Ширяївський районний суд Одеської області
29.10.2024 Справа №: 518/1579/23 Провадження № 1-кп/518/29/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ширяєве кримінальне провадження № 0000397 від 13.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосвітівка, Ширяївського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта не повна середня, який зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.06.2023 року о 23:00 год., ОСОБА_4 , перебував на огородженій території магазину «Продукти», який розташований в АДРЕСА_3 , де під час сварки з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виникла на ґрунті неприязних відносин, діючи з необережності, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, схопив своїми руками ОСОБА_6 , за одяг та відразу штовхнув в груди. В результаті вказаного поштовху ОСОБА_6 , перечепившись за дерев`яну дошку, яка перебувала на земельній поверхні, впав на землю, а саме на праве плече, чим спричинив собі тілесні ушкодження.

В результаті даної події ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження, отримав тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому великого горбка правого плеча, яке тягне за собою розлад здоров`я тривалістю понад 21 день і за критерієм, згідно пункту 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до середньої тяжкості.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України не визнав, пояснив суду, що дійсно 28.06.2023 року приблизно в 23:00 перебував на огородженій території магазину «Продукти», який розташований в АДРЕСА_3 , де також перебував потерпілий ОСОБА_6 , з яким у нього на ґрунті неприязних відносин виникла сварка. В ході виниклої сварки між ним та потерпілим розпочалась обоюдна штовханина, внаслідок якої, потерпілий ОСОБА_6 , перечепившись за дерев`яну дошку, яка перебувала на землі, впав на землю, чим спричинив собі тілесні ушкодження. Обвинувачений наполягає, що його діями, навіть необережними, тілесні ушкодження потерпілому не могли бути завдані, потерпілий отримав ушкодження внаслідок власної необережності.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , суд вважає, що встановлені фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення за викладених вище обставин, повністю підтверджуються показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами в їх сукупності.

Так вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив суду, що 28.06.2023 року о 23:00 год., перебував на огородженій території магазину «Продукти», який розташований в АДРЕСА_3 , на території вказаного магазину перебували також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_4 , який вчинив з потерпілим сварку, схопив його своїми руками за одяг та штовхнув в груди, внаслідок чого потерпілий, перечепившись за дерев`яну дошку, яка перебувала на землі, впав на землю, на праве плече, та отримав тілесні ушкодження.

Також вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який пояснив суду, що він 28.06.2023 року о темну пору доби, перебував на огородженій території магазину «Продукти», який розташований в АДРЕСА_3 , на території вказаного магазину разом з ним також перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . В подальшому на території магазину «Продукти» прийшов також ОСОБА_4 у якого стався словесний конфлікт з ОСОБА_6 . В подальшому між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сталася штовханина, внаслідок якої ОСОБА_6 впав на землю та травмувався.

Також, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується показами свідка ОСОБА_8 , який пояснив суду, що 28.06.2023 року о темну пору доби, перебував на огородженій території магазину «Продукти», який розташований в АДРЕСА_3 , на території вказаного магазину разом з ним також перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . В подальшому на території магазину «Продукти» прийшов ОСОБА_4 у якого розпочалась розмова з ОСОБА_6 , яка переросла в сварку, під час якої ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 , останній від поштовху впав на землю та травмувався.

Крім показів потерпілого та свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується також письмовими доказами, дослідженими судом: витягом з ЄРДР № 0000397 від 13.07.2023 року (а.с. 62); протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.07.2023 року (а.с. 68-69); протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 11.08.2023 року (а.с. 73-75); описом речей і документів, які були вилучені від 11.08.2023 року (а.с. 76); висновком експерта № 125 від 21.08.2023 року, яким у ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження, у вигляді закритого перелому великого горбка правого плеча, яке тягне за собою розлад здоров`я тривалістю понад 21 день і за критерієм, згідно пункту 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до середньої тяжкості (а.с. 81-82); протоколом проведення слідчого експерименту від 08 вересня 2023 року з доданим до нього відеозаписом (а.с. 83-86, 98).

Надані суду докази, відповідно до вимог ст. 94 КПК України оцінюються з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідно процесуального рішення.

Підстав не довіряти показанням потерпілого та свідків у суду немає, оскільки їх покази є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справита дослідженим доказам.

Отже, суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, поза розумним сумнівом.

Суд, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом також не встановлені.

Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_4 орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Таким чином, суд враховує, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, приймаючи до уваги висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ст. 128 КК України, у виді громадських робіт, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних проступків (злочинів, кримінальних правопорушень).

Підстави, передбачені ч. 3 ст. 56 КК України, щодо неможливості призначення покарання у вигляді громадських робіт судом не встановлено.

Ухвалою суду від 17 січня 2024 року прийнятий до розгляду цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, згідно якого позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільним відповідачем у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень та моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільним відповідачем у розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В судовому засіданні обвинувачений (цивільний відповідач) та його захисник заперечували проти задоволення цивільного позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження заявлених позовних вимог стороною потерпілого надано копії квитанцій та фіскальних чеків (а.с. 19-21), оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Суд вважає, що в судовому засіданні цивільний позов потерпілого в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень частково знайшов своє підтвердження матеріалами справи на суму 17 893,50 гривень, а саме квитанціями та чеками, які підтверджують понесенні потерпілим витратами на лікування.

Оскільки вищевказані витрати в розмірі 17 893,50 гривень понесені потерпілим внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого, як відшкодування майнової шкоди 17 893,50 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди слід відмовити оскільки вони документально не підтверджені.

При вирішенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, потерпілий не надав доказів розміру заподіяної моральної шкоди саме в розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Оскільки потерпілому злочинними діями обвинуваченого завдано моральну шкоду, яка виразилась в фізичних, душевних стражданнях та моральних переживаннях шляхом порушення нормального ритму його життя, яких він зазнав, характеру немайнових втрат, їх тривалості, з врахуванням стану здоров`я потерпілого, вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 10 000,00 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин, які полягають в виконанні безоплатно суспільно корисних робіт у вільний від роботи чи навчання час, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, але не більше як чотири години на день.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадських робіт.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суму спричиненої матеріальної шкоди, у розмірі 17 893 (сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто три) гривень 50 копійок та суму спричиненої моральної шкоди, у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти частини стягнення компенсації майнової та моральної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_9