У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/5592/24

провадження № 1-кс/0285/1427/24

04 листопада 2024 року м. Звягель

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученогомайна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001024 від 01.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, а саме на загальний вантажний сідловий тягач марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричіпом марки «FRUEHAUF» реєстраційний номер НОМЕР_2 з 4-ма пачками колод деревини породи береза, ТТН №1209 від 26.10.2024, ТТН №251 від 31.10.2024 та позбавити власника, будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 31.10.2024 року близько 11 год. 50 хв. на трасі М 06 226 неподалік с. Чижівка, Звягельського району Житомирської області працівниками поліції зупинено автомобіль «DAF» НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив деревину породи береза без відповідних документів.

31.10.2024 року в ході проведення огляду місця події на території узбіччя асфальтованої автодороги Київ-Чоп, поблизу ТОВ «ЦЕРСАНІТ ІНВЕСТ» вилучено загальний вантажний сідловий тягач марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричіпом марки «FRUEHAUF» реєстраційний номер НОМЕР_2 з 4-ма пачками колод деревиш породи береза, ТТН №1209 від 26.10.2024, ТТН №251 від 31.10.2024.

Оскільки вилучене майно є речовими доказами, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на нього.

У судовому засіданні прокурор клопотання просив задовольнити. Посилався на обставини, викладені у клопотанні.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив клопотання прокурора задовольнити частково, а саме передати транспортний засіб на відповідальне зберігання власнику. Посилався на те, що вилучений транспортний засіб зберігається з порушенням встановленого порядку, оскільки переданий сторонній приватній особі. Існує ризик пошкодження або втрати цього майна. Крім того, враховуючи правову кваліфікацію правопорушення, у даному кримінальному провадженні відсутня необхідність у збереженні транспортного засобу як речового доказу.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК України заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Арешт майна це тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ст.170 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При вирішенні питання про накладення арешту на вищезазначене майно, ініціатором клопотання було доведено, що воно може бути процесуальним джерелом доказів.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність (користування) фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

З матеріалів клопотання вбачається та в судовому засіданні з`ясовано, що 31.10.2024 року близько 11 год. 50 хв. на трасі М 06 226 неподалік с. Чижівка, Звягельського району Житомирської області працівниками поліції зупинено автомобіль «DAF» НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив деревину породи береза.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортний засіб належить ОСОБА_4 . Встановлено, що дана особа є фізичною особою-підприємцем та використовує автомобіль у господарській діяльності.

Згідно товарно-транспортних накладних, сторонами правочину щодо деревини є ФОП ОСОБА_7 та Фермерське господарство " ОСОБА_8 ".

Документи, надані водієм, на думку прокурора, не підтверджують законність походження вантажу деревини.

Разом з тим, доказове значення самої деревини та засобу її перевезення є різним.

Прокурором не доведено наявність обставин, що зумовлюють необхідність позбавлення власника транспортного засобу права користування.

Починаючи з дня вилучення майна 31.10.2024 до дня вирішення клопотання про його арешт минув час, який є достатнім для фіксації доказової інформації, що має значення для розслідування даного кримінального провадження.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та в ньому обґрунтовано зазначено про необхідність арешту майна, яке відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Суттєвих шкідливих наслідків застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження для осіб, яких він стосується, не вбачається.

З огляду на наведене, з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування,існує необхідність вилучення та заборони використання деревини.

Транспортний засіб підлягає поверненню власнику на відповідальне зберігання, із встановленням заборони його відчуження.

Таким чином буде дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

Керуючись статтями 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на колоди деревини породи береза, які вилучені 31.10.2024 року, ТТН №1209 від 26.10.2024, ТТН №251 від 31.10.2024 та позбавити власника, будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Накласти арешт на вантажний сідловий тягач марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричіпом марки «FRUEHAUF» реєстраційний номер НОМЕР_2 та позбавити власника права розпорядження та відчуження.

Передати зазначені транспортні засоби ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, яка передбачена ст. 382 КК України, а також про відповідальність, передбачену ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1