Справа № 675/1610/24
Провадження № 1-кп/675/150/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2024 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000566 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карассор Кокчетковської області республіки Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта неповна середня, раніше судимого: 12 листопада 2004 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі; 04 квітня 2014 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт; 29 лютого 2016 року апеляційним судом Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 3, 71, 72 ч. 5 КК України до 1 року 10 днів позбавлення волі; 12 квітня 2018 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 22 листопада 2018 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту; 09 листопада 2020 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до 160 годин громадських робіт; 25 червня 2021 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.ст. 389 ч. 2, 71, 72 КК України до 2 років 5 днів обмеження волі; 13 грудня 2023 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. 125 ч. 1 КК України до 190 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч. 2 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи засудженим за вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 190 годин громадських робіт, у порушення ч. 1 ст. 37 КВК України та п. 1 гл. 3 розділу VII Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 272/5 від 29 січня 2019 року, ухилився від відбування вказаного покарання за наступних обставин.

12 лютого 2024 року Шепетівським районним сектором № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Хмельницькій області на підставі вищезазначеного вироку ОСОБА_3 взято на облік, як засудженого до покарання у виді громадських робіт. 14 лютого 2024 року зі ОСОБА_3 проведено бесіду, під час якої засудженому роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт на території м. Ізяслав Хмельницької області, заходи заохочення та стягнення, які можуть бути до нього застосовані, відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що засуджений у цей же день написав розписку, у якій власноручно засвідчив своїм підписом про ознайомлення з вимогами до осіб, засуджених до громадських робіт. На підставі направлення Шепетівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Хмельницькій області від 14 лютого 2024 № 43/7/303-24 ОСОБА_3 було направлено до Комунального підприємства «Житлокомунсервіс» Ізяславської міської ради (далі КП «Житлокомунсервіс») для відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт з 19 лютого 2024 року.

Згідно з витягом із наказу «Про початок відбування безоплатних громадських робіт» КП «Житлокомунсервіс» № 10-АГ від 14 лютого 2024 року засуджений ОСОБА_3 повинен був приступити до виконання громадських робіт з 19 лютого 2024 року.

Відповідно до графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 на лютий 2024 року, затвердженого начальником КП «Житлокомунсервіс» ОСОБА_4 14 лютого 2024 року, з яким ОСОБА_3 ознайомився 14 лютого 2024 року та погодився, засуджений повинен був приступити до відбування покарання у виді громадських робіт з 19 лютого 2024 року, які полягали у виконанні ним у період з 08 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. 19 лютого 2024 року, 20 лютого 2024 року, 21 лютого 2024 року, 22 лютого 2024 року, 26 лютого 2024 року, 27 лютого 2024 року, 28 лютого 2024 року та 29 лютого 2024 року робіт по благоустрою території.

Крім того, відповідно до графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 на березень 2024 року, затвердженого начальником КП «Житлокомунсервіс» ОСОБА_4 29 лютого 2024 року, з яким ОСОБА_3 ознайомився 29 лютого 2024 року та погодився, засуджений повинен був продовжити відбування покарання у виді громадських робіт та виконувати роботи по благоустрою території 04 березня 2024 року, 05 березня 2024 року, 06 березня 2024 року, 07 березня 2024 року, 11 березня 2024 року, 12 березня 2024 року, 13 березня 2024 року, 14 березня 2024 року, 18 березня 2024 року, 19 березня 2024 року, 20 березня 2024 року, 21 березня 2024 року, 25 березня 2024 року, 26 березня 2024 року, 27 березня 2024 року, 28 березня 2024 року.

Однак ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від громадських робіт, без поважних причин не з`явився 07 березня 2024 року, 11 березня 2024 року, 12 березня 2024 року, 13 березня 2024 року, 14 березня 2024 року, 18 березня 2024 року, 19 березня 2024 року, 20 березня 2024 року, 21 березня 2024 року, 25 березня 2024 року, 26 березня 2024 року, 27 березня 2024 року, 28 березня 2024 року на територію визначених КП «Житлокомунсервіс» об`єктів для виконання засудженим громадських робіт та не здійснив жодних дій, спрямованих на виконання громадських робіт, визначених йому у графіках виходу на роботу засудженого до громадських робіт на березень 2024 року.

Також відповідно до графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 на квітень 2024 року, затвердженого начальником КП «Житлокомунсервіс» ОСОБА_4 28 березня 2024 року, ОСОБА_3 повинен був продовжити відбування покарання у виді громадських робіт та виконувати роботи по благоустрою території 01 квітня 2024 року, 02 квітня 2024 року, 03 квітня 2024 року, 04 квітня 2024 року, 08 квітня 2024 року, 09 квітня 2024 року, 10 квітня 2024 року, 11 квітня 2024 року, 15 квітня 2024 року, 16 квітня 2024 року, 17 квітня 2024 року, 18 квітня 2024 року, 22 квітня 2024 року, 23 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року, 25 квітня 2024 року, 29 квітня 2024 року, 30 квітня 2024 року.

Однак ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від громадських робіт, без поважних причин не з`явився 01 квітня 2024 року, 02 квітня 2024 року, 03 квітня 2024 року, 04 квітня 2024 року, 08 квітня 2024 року, 09 квітня 2024 року, 10 квітня 2024 року, 11 квітня 2024 року, 15 квітня 2024 року, 16 квітня 2024 року, 17 квітня 2024 року, 18 квітня 2024 року, 22 квітня 2024 року, 23 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року, 25 квітня 2024 року, 29 квітня 2024 року, 30 квітня 2024 року на територію визначених КП «Житлокомунсервіс» об`єктів для виконання засудженим громадських робіт та не здійснив жодних дій, спрямованих на виконання громадських робіт, визначених йому у графіках виходу на роботу засудженого до громадських робіт на квітень 2024 року.

