Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/774/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № №000065 від 21.03.2024, на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2024 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась, уродженку с. Архангельське Високопольського району Херсонської область, українку, громадянку України, маючу професійно-технічну освіту, незаміжню, не маючої на утриманні малолітніх дітей, пенсіонерку, працюючу ФГ «Покровське» охоронцем, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винуватою та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вказаним вироком вирішено питання щодо цивільного позову.

за участі сторін кримінального провадження:

- прокурора - ОСОБА_8 ,

- захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

- представника потерпілої ОСОБА_9 ,

- потерпілої ОСОБА_10 ,

- обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_6 визнана винуватою та засуджена за спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

20 березня 2024 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_6 перебувала у приміщенні літньої кухні, яка розташована в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , у вказаному приміщенні також знаходилася колишня невістка ОСОБА_10 , з якою у ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин виникла сварка.

Під час сварки у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень колишній невістці ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , умисно, кулаком лівої руки нанесла ОСОБА_10 удар в область вилиці справа та кулаком правої руки, спричинила удар в область носу останньої.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу зі зміщенням, синців на спинці носу, нижній повіці правого та лівого ока, в ділянці лоба справа з переходом на вилицю, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та викликали короткочасний розлад здоров`я строком понад 6 діб.

Після чого, потерпіла ОСОБА_10 покинула приміщення домоволодіння ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині зменшення стягнутого розміру моральної шкоди.

В обґрунтування апеляції вказав, що судом під час вирішення питання про задоволення моральної шкоди у зазначеному розмірі, не було належним чином враховані наступні обставини:

-тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, навмисне спричинення легких тілесних ушкоджень, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком;

-відсутність тяжких наслідків для потерпілої;

-поведінка самої потерпілої, яка безпідставно прибула без запрошення до помешкання обвинуваченої з метою з`ясовувати між ними відносини, під час з`ясування яких, потерпіла спровокувала обвинувачену та остання завдала їй два удари рукою по обличчю;

-у разі, якби потерпіла не прибула до помешкання обвинуваченої з вказаною метою то і не настали б в загалі інкриміновані потерпілій у провину обставини події та наслідки;

-прибувши до обвинуваченої без будь-якого запрошення, потерпіла також мала частку своєї провини у настанні інкримінованих обвинуваченої подій та вчинення кримінального правопорушення та її вина у даному випадку також наявна але судом не було взято до уваги така обставина;

-більша частина наслідків, які настали для потерпілої та були нею викладені у позовній заяві в обґрунтування розміру моральної шкоди, взагалі потерпілою не були доведені у суді належними та допустимими доказами.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, які вимоги поданої апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, а обвинувачена в дебатах та у останньому слові просила задовольнити апеляційну скаргу, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду залишити без змін, заперечення потерпілої, яка просила вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволені апеляційної скарги, з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційному порядку фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація її дій сумніву не піддані і не оскаржені.

За таких обставин колегія суддів не надає оцінки фактичним обставинам кримінального провадження; доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я правильною.

Вирок суду першої інстанції оскаржений захистом в частині вирішення цивільного позову (розмір стягнення моральної шкоди).

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України, шкода, заподіяна злочинними діями, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду регламентовані ст. 1167 ЦК України, зокрема, згідно із ч. 1 цієї статті, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 9 - Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Нормативно не встановлено мінімальний і максимальний розміри відшкодування моральної шкоди та методику його визначення. В той же час, при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди: характер правопорушення (це може бути адміністративний проступок, злочин як середньої тяжкості, так і тяжкий, оцінці також має підлягати об`єкт порушення, тобто на що правопорушення було спрямоване - на життя та здоров`я чи на майно самого потерпілого або близьких йому осіб тощо); глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана; погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації (чи зазнала змін професійна працездатність потерпілого, інші навички, які втрачаються внаслідок, наприклад, заподіяння шкоди здоров`ю); ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникла в результаті посягання на права особи тощо).

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір стягнення має бути співрозмірним завданій шкоді.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_10 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Судом першої інстанції ухвалено частково задовольнити цивільний позов, зокрема, в частині відшкодування потерпілій ОСОБА_10 завданої моральної шкоди.

Потерпіла оцінила завдану моральну шкоду у 30 000 гривень.

Суд в свою чергу стягнув моральну шкоду за вирахуванням вже перерахованої в сумі 26925,8 грн., зважаючи на те, що ОСОБА_6 перерахувала потерпілій ОСОБА_10 4555,2 грн в рахунок відшкодування шкоди, з яких 1481 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про стягнення моральної шкоди потерпілій, суд першої інстанції належно оцінив характер та тривалість заподіяних моральних втрат, беручи до уваги засади розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги глибину фізичних страждань потерпілої, яка зазнавала фізичного болю та змушена тривалий час лікуватися, а також те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, та вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 30 000 грн. буде цілком відповідати критеріям розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в тій частині, що кримінальним правопорушенням та протиправними діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 спричинено моральну шкоду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із розміром стягнутої з обвинуваченої на користь потерпілої моральної шкоди у розмірі 26925,8 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів, прийшла до висновку, що визначена судом першої інстанції сума стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди є співмірною.

Будь яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу захисника обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін..

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2024 року щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4