справа № 208/6546/24
№ провадження 1-кп/208/462/24
ВИРОК

Іменем України

17 липня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 12.07.2024 року у кримінальному провадженні № 0000212 внесене 13.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу статті 89 КК України,

обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

11.06.2024, приблизно о 09.45 год., (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_2 перебував у квартирі АДРЕСА_2 , де також знаходився і раніше знайомий йому ОСОБА_3 , який мешкає у вказаній квартирі.

Під час перебування у вказаному місці та у зазначений час між

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_2 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , перебуваючи 11.06.2024, приблизно о 09.45 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у квартирі АДРЕСА_2 , розташувавшись навпроти ОСОБА_3 , схопив його за шию та повалив на підлогу, після чого діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення ударів в область голови та обличчя людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, наніс ОСОБА_3 який лежав на підлозі, не менше п`яти ударів кулаком правої та лівої руки в область голови та обличчя.

Не зупинившись на вчиненому та продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, розташувавшись позаду ОСОБА_3 , який сидів на підлозі, натиснув пальцями рук на обидва ока останнього, після чого сів зверху на потерпілого та наніс йому один удар ліктем лівої руки в область правого ока.

Прагнучи у повному обсязі реалізувати свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, узяв стілець та наніс один удар ніжками від стільця в область потиличної частини голови ОСОБА_3 .

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілому

ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани в тім`яно-потиличній ділянці голови праворуч, що відноситься до легкиз тілесних ушкоджень

з короткочасним розладом здоров`я, а також у вигляді синця та саден на голові, крововиливів у склери обох очей, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином ОСОБА_2 обвинувачується

у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

12.07.2024 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у якому міститься клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_2 від 04.07.2024 року, складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- заяву потерпілого ОСОБА_3 про відсутність заперечень відповідно до п.2 ч.3 ст.302 КПК України, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку за обвинуваченням ОСОБА_2

- матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000212 від 13.06.2024.

Як видно з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_2 запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не обирався.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до частин 1, 2, ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч.3 ст.381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України Про судоустрій та статус суддів суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст.17, статей 369-371, 374, ч.3 ст.381, ч.2 ст.382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які неоспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 11.06.2024, приблизно о 09.45 год., (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_2 перебував у квартирі АДРЕСА_2 , де також знаходився і раніше знайомий йому ОСОБА_3 , який мешкає у вказаній квартирі.

Під час перебування у вказаному місці та у зазначений час між

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_2 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , перебуваючи 11.06.2024, приблизно о 09.45 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у квартирі АДРЕСА_2 , розташувавшись навпроти ОСОБА_3 , схопив його за шию та повалив на підлогу, після чого діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення ударів в область голови та обличчя людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, наніс ОСОБА_3 який лежав на підлозі, не менше п`яти ударів кулаком правої та лівої руки в область голови та обличчя.

Не зупинившись на вчиненому та продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, розташувавшись позаду ОСОБА_3 , який сидів на підлозі, натиснув пальцями рук на обидва ока останнього, після чого сів зверху на потерпілого та наніс йому один удар ліктем лівої руки в область правого ока.

Прагнучи у повному обсязі реалізувати свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, узяв стілець та наніс один удар ніжками від стільця в область потиличної частини голови ОСОБА_3 .

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілому

ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани в тім`яно-потиличній ділянці голови праворуч, що відноситься до легких тілесних ушкоджень

з короткочасним розладом здоров`я, а також у вигляді синця та саден на голові, крововиливів у склери обох очей, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме: у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_2 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_2 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_2 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального проступку та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 вважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

При призначені ОСОБА_2 покарання, суд також враховує, що обвинуваченим скоєно кримінальне правопорушення, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, який не працює, раніше не судимий, тяжкості вчиненого кримінального проступку, відсутності цивільного позову, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо шляхом призначення ОСОБА_2 покарання у виді штрафу. Такий вид покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, конкретним його обставинам, та сприяти виправленню засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів та відповідає положенням статей 65-68 КК України.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Кримінальним правопорушенням майнова шкода потерпілому ОСОБА_3 не завдана. Цивільний позов в ході досудового розслідування не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження, що відповідає вимогам ч.4 ст.382 КПК України.

Суддя ОСОБА_1