Справа № 697/909/24
Провадження № 1-кп/697/162/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Канів Черкаської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Маслівка, Миронівського району, Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, групи інвалідності не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у період часу з 20 год. 00 хв 14.04.2024 по 06 год 30 хв. 15.04.2024, перебуваючи на Канівському водосховищі р. Дніпро, в адміністративних межах с. Трахтемирів Черкаського району Черкаської області, переслідуючи мету незаконного вилову риби, в порушення вимог п.п.1 п.2 Розділу ІІІ, п.п.1 п.1 п.п.4 п.4 Розлілу ІV Правил любительського рибальства, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, в нерестовий період, умисно займався незаконним рибним добувним промислом із застосуванням заборонених знарядь лову - 3 (трьох) сіток, які відповідно до інформації, наданої Управлінням державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у місті Києві та Київській області від 25.04.2024 являються забороненими знаряддями лову, в результаті чого ним незаконно добуту рибу виду Плітка - 115 шт. на загальну вартість 179860,00 грн, і таким чином заподіяно істотну шкоду рибному господарству України на вказану суму, що підтверджується листом з Інституту рибного господарства Національної академії наук України від 16.04.2024.

Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, визнав повністю, факт і обставини вчинення кримінального проступку підтвердив, суду пояснив, що в квітні 2024 року вирішив виловити риби на поминальний день, поїхавши до с.Букрин, поставив увечері три сітки, а вранці їх витягнув. Працівники поліції зразу ж затримали і вилучили рибу, якої було близько сотні. У вчиненому розкаявся та просив суд суворо його не карати. Цивільний позов визнав у повному обсязі, зазначив, що не має доходів, щоб сплатити таку суму.

У зв`язку з визнанням обвинуваченим вини в повному обсязі, та за згодою всіх учасників судового провадження, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, визначив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів справи, які характеризують його як особу.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 - доведено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Одночасно судом враховується те, що санкцією ч. 1 ст. 249 КК України передбачено як альтернативні такі види основних покарань: штраф, пробаційний нагляд, обмеження волі.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_4 , крім пенсійного забезпечення, має інші стабільні та достатні джерела доходу, які б надавали можливість сплатити штраф у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 249 КК України, суд вважає призначення покарання у виді штрафу недоцільним.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_4 є особою, яка досягла пенсійного віку, відповідно до ст. 61 КК України призначення покарання у виді обмеження волі є неможливим.

Враховуючи викладене вище, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря- нарколога та лікаря -психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Канівської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 179860,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

В силу вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 своїми незаконними діями, а саме незаконним рибним добувним промислом, завдав істотну шкоду водним біоресурсам України на загальну суму 179860,00 грн, а тому сума шкоди в розмірі 179860,00 грн., заявлена в цивільному позові, підлягає стягненню з останнього.

Витрати на залучення експерта для проведення експертизи у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2024 на речові докази необхідно скасувати.

Запобіжний захід до обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 до пробаційного нагляду такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бобрицької сільської ради Черкаської області про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави Україна в особі Бобрицької територіальної громади Черкаської області шкоду, завдану внаслідок незаконного добування водних біоресурсів в сумі 179860 (сто сімдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2024 - скасувати.

Речові докази:

-три месинові сітки 1) довжина 58 м., висота - 120 см, крок вічка 30х30 мм.; 2) довжиною 20 м., висота - 230 см, крок вічка 50х50 мм.; 3) довжиною 27 м., висота - 150 см, крок вічка 30х30 мм які передані до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області знищити;

- грошові кошти, отримані ТОВ «Комбінат Черкаси» від реалізації свіжовиловленої риби виду «Плітка» - 115 шт - передати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляціної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому

Головуючий ОСОБА_1