Справа № 129/322/23
Провадження № 1-кп/135/85/24
УХВАЛА

Іменем України

15.11.2024 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вказані матеріали кримінального провадження надійшли до Ладижинського міського суду.

Представник потерпілого, якого підтримав потерпілий, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Посилаються на наявність порушень під час досудового розслідування, вказують що воно проведено однобічно та поверхово. Посилаються на те, що у пред`явленому обвинуваченні не надано правової оцінки всім обставинам справи та всім подіям, які відбувались в той час. Не взято до уваги всі докази, а фактичні обставини перекручено.

Прокурор вважає, що по справі при складанні обвинувального акту дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 291 КПК України, не вбачаючи підстав для повернення обвинувального акта. Вказав, що інший склад кримінального правопорушення, на думку потерпілого, не є підставою для повернення обвинувального акту.

Захисник при вирішенні клопотання поклалась на розсуд суду. Обвинувачений заперечив проти клопотання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що правових підстав для повернення даного обвинувального акта прокурору немає.

Вказане кримінальне провадження надійшло для розгляду до Ладижинського міського суду з Апеляційного суду Вінницької області.

Обвинувальний акт та додатки до нього складені з дотриманням вимог КПК України.

Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. При цьому необхідно звернути увагу, що законодавець встановлює не обов`язок суду, а саме право повернути обвинувальний акт прокурору (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

У світлі вищезазначеної норми вбачається, що для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Дослідивши поданий у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд. Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні містить відомості, які передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний прокурором, який його затвердив, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки. Тому суд дійшов висновку про відповідність даного обвинувального акта вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б могли стати підставою для його повернення прокурору. При цьому, суд відхиляє доводи потерпілого, наведені у клопотанні про повернення обвинувального акта.

Стосовно доводів про те, що у пред`явленому обвинуваченні не надано правової оцінки всім обставинам справи та всім подіям, які відбувались в той час, не взято до уваги всі докази, а фактичні обставини перекручено, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті, зокрема, зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України). Саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1 ст. 337 КПК України).

З наведеного слідує, що визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому КПК України. При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, кваліфікацій дій особи, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та/або статтю Закону України про кримінальну відповідальність.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 по справі № 273/1053/17 провадження № 51-8914км18. Відповідно до цієї позиції кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Як попередньо зазначалося, визначення ступеня деталізації опису обставин вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до повноважень прокурора. Разом з тим, зміст та спосіб викладення вказаних обставин повинні давати можливість в достатній мірі розуміти суть висунутого обвинувачення.

Повернення обвинувального акта прокурору із вказівкою на зміну кваліфікації призведе до порушення засад змагальності, та може бути розцінене як втручання суду у формулювання висунутого обвинувачення чи як прояв обвинувального ухилу суду. З огляду на викладене, зауваження потерпілого в цій частині не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні питання про повернення обвинувального акта.

Що стосується зазначення представником потерпілого про недоліки в кваліфікації дії, невстановленні слідством всіх обставин події, то дані обставини підлягають дослідженню і перевірці на стадії судового розгляду.

Суд враховує те, що неповнота досудового розслідування, на що посилається потерпілий, не може позбавляти сторін провадження права на справедливий судовий розгляд, яке у даному випадку є пріоритетним.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи потерпілого та його представника з приводу невідповідності обвинувального акта вимогам законодавства, які б слугували беззаперечною підставою для його повернення прокурору або такими, що перешкоджали б призначенню його до судового розгляду. За таких обставин у задоволенні клопотання представника потерпілого слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314-316, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акта - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя