Справа №345/4428/24
Провадження № 1-кп/345/320/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000232 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, інвалідності не має, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Цей Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ. та Указом від 5 лютого 2024 року №49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року №3564-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року на 90 діб.

Так, 14.04.2024 близько 12:30 год., ОСОБА_3 , перебував в м. Калуш по вул. Героїв України, та проходив біля входу в Торговий павільйон 198, де поблизу на дерев`яній лавці побачив мобільний телефон. Підійшовши ближче ОСОБА_3 , виявив мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 9T» кольору SunriseOrange, який вирішив таємно викрасти з метою подальшого особистого використання.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану таємно викрав мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 9T» кольору SunriseOrange в якому знаходилась карта пам`яті «microSDX» марки «Apacer» об`ємом пам`яті 64 GB вартістю, відповідно до Висновку експерта від 14.05.2024 №CE-19/109-24/6368-TB, в сумі 3 560,00 грн., який належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого вийняв із вказаного мобільного телефону сім-картку мобільного оператора ПРАТ «ВФ Україна» із номером мобільного телефону НОМЕР_1 , та сім-картку мобільного оператора АТ «Київстар» із номером мобільного телефону НОМЕР_2 переламав та викинув їх.

Із викраденим майном ОСОБА_3 , покинув місце вчинення злочину, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3 560,00 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 14.04.2024 близько 12:30 год., в чохлі викраденого ним мобільного телефону марки «XiaomiRedmi 9T» кольору SunriseOrange, побачив банківську картку, емітовану АТ «Приват банк», яка належала потерпілій ОСОБА_6 , та вирішив протиправно заволодіти нею.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, привласнив банківську картку № НОМЕР_3 із номером банківського рахунку

НОМЕР_4 , яка емітована АТ «Приват банк», та яка згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, після чого із вказаним майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

А також, своїми умисними діями, які виразились у привласненні офіційних документів, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 07.11.2024 року. Згідно даної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі визнав свою вину у вчиненому.

Сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання встановленого санкцією ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, встановленого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять)років.На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнити з випробуванням та встановити іспитовий строк, крім того покласти обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Прокурор вважав, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає положенням діючого законодавства та підлягає затвердженню, а заявлене клопотання щодо постановлення вироку на підставі угоди задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а угода затвердженню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185

КК України.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю.

Обвинувачений розуміє зміст п.1 ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення даної угоди, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості його підзахисним.

Потерпілий в судове засідання подав заяву у якій вказав, що не заперечує щодо затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченим.

Суд, проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, захисника, прокурора, потерпілого, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст.357,ч.4ст.185КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, тяжких наслідків від вчиненого не наступило, позитивно характеризуються за місцем проживання, на « Д » обліку в психіатра не числиться.

Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстав для відмови в її затвердженні, передбаченої ст. 474 КПК України, відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, обвинуваченого згідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд, згідно ст. 67 КК України, не встановив.

Таким чином, умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та прокурор, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.

На думку суду, дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, а узгоджене покарання, з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого та пом`якшуючих обставин, у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з випробуванням та встановленням йому іспитового строку та встановленням відповідних обов`язків згідно ч. 1 ст. 76 КК України, буде необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи, суд покладає на обвинуваченого.

Відповідно до ст.100 КПК України слід вирішити питання про долю речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374, 468-475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07.11.2024 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000232 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять)років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави:

- 1893,20 грн. витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/109-24/6368-ТВ від 14.05.2024.

Речові докази:

- чорні чоловічі спортивні штани із білим надписом «Puma» на лівій кишені та надписом «Puma» повздовж лівої штанини - повернути ОСОБА_3 ;

- білі чоловічі кросівки із червоними вставками по боках із надписом «Adidas» повернути ОСОБА_3 ..

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя