Дата документу 24.09.2024Справа № 554/9298/24
Провадження № 1-кс/554/8984/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1

розглянувши в м. Полтава скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві стосовно невнесення відомостей в ЄРДР по заяві від 15 травня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення,-

Встановив:

Представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві стосовно невнесення відомостей в ЄРДР по заяві від 15 травня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення.

В скарзі зазначає те, що командуванням військової частини НОМЕР_1 на адресу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві було направлено повідомлення від 15 травня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України сержантом ОСОБА_3 .

До цього часу відомості в ЄРДР по заяві військової частини НОМЕР_1 від 15 травня 2024 року

про вчинення кримінального правопорушення не внесені.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У відповідності до вимог п.3 ч. 2 ст. 304 КПК скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Необхідно звернути увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Тобто окрім принципу правової визначеності важливим також є і принцип добросовісності, як загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Скарга подана до суду 02.09.2024, направлена електронною поштою через електронний суд.

З наданих матеріалів вбачається, що заявником не ставиться питання про поновлення пропущеного десятиденного строку з моменту вчинення бездіяльності для звернення до суду із даною скаргою.

Оскільки скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 304 КПК України, то необхідно на підставі п.3 ч. 2 ст. 304 КПК України повернути скаргу скаржнику.

Керуючись ст. ст. 117,303, 304,307 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Скаргупредставника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві стосовно невнесення відомостей в ЄРДР по заяві від 15 травня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення із усіма доданими до неї матеріалами повернути скаржнику

Ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти діб.

Суддя: ОСОБА_1