Провадження № 1-в/932/241/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у м.Дніпрі подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2024 щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, в якому просять вирішити питання про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_3 у зв`язку з набранням чинності 09.08.2024 Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України, яким міг спричинити потерпілій особі матеріальну шкоду на суму 749 грн, сума якої не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2023 році (2684 грн), що на момент розгляду подання є «дрібним викраденням», а відтак засуджений підпадає під дію Закону України №3886-ІХ, яким фактично скасовано його кримінальну відповідальність.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник органу пробації подав до суду заяву про розгляд подання за відсутності, просив задовольнити подання.

Прокурорподав до суду заяву з викладенням своєї правової позиції, просив задовольнити подання тапроводити розгляд за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Вищезазначений вирок набрав законної сили 22 березня 2024 року.

Як вбачається з вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року, події кримінального правопорушення мали місце 24 грудня 2023 року, вартість викраденого майна, на яке здійснювався замах, становить 749 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2684 грн 00 коп.

Отже, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2023 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 2684 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст.74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року намагався завдати матеріальну шкоду потерпілій особі на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння замаху на крадіжку майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд дійшов висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, суд вважає подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення у відповідність до діючого законодавства вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2024 щодо засудженого ОСОБА_3 таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-IХ від 18.07.2024 року, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення у відповідність до діючого законодавства вирокЖовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року щодо ОСОБА_3 - задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений за діяння, караність якого законом усунена, від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1