Водночас відповідно до графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 на травень 2024 року, затвердженого начальником КП «Житлокомунсервіс» ОСОБА_4 30 квітня 2024 року, ОСОБА_3 повинен був продовжити відбування покарання у виді громадських робіт та виконувати роботи по благоустрою території 01 травня 2024 року, 02 травня 2024 року, 06 травня 2024 року, 07 травня 2024 року, 08 травня 2024 року, 09 травня 2024 року, 13 травня 2024 року, 14 травня 2024 року, 15 травня 2024 року, 16 травня 2024 року, 20 травня 2024 року, 21 травня 2024 року, 22 травня 2024 року, 23 травня 2024 року, 27 травня 2024 року, 28 травня 2024 року, 29 травня 2024 року, 30 травня 2024 року.

Проте ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від громадських робіт, без поважних причин не з`явився 01 травня 2024 року, 02 травня 2024 року, 06 травня 2024 року, 07 травня 2024 року, 08 травня 2024 року, 09 травня 2024 року, 13 травня 2024 року, 14 травня 2024 року, 15 травня 2024 року, 16 травня 2024 року, 20 травня 2024 року, 21 травня 2024 року, 22 травня 2024 року, 23 травня 2024 року, 27 травня 2024 року, 28 травня 2024 року, 29 травня 2024 року, 30 травня 2024 року на територію визначених КП «Житлокомунсервіс» об`єктів для виконання засудженим громадських робіт та не здійснив жодних дій, спрямованих на виконання громадських робіт, визначених йому у графіках виходу на роботу засудженого до громадських робіт на травень 2024 року.

07 травня 2024 року Шепетівським районним сектором № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Хмельницькій області засудженому ОСОБА_3 було винесено застереження у виді письмового попередження.

Також на підставі направлення Шепетівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Хмельницькій області від 07 травня 2024 № 43/7/631-24 ОСОБА_3 було направлено до Комунального підприємства «Ізяславводоканал» Ізяславської міської ради (далі КП «Ізяславводоканал») для відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт з 15 травня 2024 року.

03 червня 2024 року КП «Ізяславводоканал» винесено наказ «Про відбування громадських робіт засудженим ОСОБА_3 » № 29 від 03 червня 2024 року.

Відповідно до графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 на червень 2024 року, затвердженого т.в.о. начальника КП «Ізяславводоканал» ОСОБА_5 , ОСОБА_3 повинен був відбувати покарання у виді громадських робіт та виконувати роботи на очисних спорудах 03 червня 2024 року, 04 червня 2024 року, 05 червня 2024 року, 06 червня 2024 року, 10 червня 2024 року, 11 червня 2024 року, 12 червня 2024 року, 13 червня 2024 року, 17 червня 2024 року, 18 червня 2024 року, 19 червня 2024 року, 20 червня 2024 року, 24 червня 2024 року, 25 червня 2024 року, 26 червня 2024 року, 27 червня 2024 року.

Проте ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від громадських робіт, без поважних причин не з`явився 03 червня 2024 року, 04 червня 2024 року, 05 червня 2024 року, 06 червня 2024 року, 10 червня 2024 року, 11 червня 2024 року, 12 червня 2024 року, 13 червня 2024 року, 17 червня 2024 року, 18 червня 2024 року, 19 червня 2024 року, 20 червня 2024 року, 24 червня 2024 року, 25 червня 2024 року, 26 червня 2024 року, 27 червня 2024 року на територію визначеного КП «Ізяславводоканал» об`єкту для виконання засудженим громадських робіт та не здійснив жодних дій, спрямованих на виконання громадських робіт, визначених йому у графіках виходу на роботу засудженого до громадських робіт на червень 2024 року.

15 липня 2024 року Шепетівським районним сектором № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Хмельницькій області засудженому ОСОБА_3 вдруге було винесено застереження у виді письмового попередження

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

У такий спосіб ОСОБА_3 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, призначених йому за вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2023 року.

Згідно зі змістом письмової заяви, складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, висловив згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомився із обмеженнями права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та вказав, що згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Заява обвинуваченого щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому йому обвинуваченні не викликає сумнівів у її добровільності.

Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Підходячи до обрання міри покарання обвинуваченому, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, характеристику, сімейний стан, фактичні обставини провадження.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Органом досудового розслідування необґрунтовано визнано обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, рецидив злочинів та вчинення злочину повторно.

Статтею 12 КК України згідно зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, встановлено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 32 КПК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються , зокрема, вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 КК України при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

З огляду на те, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, яке в силу ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а не злочином, його кваліфікація не утворює рецидив злочинів до попередніх вироків та вчинення злочину особою повторно.

Отже, з урахуванням наведеного, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого - рецидив злочину та вчинення злочину повторно, підлягають виключенню із обвинувачення.

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, раніше неодноразово судимий, свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, ніде не працює.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За змістом ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_3 слід визначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, що буде відповідати меті покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення - одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

З урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне визначити остаточне покарання, приєднавши на підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України частково невідбуту частину покарання за вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2023 року.

Суд призначає таке покарання ОСОБА_3 з урахуванням того, що обвинувачений, маючи ряд непогашених судимостей, не повністю усвідомив протиправність своїх дій, не став на шлях виправлення та вчинив нове кримінальне правопорушення, а тому на даний час є суспільно-небезпечною особою, яка не підтверджує готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, виправлення якої можливе лише в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням до праці.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 01 (один) рік.

У відповідності до ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2023 року та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів обмеження волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_3 на облік у виправному центрі.

Речові докази по справі - особову справу № 2/2024 на засудженого ОСОБА_3 на 61 аркушах залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1