Справа № 274/8386/24
Провадженнян № 1-в/0274/1270/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2024 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за поданням ДУ "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, вироку Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2021 ухваленого щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 09.12.2019 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, -

в с т а н о в и в:

24.10.2024 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло подання про приведення вироку Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2021 ухваленого щодо ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX. Вирішення даного питання начальник установи просив проводити у відсутність представника адміністрації.

Прокурор та засуджений в судове засідання не з`явились, від вказаних осіб до суду надійшли клопотання про проведення розгляду у їх відсутність.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання.

Судом встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України та за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_3 призначено у виді 4 років позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2019 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Строк відбування покарання ОСОБА_3 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 21.10.2019 року. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення з 21.10.2019 року по 05.04.2021 року включно та з 06.04.2021 року до набрання вироком законної сили. Вирок набрав законної сили 29.06.2021.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто до 1921 грн. у 2019 році) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 відбулась кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 нмдг до 2 нмдг, що безпосередньо вплинула на суть відповідних кримінально-караних діянь, адже у тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він вказаний законодавцем у ст. 51 КУпАП України. Така зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства України, що призвело до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Зі змісту вироку вбачається, що частина кримінальних правопорушень, передбачених, як ч. 2 ст. 185 КК України, так і ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 21.07.2019 та його діями було завдано потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 875 грн., 13.08.2019 та його діями було завдано потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 500 грн., 31.07.2019 та його діями було завдано потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 760 грн., тоді як за новим Законом такі дії є адміністративним правопорушенням, оскільки кримінальна відповідальність у 2019 році настає з суми 1921 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові актине мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, засуджений має бути звільнений від призначеного вироком суду покарання за епізодами крадіжок у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його було засуджено за цими епізодами. Поряд з цим, зважаючи на те, що остаточне покарання за вироком було призначено спочатку на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а в подальшому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2019 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, тобто, також шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому така декриміналізація частини епізодів не змінює вирок суду в частині призначеного остаточного покарання, оскільки покарання за цим вироком поглинуте іншим вироком, а тому в решті вирок суду залишається незмінним.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 5 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, суд,

п о с т а н о в и в :

Подання задовольнити.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2021 привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, звільнивши ОСОБА_3 від призначеного вироком суду покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (по епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 ), ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його було засуджено.

В решті вирок Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2021 залишається без змін, а ОСОБА_3 вважається засудженим цим вороком за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2019 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, остаточно призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1