справа № 489/5046/19
провадження №1-кп/489/181/24
УХВАЛА

26 листопада 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Микільське Білозерського району Херсонської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,

в присутності:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого (не з`явився),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

свідка ОСОБА_7

встановив:

На розгляді Ленінського районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002214 від 18.06.2019 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.2 ст.345 КК України.

У судовому засіданні 26.11.2024 обвинувачений ОСОБА_3 надав покази про те, що 18.06.2019 під час його відпочинку разом із знайомим по роботі - Тусовим в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому біля будинку АДРЕСА_2 , Тусов спровокував конфлікт з ОСОБА_7 і його дружиною, під час якого він викликав наряд поліції. По приїзду поліція не розібравшись хто саме був ініціатором конфлікту, через зроблене ним (обвинуваченим) зауваження поліцейським, які грубо поставилися до Тусова, надягла на нього кайданки, посадила до автомобіля і доставила до Інгульського відділу поліції. Перебуваючи в холі відділу поліції, поліцейський ОСОБА_8 штовхнув його цивільну дружину, яка прибула до відділу поліції. Через що він, перебуваючи в кайданках, він в грубій формі зауваження поліцейському. Після чого, ОСОБА_8 наніс йому удар в голову, від якого він упав на підлогу, будучи в кайданках, та після цього йому було нанесено ще ряд ударів ногами і руками, зокрема ОСОБА_8 З приводу заподіяння йому поліцейським тілесних ушкоджень він звертався із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, про результати розгляду якої йому не повідомляли.

Після надання показів обвинуваченим, прокурором заявлено клопотання про зобов`язання територіального органу ДБР провести перевірку щодо застосування до ОСОБА_3 під час здійснення досудового розслідування фізичного тиску чи інших недозволених методів впливу, що принижують його честь та гідність особи.

Заслухавши клопотання прокурора та сторону захисту, яка наполягала на задоволенні клопотання прокурора та просила направити для перевірки копії протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.06.2019 і висновок експерта №445 від 01.07.2019 щодо заподіяних ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання про застосування вимог ст. 206 КПК України щодо захисту прав обвинуваченого, суд дійшов до такого висновку.

Положення Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3); ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню (ст.28); кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст.55); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68) знайшли своє втілення у ст. 11 КПК України.

Зокрема, вимогами ст. 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Так, ч. 6 ст. 206 КПК України передбачає, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Чинний кримінальний процесуальний закон не містить прямого регулювання випадків подання таких заяв особою не на стадії досудового розслідування, а під час судового розгляду кримінального провадження або перегляду рішення суду в апеляційному порядку.

Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

За викладених обставин суд вважає за можливе застосувати в даному випадку загальні засади кримінального провадження, зокрема, засаду законності, яка закріплена ст. 9 КПК України, відповідно до ч. 1 якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Також ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я ув`язнених, яке має адекватно охоронятись.

Таким чином, виходячи з норм чинного національного законодавства, враховуючи, що обвинувачений в судовому засіданні заявив про застосування до нього насильства зі сторони працівників поліції під час досудового розслідування та перебування його в відділ поліції, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, оскільки перевірка обставин зазначених обвинувачем має важливе значення для розгляду даного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» перевірку вказаних обвинуваченим фактів слід доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м.Миколаєві.

Керуючись ст.ст. 24, 206, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов`язати Територіальне управлінню Державного бюро розслідувань, розташоване у м.Миколаєві, невідкладно забезпечити проведення перевірки з приводу недотримання працівниками поліції вимог КПК України під час здійснення досудового розслідування в частині застосовування до ОСОБА_3 заборонених методів фізичного та іншого тиску, які могли призвести до приниження його людської гідності.

Надати Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у м.Миколаєві копії протоколу протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.06.2019 і висновок експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської міської ради №445 від 01.07.2019 щодо заподіяних ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Про результати виконання ухвали письмово повідомити Ленінський районний суд міста Миколаєва до судового засідання.

Розгляд кримінального провадження відкласти на 14 січня 2015 року 13:00 год.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Окружної прокуратури міста Миколаєва у цьому провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

суддя ОСОБА_1