Справа № 442/9414/24
Провадження № 1-кс/442/1843/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі у кримінальному проваджені № 0001061 від 16.10.2024 клопотання слідчого слідчого відділу Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючомго за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 25.09.2020 Краматорським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 11.07.2024 по відбуттю строку покарання з Стрижавської виправної колонії Вінницької області (№ 81),

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за № 0001061 від 16.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою терміном на 60 діб з визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 25.09.2020 Краматорським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 11.07.2024 по відбуттю строку покарання з Стрижавської виправної колонії Вінницької області (№ 81) та відносно якого 31.10.2024 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області скеровано обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000886 від 28.08.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а повторно підозрюється у вчиненні нових умисних злочинів проти власності.

Так, Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024 „Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 3891-IX від 23.07.2024 „Про затвердження Указу Президента України „Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 „Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, та Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX), Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ, Указом від 06 травня 2024 року, затвердженим Законом України № 3684-IX від 08 травня 2024 року), та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб. Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16.10.2024 приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , проходячи неподалік житлового будинку АДРЕСА_3 , побачив потерпілу ОСОБА_8 , яка йшла, тримаючи в руках полімерний пакет і пластикову ємність об`ємом 5 л з водою, після чого запропонував їй свою допомогу і під час цього побачив у кишені куртки, яка знаходилась у полімерному пакеті, гаманець та паспорт громадянки України та в цей час у нього виник умисел на повторне, таємне, в умовах воєнного стану, викрадення вказаного майна потерпілої. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до потерпілої ОСОБА_8 , почав допомагати їй нести полімерну сумку та скориставшись тим, що вона не спостерігає за його діями, та переконавшись в тому, що не буде викритий іншими сторонніми особами, умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав із кишені куртки потерпілої ОСОБА_8 шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 177 грн, в якому знаходились грошові кошти в сумі 4 300 грн та паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_8 . У подальшому, утримуючи при собі викрадене, ОСОБА_3 заховав гаманець із паспортом у кишеню штанів, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 4 477 грн. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, 16.10.2024 близько о 15 год 00 хв ОСОБА_3 , покинувши місце скоєння вказаного кримінального правопорушення, перевіривши вміст викраденого, виявив паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_8 , та у цей час у ОСОБА_3 виник умисел направлений на таємне заволодіння паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_8 , та усвідомлюючи те, що це є важливим особистим документом, шляхом крадіжки заволодів вказаним паспортом з метою подальшого його використання. Реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на викрадення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_8 , не вчинив жодних дій щодо його повернення власнику, а направився до свого місця проживання, де у подальшому розпорядився ним на власний розсуд. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у викраденні паспорта громадянина України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України. Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21.10.2024 приблизно о 18 год 30 хв ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , що на праві власності належить ОСОБА_9 , під час розпивання алкогольних напоїв разом із потерпілим ОСОБА_9 , знаходячись у вітальній кімнаті квартири, побачив на поличці серванту грошові кошти, банківську картку та наручний чоловічий годинник, та в цей час у нього виник умисел на таємне, повторне, в умовах воєнного стану, викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи у вітальній кімнаті квартири АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що приміщення кімнати покинув потерпілий ОСОБА_9 , переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами та потерпілим, підійшов до серванта у кімнаті, де із його полиці умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав грошові кошти в сумі 3 700 грн, металевий чоловічий годинник марки „Ukcollection вартістю 400 грн та банківську карту АТ КБ „ПриватБанк № НОМЕР_2 . В подальшому, вказує, що ОСОБА_3 , утримуючи в руках викрадене, покинув місце події та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на загальну суму 4 100 грн. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Окрім цього, зазначає, що 21.10.2024 приблизно о 19 год 00 год ОСОБА_3 , перебуваючи у вітальній кімнаті квартири АДРЕСА_4 , крім викрадених грошових коштів у сумі 3 700 грн та металевого наручного чоловічого годинника марки „Ukcollection вартістю 400 грн, які перебували на полиці серванту, також умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав банківську карту № НОМЕР_2 , емітентом якої є АТ КБ „Приватбанк, яка відповідно до вимог ст. 1 Закону України „Про інформацію № 2657-ХП від 02.10.1992, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України „Про платіжні системи коштів в Україні № 2346-III від 05.04.2001, ч. 4 ст. 51 Закону України „Про банки та банківську діяльність № 2121-Ш від 07.12.2000 „Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 № 414 та примітки до ст. 357 Кримінального кодексу України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, де в подальшому у нього виник прямий умисел, направлений на її привласнення з корисливих мотивів. Вказує, що у подальшому ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення офіційного документу, з метою власного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переконавшись в тому, що він не буде викритий іншими сторонніми особами, умисно привласнив банківську картку № НОМЕР_2 , емітентом якої є АТ КБ „Приватбанк, яка відкрита на ім`я ОСОБА_9 , яка є різновидом офіційного документу, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу для подальшого заволодіння за допомогою вказаної картки грошовими коштами потерпілого, що зберігались на його банківському рахунку. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у привласненні з корисливих мотивів банківської картки, яка є офіційним документом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.10.2024 о 12 год 17 хв ОСОБА_3 зайшов у під`їзд АДРЕСА_5 , де ліворуч від входу побачив гірський велосипед марки „TREK чорного кольору, який належить ОСОБА_10 , та в цей час у нього виник умисел на таємне, повторне, в умовах воєнного стану, викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи у під`їзді АДРЕСА_5 , та, переконавшись, що за його діями не спостерігають та він не буде викритий іншими сторонніми особами, умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрав гірський велосипед марки „TREK, чорного кольору, моделі „3 SERIES вартістю 8 112 гривень. В подальшому ОСОБА_3 викотив вказаний велосипед із під`їзду на вулицю, сів на нього та поїхав на вулицю Спортивна, де в закинутій будівлі його заховав з метою подальшої реалізації, тобто розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 8 112 грн. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Наголошує, що обставинами, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, є докази, зібрані у ході досудового розслідування, а саме: заява про вчинення кримінального правопорушення від 16.10.2024; протокол огляду місця події від 16.10.2024; протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 від 17.10.2024; рапорт оперативного працівника від 01.11.2024; протокол огляду предмету від 28.10.2024; постанова про визнання предмета як речового доказу від 27.10.2024; протокол огляду предмету від 28.10.2024; протокол огляду предмету від 28.10.2024; постанова про визнання предмету як речового доказу; заява про вчинення кримінального правопорушення від 21.10.2024; протокол огляду місця події від 21.10.2024; протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 22.10.2024; рапорт оперативного працівника; протокол допиту свідка ОСОБА_13 ; протокол огляду предметів від 07.11.2024; постанова про визнання предмета як речового доказу; фототаблиця за фактом аналізу отриманих відеозаписів з камер відеоспостереження „Безпечна Львівщина; заява про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 від 28.10.2024; протокол огляду місця події від 28.10.2024; протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 ; заява про добровільну видачу предмету від 05.11.2024; постанова про визнання речовим доказом від 05.11.2024; Ухвала суду щодо арешту майна від 07.11.2024; протокол огляду предметів від 09.11.2024; постанова про визнання предмету як речового доказу; протокол обшуку від 13.11.2024; постанова про визнання предмету як речового доказу; повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень від 18.11.2024; протокол допиту підозрюваного від 18.11.2024.

Вказує, що ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 19.09.2024 до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, а саме до 17.11.2024. Дрогобицьким міськрайонним судом в межах розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 ККУ 15.11.2024 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. ОСОБА_3 ухвалу отримав під розпис та йому було роз`яснено слідчим суддею, що в разі порушення умов домашнього арешту до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід. Слідчий зазначає, що громадянин ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, які були вчинені 16.10.2024, 21.10.2024 та 26.10.2024, тобто під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Отже, зазначає, що ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення проти власності, що підтверджується зібраними матеріалами. Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_3 ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, підозрюється за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357 КК України, за які передбачено покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, під страхом покарання зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, вказує, що ОСОБА_3 буде контактувати з потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_13 ,оскільки із ними знайомий та буде мати можливість вливати на їхній показання, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказує, що досудовим розслідуванням також було встановлено, що 31.10.2024 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000886 від 28.08.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ч. 185, ч. 1 ст. 162 КК України. Виходячи з цього, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та повторно вчинив, нові, умисні тяжкі злочини проти власності, оскільки не зважаючи, що перебував у статусі підозрюваного та щодо нього було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, протиправну поведінку не припинив, а тому існує загроза вчинення підозрюваним нових злочинів, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий вказує, що підставою застосування вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України та наявність вищенаведених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наголошує, що метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_3 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення. Враховуючи наведене, просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави строком на 60 діб та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України. Вважав наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України доведеними, і що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім, щоб запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечили, просили застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Підозрюваний вказав, що планує відбувати домашній арешт у свого діда за адресою: АДРЕСА_6 .

Вислухавши сторін кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001061 від 16.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

18.11.2024 ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

При цьому з наданих слідчим та прокурором матеріалів слідчий суддя вбачає обґрунтованість підозри, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, зазначені у п.п. 1-3 цієї частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Загальне правило в практиці ЄСПЛ особа, обвинувачена в правопорушенні, завжди має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе „відповідних і достатніх підстав для тримання цієї особи під вартою. Тобто саме держава в особі слідчого чи прокурора, які звертаються з клопотанням до суду, має довести необхідність тримання під вартою конкретної особи. Натомість суд вирішує питання про те, чи є достатні підстави тримати особу під вартою на основі принципу змагальності, та повинен обов`язково виходити з презумпції на користь свободи.

Будь-яке позбавлення волі має узгоджуватися з метою захисту особи від свавілля (рішення в справі „Вітольд Литва проти Польщі). У практиці ЄСПЛ поняття „свавілля для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції має більш широке значення, ніж просто недотримання національного законодавства. ЄСПЛ зауважує, що позбавлення волі може бути законним з точки зору внутрішнього права, проте свавільним у розумінні Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення в справах „Креанге проти Румунії, ОСОБА_14 та інші проти Сполученого Королівства).

Слідчий суддя вважає доведеним в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що оскільки ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною діяльністю не займається, підозрюється за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357 КК України, за які передбачено покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, під страхом покарання зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду; підозрюваний ОСОБА_3 може контактувати з потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_13 ,оскільки із ними знайомий та буде мати можливість вливати на їхній показання; 31.10.2024 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000886 від 28.08.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ч. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, тобто ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та повторно вчинив, нові, умисні тяжкі злочини проти власності, а тому існує ризик вчинення підозрюваним нових злочинів.

З урахуванням вимог статей 177, 178, 183 КПК України, враховуючи обґрунтованість повідомленої підозри, тяжкість ймовірного покарання за інкриміноване діяння, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності з наданими даними про особу підозрюваного, вважаю, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак існуючими правовими підставами для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на виконання ч.ч. 2, 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи конкретні обставини та тяжкість правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_3 , дані про особу і майновий стан підозрюваного, а також дані, що містяться в долучених до матеріалів клопотання протоколах за результатами проведення слідчих дій, які дають на даній стадії кримінального провадження наявність достатніх підстав для висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_3 , враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. При цьому розмір застави має бути встановлений в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 60 560 грн, оскільки на переконання слідчого судді внесення застави в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Крім того, слідчий суддя, вважає необхідним у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 184, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обраховувати в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 17.01.2025 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_3 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістесят) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок суду та надати документ, що це підтверджує, слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , у разі звільнення його з-під варти внаслідок внесення застави наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду;

не відлучатися з міста Стебника Львівської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

Підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного, та строк дії ухвали слідчого судді до 17.01.2025 включно.

Попередити ОСОБА_3 чи іншу особу, яка виявить бажання стати заставодавцем про те, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

ОСОБА_3 взяти під варту в залі суду.

Ухвала про застосування запобіжного заходу взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1