КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та ДУ «Київський слідчий ізолятор», матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 05 жовтня 2024 року включно, та визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 166 540 грн.

Таке рішення суд, врахувавши те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України, належать до тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведення його вини в інкримінованому злочині, майновий стан обвинуваченого, його вік, соціальні зв`язки, стан його здоров`я, який на даний час є задовільним та не перешкоджає йому брати участь у судових засіданнях на загальних підставах, та той факт, що він не одружений, не працює, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності, та той факт, що до обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2023 було застосовано привід через неявки у судові засідання, а до цього, згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 29.11.2022, він перебував у розшуку, а також ризик незаконно впливати на потерпілу та ___________________________________________________________

Справа №11-кп/824/5050/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1

свідків, оскільки, наразі, у судовому провадженні триває стадія клопотань про доповнення судового розгляду, тому не виключається ймовірність заявлення клопотання про повторний допит когось із свідків та/або потерпілої, та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення,оскільки обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, при цьому, у Деснянському районному суді м. Києва та Оболонському районному суді м. Києва перебувають на розгляді кримінальні провадження за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 185 КК України, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та зменшити заставу до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд виніс ухвалу про продовження йому строку запобіжного заходу тримання під вартою, але при цьому не зменшив заставу за поданим ним клопотанням, хоча він вказував на те, що є опікуном хворої матері, яка є інвалідом ІІ групи, і сума в 166 540 грн. для нього і його сім`ї є завідомо непомірною.

При цьому зазначає, що злочини за ч. 4 ст. 185 КК України підлягають декриміналізації за новим Законом прийнятим в 2024 році, а за кваліфікацією майнової шкоди, яку він заподіяв, кримінальна відповідальність відповідає ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону та враховуючи, що захисник ОСОБА_8 повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, від якого надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також зважаючи на скорочені терміни розгляду таких апеляційних скарг, та те, що обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував щодо апеляційного розгляду без участі його захисника ОСОБА_8 , апеляційний розгляд здійснено за відсутності захисника ОСОБА_8 , участь якого у даному провадженні не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність підстав для продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , Дніпровським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд об`єднаних кримінальних проваджень № 0001672 від 01.07.2022 та № 0001481 від 20.04.2023 по обвинуваченню ОСОБА_6 увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, врахувавши те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, майновий стан обвинуваченого, його вік, соціальні зв`язки, стан його здоров`я, який на даний час є задовільним та не перешкоджає йому брати участь у судових засіданнях на загальних підставах, та той факт, що він не одружений, не працює, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до нього жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер та конкретні обставини висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ряду епізодів умисного тяжкого злочину проти власності, який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також, приймаючи до уваги майновий стан обвинуваченого, його вік, соціальні зв`язки, стан його здоров`я, який на даний час є задовільним та не перешкоджає йому брати участь у судових засіданнях на загальних підставах, та той факт, що він не одружений, не працює, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, щообвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з огляду на покарання, яке йому загрожує у разі встановлення судом його винності, та те, що до обвинуваченого ОСОБА_6 судом застосовувався привід через неявки у судові засідання, а до цього, згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 29.11.2022, він перебував у розшуку, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення,оскільки обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, та на даний час у Деснянському районному суді м. Києва та Оболонському районному суді м. Києва перебувають на розгляді кримінальні провадження за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 185 КК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Що стосується прохання обвинуваченого ОСОБА_6 про зменшення розміру застави, оскільки він є опікуном хворої матері, яка є інвалідом ІІ групи, і сума в 166 540 грн. для нього і його сім`ї є завідомо непомірною, то воно не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто тяжких злочинів проти власності, отже суд першої інстанції з урахуванням ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 18.06.2024, якою, поміж іншого, враховано вказану обвинуваченим обставину та зменшено розмір застави з 60 до 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 166 540 грн., та положень ч. 3 ст. 183, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України вірно визначив заставу у розмірі 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який не є непомірним і може бути внесений в будь-який момент як обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою.

Також слід зазначити, що посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що злочини за ч. 4 ст. 185 КК України підлягають декриміналізації за новим Законом прийнятим в 2024 році, а за кваліфікацією майнової шкоди, яку він заподіяв, кримінальна відповідальність відповідає ч. 2 ст. 185 КК України, не можуть бути предметом перевірки, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення в частині виключно продовження строку тримання під вартою.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, що є змістом апеляційної вимоги обвинуваченого, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 05 жовтня 2024 року включно, та визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 166 540 грн., - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3