Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив :

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває вказане кримінальне повадження.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є особливо тяжкий, існує ризик переховуватися від суду, втеча за кордон та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив також не визначати розмір застави керуючись п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України. Запобіжний захід у виді тримання під вартою є єдиним достатнім дієвим запобіжним заходом для забезпечення виконаня ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Також вказав, що обставини, викладені у клопотанні, доводяться матеріалами кримінального провадження, в тому числі за результатами НСРД, обвинувачений ОСОБА_4 під вигаданими прізвищами здійснював відправлення наркотичних засобів, ОСОБА_4 орендував дві квартири, в одній проживав, а в іншій інкриміновано зберігання великої кількості наркотичних засобів, тому враховуючи обсяг здобутих органом досудового розслідування доказів, процесуальну позицію обвинуваченого, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились. Останній може здійснити вплив на свідків з метою зміни ними показів, переховуватись від суду, враховуючи тяжкість інкримінанованих йому злочинів, той обсяз доказів, здобутих органом досудового розслідування та можливу міру покарання, яка передбачена за вчинення особливо тяжкого злочину. Перебуваючи під іншим запобіжним заходом існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, не маючи реальних джерел доходу, та існує ризик знищення речей та документів, маючи зв`язок з телеграм-каналами.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що винуватість ОСОБА_4 не підтверджена, враховуючи стадію судового провадження, оскільки суд лише розпочав досліджувати письмові докази сторони обвинувачення. Ризики, про які зазначає прокурор необгрунтовані, і є припущеннями сторони обвинувачення. Обвинувачений вину не визнає, буде доводити свою невинуватість в суді. Випадків вчинення тиску на інших учасників судового провадження чи намірів ОСОБА_4 не виконувати свої процесуальні обов`язки прокурором не надано. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий, тому визначення розміру застави буде достатнім для виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до ОСОБА_4 заставу у розмірі, визначеному ст. 182 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; репутацію; майновий стан.

Так, ОСОБА_4 не одружений, має місце проживання в м. Київ, до затримання навчався в університеті Республіки Польща, офіційно непрацевлаштований, не судимий.

Суд ураховує, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжкими та особливо тяжкими, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій. Суд визнає доведеним існування ризику переховування від суду, останній 2004 року народження, до затримання навчався в Республіці Польща, тому ризик залишити територію України, переховуватись від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявний.

Суд вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Показання свідків мають суттєве значення для доведення обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Тому вірогідність настання ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , про які вказує прокурор, є досить високою.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Згідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 177, 183 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів по 19 грудня 2024 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено і оголошено о 16 год. 55 хв. 21.10.2024 року.

Cуддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1