Справа № 730/670/21
Провадження № 1-кп/740/199/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

озглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000386 від 11.11.2020 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

на розгляді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР від 11.11.2020 за №0000386 про обвинувачення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

15.10.2024 прокурор ОСОБА_7 подала клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , за змітом якого вбачається, що на думку прокурора ризики, які існували під час обрання останньому запобіжного заходу не зменшились, а саме усвідомлюючи вид та міру покарання обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, допит яких не завершено, і у тому числі свідка ОСОБА_8 , яка є його співмешканкою, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час має незняту та непогашену судимисть за попереднім вироком. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала подане клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, зазначив, що злочину не вчиняв, ризики наведені прокурором відстутні, абстрактні. Під вартою перебуває з 2021 року, наміру переховуватися не має.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію обвинуваченого, зазначивши, що ОСОБА_3 безпідставно утримується під вартою, пред`явлене обвинувачення відносно нього є необґрунтованими, клопотання прокурора є аналогічним попереднім, існування наведених ризиків є її припущенням. Свідок ОСОБА_8 показань не змінювала, а інформація про наявність судимостей не може братися судом до уваги. Просив застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Потерпілий щодо заявленого прокурором клопотання поклався на розсуд суду.

Заслухавши прокурора, позицію обвинуваченого, його захисника, потерпілого, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.12.2021 до обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.02.2022 з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», який у подальшому продовжувався.

У відповідності до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються (продовжуються) з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім інших, і запобіжні заходи. Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 20.10.2024, по справі триває судовий розгляд. Стадія судового розгляду - дослідження доказів (допт свідків) сторони обвинувачення.

У частині п.1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підставою продовження запобіжного заходу згідно з ч.2 ст.177 КПК є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний (обвинувачений) може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочину діяльність. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого та розмір заподіяної ним майнової шкоди.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_3 , суд, ураховує, що ризики, які полягають у можливості обвинуваченого переховуватися від суду, з огляду на міру покрання, яка йому загрошує у разі визнання винуватим, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, продовжують існувати, а також з огляду на конкретні обставини висунутого обвинувачення.

Суд зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Таким чином, на переконання суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків. Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо нього є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Вищевказане у сукупності вказує на підвищену небезпеку як самого діяння, так і особи обвинуваченого, а також на те, що обставини, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не змінилися та не перестали існувати.

Отже посилання захисника на необґрунтованість ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, та на відсутність доказів, які обґрунтовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, на думку суду не можуть бути підставою за вище викладених обставин підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

При цьому суд зазначає, що в ході розгляду клопотання, суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177,178 цього Кодексу, не вбачає підстав для визначення розміру застави.

З огляду на наведене вище, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196-199, 331, 376 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою без визначенням розміру застави на 60 днів тобто до 13 грудня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня її оголошення (отримання обвинуваченим копії).

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1