв хуліганські дії стосовно потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також сам обвинувачений у показаннях надавав пояснення щодо вживання ним алкогольних напоїв 20.08.2021 біля під`їзду АДРЕСА_7 .

При цьому під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 після вчинення злочинів, враховано його ставлення до вчиненого. У судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав, що є його правом, не вибачився перед потерпілими. Разом з тим, така поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 свідчить про те, що він належного висновку відносно неправомірності та злочинності своїх дій не зробив, а тому не втратив свою суспільну небезпечність.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 обставин вчинення ним кримінального правопорушення, його поведінки до, під час та після вчинення злочину обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у судових дебатах щодо необхідності призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог статті 65 КК України, яке він повинен відбувати реально, але у мінімальному строку, передбаченого санкцією ч.4 ст. 296 КК України.

У суду з урахуванням обставин кримінального провадження не виникло переконання в тому, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без відбування реального покарання та сприятиме досягненню мети кримінального покарання.

Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинені злочини, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченим нових злочинів, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, що визначено у ч. 2 ст. 127 КПК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи позов потерпілого ОСОБА_9 , в частині стягнення майнової шкоди, суд приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 суму 96,00 (дев`яноста шість) гривень, яку потерпілий ОСОБА_9 витратив на роздрукування екземплярів позовної заяви, що документально підтверджено.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. (п. 3 постанови Пленуму ВСУ України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Відповідно до п. 9 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами про наявність моральних страждань потерпілого ОСОБА_9 на суму 150 000 гривень і потерпілої ОСОБА_10 на суму 170 000 гривень.

Суд зазначає, що відшкодування моральної шкоди не повинно призводити до безпідставного збагачення потерпілої особи. Відшкодування моральної шкоди, повинне бути з урахуванням засад розумності, справедливості та доведеності факту завдання позивачу моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності, виваженості та справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Заявлені потерпілим ОСОБА_38 моральна шкода в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень підлягає частковому задоволенню на підставі ст.1167 ЦК України. З врахуванням матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_6 , з метою можливості виконання вироку в частині відшкодування моральної шкоди, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень.

Вирішуючи позов потерпілої ОСОБА_10 , в частині стягнення майнової шкоди, суд приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 96,00 (дев`яноста шість) гривень, яку потерпіла ОСОБА_10 витратила на роздрукування екземплярів позовної заяви, що документально підтверджено.

Розглядаючи позовну заяву потерпілої ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 внаслідок заподіяння моральної шкоди 170 000 гривень, суд ураховує негативні зміни у житті потерпілої ОСОБА_10 , наслідки перенесеного стресу та приходить до висновку про часткове задоволення позову, з урахуванням характеру й обсягу моральних страждань у розмірі 22 000 гривень, що на думку суду відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_6 після набранням вироком законної сили.

Запобіжнитй захід ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 96,00 гривень за рахунок відшкодування майнової шкоди.

Стягнути ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 22 000 гривень за рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 96,00 гривень за рахунок відшкодування майнової шкоди.

Стягнути ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 20 000 гривень за рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи зброї від 31.08.2022 № СЕ-19/104-22/22212- БЛ у розмірі 755, 12 гривень; експертизи зброї від 01.09.2022 №СЕ-19/104-22/23322-БЛ у розмірі 755, 12 гривень; експертизи зброї від 31.10.2022 №СЕ-19/104-22/34001-БЛ у розмірі 566, 34 гривні; експертизи зброї від 28.12.2022 №СЕ-19/113-22/3453-БЛ у розмірі 1510,24 гривні; експертизи спеціальних хімічних речовин від 24.11.2023 №СЕ-19/104-22/41343-ФХД у розмірі 1912,0 гривень.

Речові докази - компакт-диски з відеозаписами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази - пістолет з магазином, 2 порожніх балони зі стислим газом, 1 заповнений балон зі стислим газом, що знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно яких винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1