ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/4559/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2147/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняза апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Буди Харківського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, працюючий головою ГО «Волонтерський рух Разом ми сила», одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

засуджений за:

- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

- ч. 4 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 років 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_7 у 2022 році, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, умисно, тобто достовірно знаючи, що він не проходив встановлену законом процедуру для отримання посвідчення водія, виступив пособником у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає право керування транспортними засобами, а саме: у підробці посвідчення водія НОМЕР_1 , виданого 08.11.2022 ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, ОСОБА_7 у 2022 році, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, знайшов оголошення про набір на курси водіїв.

Надалі ОСОБА_7 , бажаючи управляти транспортними засобами категорій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , але при цьому не здавати екзамени на знання правил дорожнього руху, зв`язався за вказаним в оголошенні контактним номером з невстановленою в ході досудового розслідування особою щодо отримання посвідчення на право керування транспортним засобом на його ім`я за грошову винагороду в розмірі 18 500 грн.

З метою реалізації свого протиправного задуму ОСОБА_7 виступив в ролі пособника у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, надавши за допомогою свого мобільного телефону невстановленій в ході досудового розслідування особі свої персональні дані, чим сприяв у виготовленні підробленого посвідчення водія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому ОСОБА_7 у 2022 році, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, за допомогою сервіса доставки « ІНФОРМАЦІЯ_5 », отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 08.11.2022 ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наданням права керування транспортними засобами категорій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в якому відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/19003-ДД від 10.07.2024, встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого 08.11.2022 ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам аналогічним документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

Таким чином, ОСОБА_7 виступив пособником у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, що надало йому право на керування транспортними засобами категорій «А», «В».

Окрім того, ОСОБА_7 у 2022 році, точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, переслідуючи ціль незаконного використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушує порядок видачі особі національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами (далі посвідчення водія) відповідної категорії, що передбачений Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_1 , видане 08.11.2022 ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою незаконного використання, пред`являючи його під час керування транспортними засобами співробітникам поліції у разі його зупинки та перевірки документів.

Так, 26.06.2024 приблизно о 09 годині 57 хвилин ОСОБА_7 , під час керування автомобілем марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений працівником ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, старшим інспектором-черговим, на блок-посту, поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 маючи прямий протиправний умисел, спрямований на використання підробленого посвідчення водія серійний номер НОМЕР_1 , виданого 08.11.2022 ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перевірки поліцейським документів, пред`явив останньому, тобто незаконно використав завідомо підроблений документ посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_1 , видане 08.11.2022 ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/19003-ДД від 10.07.2024, встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого 08.11.2022 ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам аналогічним до документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 видавалось 11 листопада 2022 року ТСЦ 0741 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області на ім`я іншої особи. Згідно ЄДР МВС громадянину ОСОБА_7 посвідчення водія не видавалось.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати змінити у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного йому покарання. Призначити ОСОБА_7 покарання із урахуванням вимог ст. 69-1 КК України за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців обмеження волі, за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку на 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Оскільки обвинувачений належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду (т.1 а.с. 36), а в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища то суд апеляційної інстанції, за згодою решти учасників судового розгляду ухвалив розглядати справу за відсутністю обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вироку (а. с. 20 - 21), який ухвалений за результатами спрощеного провадження передбаченого ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засідання або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою; ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Колегія суддів знаходить слушними доводи апеляційної скарги прокурора в частині застосування до обвинуваченого ст. 69-1 КК України.

Так, відповідно до вироку судом встановлено, як пом`якшуючу обставину ОСОБА_7 щире каяття, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, які пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.

Згідно п. 6-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення про призначення покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у вироку має бути вмотивоване, а таке покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статі (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Висновки суду з цих питань мають бути у вироку вмотивовані. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли збитки або шкоду не заподіяно.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 14.04.2016 щодо застосування ст. 69-1 КК України, неможливість застосування положень ст. 69-1 КК України до осіб, які вчинили злочини за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, коли збитки або шкоду злочином заподіяно не було, порушує принцип справедливості, обмежує принципи рівності та індивідуалізації юридичної відповідальності, оскільки ступінь суспільної небезпечності злочинів без заподіяння збитків або шкоди значно нижчий, ніж злочинів, якими такі збитки або шкоду було заподіяно.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України, за ч. 1 ст. 358 КК України 1 рік 4 місяці позбавлення волі.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків; особу обвинуваченого, який раніше не судимий силу ст. 89 КК України, на обліку у нарколога не перебуває, з 1996 перебуває під медичним наглядом психіатра в поліклінічному відділенні КНП ХОР «ОКПЛ № 3» з діагнозом: легка розумова відсталість з емоційно вольовими поведінковими порушеннями зі зниженням соціально-трудової адаптації; відповідно до висновку судової психіатричної експертизи № 524 від 30.07.2024 як на час вчинення інкримінованих діянь, так і на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє, відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними, офіційно працює, одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за ч. 1 ст. 358 КК України - у виді 1 року 4 місяців обмеження волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі ст. 75 КК України належить звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при постановленні вироку судом першої інстанції було призначене покарання яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, що відповідно до ст. 414 КПК України свідчить про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а це згідно ч. 2 ст. 409 КПК України є підставою для його скасування.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 408, з врахуванням ч. 2 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в цій частині яким обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання з урахуванням вищенаведених висновків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, ч. 2 ст. 409, 414, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 змінити шляхом пом`якшення в частині призначеного покарання.

ПризначитиОСОБА_7 покарання за:

- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - 1 рік 4 місяців обмеження воліобмеження волі,

- ч. 4 ст. 358 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначитипокарання 1 рік 4 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді