ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 рокуСправа № 495/10604/24
Номер провадження 1-кп/495/1024/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження у приміщенні суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2024 за реєстраційним №0000347 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Підгірне Білгород-Дністровського району Одеської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньою освітою, тимчасово не працевлаштованого, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця села Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в цивільному шлюбі, із середньою освітою, тимчасово не працевлаштованого, не депутата, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. Щодо ОСОБА_3 .

12 жовтня 2024 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, потерпілий ОСОБА_5 разом із своєю дружиною ОСОБА_6 на автомобілі марки «Toyota Camry» рухались по вулиці Гагаріна в селі Зелівка Білгород-Дністровського району Одеської області, де їм на зустріч їхав автомобіль марки «Mercedes-Benz», в якому знаходились ОСОБА_3 (водій), ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Зустрівшись біля будинку №57, ОСОБА_3 , перегородив проїзд ОСОБА_5 та на ґрунті цього між ними раптово виник словесний конфлікт.

В ході вказаного конфлікту ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вийшли із своїх автомобілів та продовжили сварку біля них, в ході якої ОСОБА_3 , стоячи обличчям до ОСОБА_5 на відстані витягнутої руки, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , а саме у ліву частину підборіддя, тим самим спричинив останньому синець підборіддя зліва.

В цей час з автомобіля вийшли інші учасники події, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Продовжуючи конфлікт, ОСОБА_3 лівою ногою наніс удар в область задньої частини колінного суглобу потерпілого ОСОБА_5 , від якого останній не втримався на ногах та правим боком впав на землю.

Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підбігли до потерпілого ОСОБА_5 , та стоячи перед його обличчям ОСОБА_3 наніс один удар правою ногою в область обличчя ОСОБА_5 , який в цей час прикривав голову обома руками. Вказаний удар прийшовся в область носа потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_5 було спричинено синець перенісся та спинки носа, закритий уламковий перелом кісток носа.

В цей час ОСОБА_4 , перебуваючи поруч із ОСОБА_3 , навпроти живота потерпілого, наніс один удар правою ногою в область рук, якими закривав голову потерпілий, що прийшовся в область лівого ліктя та в наслідок цього спричинив ОСОБА_5 синець задньої поверхні лівого плеча у нижній третині.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , стоячи біля обличчя потерпілого ОСОБА_5 , яке він закривав обома руками зігнутими у ліктях, наносив хаотичні численні удари, точну кількість яких в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, обома ногами в область голови потерпілого, які приходились по рукам в наслідок чого спричинив синець лівого плеча по передньовнутрішній поверхні у середній та верхніх третинах. А ОСОБА_4 в цей час, перебуваючи біля голови потерпілого, наносив численні хаотичні удари, точну кількість яких в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, обома ногами в область голови потерпілого, які приходились в область волосяної частини голови та лоба в наслідок чого спричинив ОСОБА_5 синець правої лобово-тімяної ділянки.

Далі, продовжуючи наносити тілесні ушкодження, ОСОБА_3 обійшов потерпілого та перебуваючи з боку його спини, наніс ногою, якою саме не встановлено, один удар в область спини ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив йому синець поперекової ділянки справа. А також наніс декілька послідовних ударів кулаками обох рук, один з яких прийшовся в область лівої частини лоба та лівої вилиці, а інший в область лівої частини шиї та лівого плеча, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 синець лобової ділянки зліва, лівої очниці та лівої виличної ділянки а також синець лівого надпліччя.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження які, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України, від 10.01.1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження що викликають короткочасний розлад здоров`я.

1.2. Щодо ОСОБА_4 .

12 жовтня 2024 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, потерпілий ОСОБА_5 разом із своєю дружиною ОСОБА_6 на автомобілі марки «Toyota Camry» рухались по вулиці Гагаріна в селі Зелівка Білгород-Дністровського району Одеської області, де їм на зустріч їхав автомобіль марки «Mercedes-Benz», в якому знаходились ОСОБА_3 (водій), ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Зустрівшись біля будинку №57, ОСОБА_3 , перегородив проїзд ОСОБА_5 та на ґрунті цього між ними раптово виник словесний конфлікт.

В ході вказаного конфлікту ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вийшли із своїх автомобілів та продовжили сварку біля них, в ході якої ОСОБА_3 , стоячи обличчям до ОСОБА_5 на відстані витягнутої руки, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , а саме у ліву частину підборіддя, тим самим спричинив останньому синець підборіддя з ліва.

В цей час з автомобіля вийшли інші учасники події, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Продовжуючи конфлікт, ОСОБА_3 лівою ногою наніс удар в область задньої частини колінного суглобу потерпілого ОСОБА_5 , від якого останній не втримався на ногах та правим боком впав на землю.

Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підбігли до потерпілого ОСОБА_5 , та стоячи перед його обличчям ОСОБА_3 наніс один удар правою ногою в область обличчя ОСОБА_5 , який в цей час прикривав голову обома руками. Вказаний удар прийшовся в область носа потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_5 було спричинено синець перенісся та спинки носа, закритий уламковий перелом кісток носа.

В цей час ОСОБА_4 , перебуваючи поруч із ОСОБА_3 , навпроти живота потерпілого, наніс один удар правою ногою в область рук, якими закривав голову потерпілий, що прийшовся в область лівого ліктя та в наслідок цього спричинив ОСОБА_5 синець задньої поверхні лівого плеча у нижній третині.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , стоячи біля обличчя потерпілого ОСОБА_5 , яке він закривав обома руками зігнутими у ліктях, наносив хаотичні численні удари, точну кількість яких в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, обома ногами в область голови потерпілого, які приходились по рукам в наслідок чого спричинив синець лівого плеча по передньовнутрішній поверхні у середній та верхніх третинах. А ОСОБА_4 в цей час, перебуваючи біля голови потерпілого, наносив численні хаотичні удари, точну кількість яких в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, обома ногами в область голови потерпілого, які приходились в область волосяної частини голови та лоба в наслідок чого спричинив ОСОБА_5 синець правої лобово-тімяної ділянки.

Далі, продовжуючи наносити тілесні ушкодження, ОСОБА_3 обійшов потерпілого та перебуваючи з боку його спини, наніс ногою, якою саме не встановлено, один удар в область спини ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив йому синець поперекової ділянки справа. А також наніс декілька послідовних ударів кулаками обох рук, один з яких прийшовся в область лівої частини лоба та лівої вилиці, а інший в область лівої частини шиї та лівого плеча, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 синець лобової ділянки зліва, лівої очниці та лівої виличної ділянки а також синець лівого надпліччя.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження які, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України, від 10.01.1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

2.1. Такими діями, описаними в пункті 1.1. вироку, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, що полягає в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

2.2. Такими діями, описаними в пункті 1.2. вироку, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, що полягає в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

3. Оцінка встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_9 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Судом також установлено, що відповідно ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_10 , прокурором ОСОБА_9 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_4 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка складена в присутності захисника. Також додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_5 щодо згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

Прокурор подала клопотання, в якому просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що і ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального проступку, заяви ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , у яких вони зазначають, що не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і погоджуються з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без їхньої участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинувачених з урахуванням їхніх клопотань, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381 - 382 КПК України.

При цьому, в силу дії частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, судом досліджено рапорт старшого інспектора-чергового Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 від 12.10.2024, заяву ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 12.10.2024, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.11.2024; протокол допиту потерпілого ОСОБА_5 від 14.10.2024, протокол проведення слідчого експерименту від 20.11.2024 з за участі потерпілого ОСОБА_5 з доданими фототаблицями та відео; довідка, видана лікарем ОСОБА_12 , рентген знімки ОСОБА_5 , висновок експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №138 від 14.10.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 14.10.2024; протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 від 20.11.2024 з доданими фототаблицями та відео; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 15.10.2024; протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 20.11.2024 з доданими фототаблицями та відео; протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 05.11.2024; протокол проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_14 від 20.11.2024 з доданими фототаблицями та відео; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 25.11.2024, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що винуватість як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Обвинувачені не вчинили кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

4.1. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст.67 КК України не встановлено.

4.2. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Мотиви призначення покарання ОСОБА_3 .

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_3 згідно вимоги про судимість раніше не судимий, відповідно до характеристики, наданої старостою села Підгірне Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за період проживання в с. Підгірне притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, скарг на нього не надходило, з сусідами знаходиться в добрих стосунках, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення кримінального проступку, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та попередження нових кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючої.

Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

За таких обставин справи, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

5.2. Мотиви призначення покарання ОСОБА_4 .

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_4 в силу дії ст. 89 КК України раніше не судимий, відповідно до характеристики, наданої Старокозацької сільським головою за період проживання в селі виявив себе з посередньої сторони, схильний до скоєння правопорушень, притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення кримінального проступку, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та попередження нових кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючої.

Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

За таких обставин справи, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжні заходи обвинуваченим не обиралися і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати немає необхідності.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ірина БРАТКІВ