Єдиний унікальний номер 305/1916/24
Номер провадження 1-кс/305/243/24
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

02.08.2024 місто Рахів

Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника (володільця) майна ОСОБА_3 , представника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора про арешт майна,

в с т а н о в и в:

До Рахівського районного суду 01.08.2024 надійшло клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , датоване 04.07.2024, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000438 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з додатками.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 01.08.2024 визначено слідчого суддю у справі ОСОБА_1 .

Дане клопотання надійшло до суду повторно, так як уперше надійшло засобами поштового зв`язку 09.07.2024 (надіслано 04.07.2024), однак ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 від 22.07.2024 повернуто особі, яка його подала, у зв`язку із непідтвердженням повноважень прокурора.

Після отримання матеріалів 29.07.2024, клопотання повторно скеровано прокурором до суду 01.08.2024, додано копію постанови від 04.07.2024 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, відповідно до якої повноваження прокурорів покладено на прокурорів Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури, у тому числі ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 03.07.2024 було проведено огляд місця події - дорожньо-транспортної пригоди неподалік від будинку АДРЕСА_1 та огляд місця події в АДРЕСА_2 , під час якого було вилучено транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ-21103», 2002 р.в., з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , мешканка АДРЕСА_3 , для подальшого детального огляду та фіксації слідової інформації (деформацій) внаслідок контактування, характеру їх утворення тощо, а також проведення судових експертиз.

Постановою слідчого від 03.07.2024 транспортний засіб визнано речовим доказом, він є знаряддям та засобом вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку із наведеним, прокурор у клопотанні просить накласти арешт на транспортний засіб.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, підтримав його повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна, тому з огляду на скорочені терміни розгляду клопотань даної категорії та відсутність перешкод для його розгляду, слідчий суддя розглядає таке у його відсутності, на що учасники не заперечили.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 надав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що власниці автомобіль необхідний у господарстві та підвозу неповнолітніх дітей для навчання, ствердив, що останній не було відомо про вилучення автомобіля, а також, що з метою відшкодування заподіяної шкоди арешт на майно накладений бути не може, так як керувала транспортним засобом ОСОБА_8 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав подані заперечення, доповнив, що у кримінальному провадженні є потреба у проведенні експертиз, тому у разі задоволення слідчим суддею клопотання прокурора просить надати власниці можливість користування автомобілем.

Власник вилученого майна ОСОБА_3 пояснила, що вилучений автомобіль перебуває у її фактичній власності, придбаний близько 2 років тому без офіційного оформлення права власності. Того дня вона та її кума ОСОБА_8 їхали на автомобілі, кума була за кермом і не справилась із керуванням, виїхала на обочину. Просила відмовити у задоволенні клопотання, так як автомобіль використовується нею для потреб дітей, їх треба возити до школи та планувала поїздки на відпочинок, зокрема в смт. Солотвино на озера.

Вирішуючи подане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя виходить із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2-3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів і у такому випадку накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної особи.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги до клопотання про арешт майна визначені у статті 171 КПК України і на переконання слідчого судді дане клопотання наведеним вимогам процесуального закону відповідає.

Строк подання клопотання не порушено, воно подане наступного робочого дня після вилучення майна.

Матеріалами клопотання підтверджується факт здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000438 за ч. 1 ст. 286 КК України, вказане у клопотанні майно має значення для досудового розслідування та є доказом у кримінальному провадженні.

Як встановлено органом досудового розслідування, 02.07.2024 близько 20:00 години на автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів, неподалік будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21103» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , їдучи у напрямку с. Костилівка, не впоравшись з керуванням при проїзді лівостороннього повороту, з`їхала у кювет праворуч у напрямку руху, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому лівого діафізу лівої плечової кістки.

Таким чином, дорожньо-транспортна пригода сталася за участі вилученого автомобіля, тому це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постановою слідчого від 03.07.2024 транспортний засіб визнано речовим доказом.

Відповідно до довідки, виданої Рахівською міською радою 19.07.2024 за № 1280, сім`я ОСОБА_3 складається з 2 неповнолітніх доньок - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наявність на утриманні власниці майна двох неповнолітніх дітей слідчий суддя бере до уваги, однак не вважає таку обставину достатньою для відмови у задоволенні клопотання, оскільки стороною захисту не доведено місце навчання дітей, чи потребують вони перевезення до навчального закладу, крім того, на даний час тривають канікули.

Накладення арешту на майно зможе запобігти ризикам, передбаченим абзацом 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, і на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, що свідчить про пропорційність заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує положення ч. 1 ст. 174 КПК України про те, що арешт майна може бути скасовано за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, чи якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідність призначення судових авто технічних експертиз, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт шляхом заборони користування та розпорядження на майно, тимчасово вилучене у ході огляду місця події, проведеного за адресою АДРЕСА_2 , а саме на легковий автомобіль марки «ВАЗ-21103», 2002 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , мешканка АДРЕСА_3 , що перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_4 .

Копію ухвали надіслати учасникам.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1