УХВАЛА

Іменем України

11.09.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000338 від 02.10.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 382, ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, 14.07.2019 близько 04 год. 20 хв. в АДРЕСА_2 , водій автомобіля SAAB 9000 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 , рухаючись в напрямку вул. Лесі Українки здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який лежав на проїзній частині. Після скоєння наїзду водій ОСОБА_9 на вказаному транспортному засобі місце ДТП залишив. Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.

Крім того, встановлено, що відповідно до постанови судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_11 у справі №295/15807/18 від 10.12.2018 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Однак, ОСОБА_7 14.07.2019 близько 04 год. 20 хв., будучи позбавлений права керування транспортними засобами у зазначений день, час та місці, керуючи вказаним вище транспортним засобом та рухаючись ним зі сторони вул. Михайла Грушевського в напрямку вул. Лесі Українки, поблизу буд.№34 по вул. Покровській, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який знаходився на проїзній частині у горизонтальному положенні.

Таким чином, дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 135 КК України, як умисні дії, які виразилися у завідому залишенні без допомоги особи, яка перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходи до самозбереження внаслідок безпорадного стану, особою, який сам поставив потерпілого ОСОБА_10 в небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується в умисних діях, які виразилися у умисному перешкоджанні виконанню постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав. Заявив усне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 135, ч. 1 ст. 382 України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Захисник ОСОБА_5 клопотання свого підзахисного підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представник потерпілих ОСОБА_6 не заперечували щодо заявленого обвинуваченим клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

За формулюванням обвинувачення, ОСОБА_7 ставиться у провину вчинення кримінальних правопорушень 14.07.2019 року.

Так, ст. 12 КК України передбачає поділ кримінальних правопорушень на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 4 ст. 12 КК України визначено, що не тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Частиною 1 статті 135 КК України передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

Частиною 1 статті 382 КК України передбачене покарання у вигляді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у разі вчинення проступку чи нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, три роки.

Згідно вимог п. 3 ч.1 ст. 49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у разі нетяжкого злочину, - п`ять років.

Початком перебігу строку давності є дата, коли було вчинене кримінального правопорушення, тобто, згідно обвинувального акту 14.07.2019 і ця обставина сторонами не заперечується.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні, закінчилися трьох річний та п`яти річний строки давності, передбачені п.п. 2,3 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Згідно з матеріалами справи обвинувачений ОСОБА_7 не ухилявся від суду та його не було оголошено у розшук в ході судового розгляду справи. Відомостей про вчинення ОСОБА_7 в ході перебігу строку давності нових кримінальних правопорушень матеріали справи не містять.

Таким чином, судом не встановлено по справі обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

При встановленні підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, суд, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності, при цьому, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, за змістом ст. 49 КК України (постанова від 24 травня 2018 року у справі № 200/4664/14-к), суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття справи за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого, розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на те, що останній обвинувачується у вчиненні нетяжких кримінальних правопорушень, та з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає задоволенню, а обвинувачений ОСОБА_7 , звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, і кримінальні провадження відносно нього за ч.1 ст. 135, ч. 1 ст. 382 КК України підлягає закриттю.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 135, ч. 1 ст. 382 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000338 від 02.10.2019 відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 135, ч. 1 ст. 382 КК України закрити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17.07.2019 на автомобіль SAAB 9000 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 17.10.2013 Центром ДАІ 1801, належить ОСОБА_13 , скасувати.

Речові докази:

- одяг та взуття загиблого (спортивні кросівки) ОСОБА_10 та полімерний уламок транспортного засобу чорного кольору знищити.

- автомобіль SAAB 9000 реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику.

- чотири СD диски білого кольору залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1