Справа № 766/990/23
н/п 1-кп/766/1340/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000264 від 27.06.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним.

ОСОБА_5 вчинила колабораційну діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області за наступних обставин.

З метою встановлення контролю на території тимчасово окупованого м. Херсон невстановлені особи з числа військових та представників спецслужб рф на початку травня 2022 року створили незаконний правоохоронний орган у м. Херсон, а саме так званий «Экспертно-криминалистический центр Главного управления Министерства внутренних дел Херсонской области», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та почали підшукувати осіб з числа місцевого населення, у тому числі діючих та колишніх правоохоронців, які б співпрацювали з ними у вищевказаному новоствореному окупаційною владою незаконному правоохоронному органі.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, ОСОБА_5 , являючись громадянкою України, фактично проживаючи у м. Херсон, достовірно знаючи про збройну агресію рф проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення м. Херсон збройними формуваннями рф, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, погодилась на пропозицію невстановлених осіб з числа військовослужбовців та представників спецслужб рф у м. Херсон та добровільно 26.07.2022 зайняла посаду так званого «эксперта отдела физико-химических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території м. Херсон правоохоронному органі.

На займаній посаді «эксперта отдела физико-химических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области» ОСОБА_5 з моменту свого призначення та по цей час, переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, виконує функції щодо проведення фізико-хімічних експертних досліджень, за результатами яких готує відповідні висновки експертиз незаконного правоохоронного органу «Экспертно-криминалистический центр Главного управления МВД Херсонской области».

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

ІІ. Підстави для здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з урахуванням та дотриманням загальних засад, встановлених процесуальним законом для такого розгляду.

У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалася до суду через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, однак у судове засідання не з`явилася.

Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Так, за змістом ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Судом у судові засідання ОСОБА_5 викликалася шляхом направлення повістки на останню відому адресу проживання, зазначеному в обвинувальному акті.

Водночас за змістом ч. 8 ст. 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Вказані положення кримінально-процесуального закону судом були дотримані.

Так, у газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик до суду ОСОБА_5 у підготовчі судові засідання на 20.07.2023 об 11:00 годині, 01.08.2023 об 11:00 годині, 07.09.2023 о 10:30 годині, 09.10.2023 об 11:30 годині, 27.11.2023 об 11:30 годині, 18.01.2024 о 10:00 годині, 15.02.2024 о 09:45 годині, 06.03.2024 о 09:45 годині, 07.03.2024 о 10:00 годині, 11.03.2024 об 11:00 годині, 16.04.2024 о 12:55 годині, 17.04.2024 о 10:00 годині, 18.04.2024 о 10:00 годині, 08.05.2024 об 11:00 годині та судові засідання, призначені на 30.05.2024 об 11:00 годині, 24.06.2024 о 10:00 годині, 01.07.2024 об 11:00 годині, 11.07.2024 о 13:30 годині, 10.09.2024 о 10:00 годині, 01.10.2024 о 14:00 годині, 04.11.2024 о 10:00 годині, 20.11.2024 об 11:00 годині, 21.11.2024 о 09:00 годині до Херсонського міського суду Херсонської області. Також повістки про виклик в судові засідання були направлені для опублікування на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, повідомлення про виклик до суду обвинуваченої ОСОБА_5 були опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.

Зважаючи на правила ст. ст. 42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2023 постановлено про здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі від 22.06.2023 ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, серед іншого, щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, з моменту прийняття відповідного процесуального рішення (п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України).

Стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі від 17.06.2023 постановлено про залучення захисника до участі у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях.

Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях від 17.06.2023 №000-140000862 захисником ОСОБА_5 було призначено адвоката ОСОБА_6 (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю від 28.08.2017 №001205).

На підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2024 для здійснення захисту ОСОБА_5 залучено захисника ОСОБА_4 (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №642 від 12.04.2012).

Також, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2024 задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 .

На виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України копії процесуальних документів направлялись захиснику, яка крім того була обізнана з матеріалами кримінального провадження. Будь-які клопотання від підозрюваної на стадії досудового розслідування та обвинуваченої на стадії судового розгляду на адресу суду не надходили.

Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення було дотримано всіх можливих передбачених КПК заходів та способів повідомлення ОСОБА_5 , щоб забезпечити останній можливість безпосередньо та через призначеного захисника реалізовувати права підозрюваної на стадії досудового розслідування та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.

Захисник обвинуваченої, яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області не заперечувала щодо розгляду даного кримінального провадження в порядку спеціального судового провадження та здійснювала активні дії, спрямовані на захист ОСОБА_5 : приймала участь у дослідженні доказів, виступала у дебатах та просила ухвалити законне рішення.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом.

ІІІ. Позиція учасників кримінального провадження.

Прокурор під час судових дебатів просив визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення за ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на 15 років та з конфіскацією усього майна, що належить обвинуваченій. Застосувати запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, оскільки наявні ризики передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена може переховуватися від суду та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання з дня її фактичного затримання. Строк відбування покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади ОСОБА_5 обчислювати з моменту відбуття основного покарання. Цивільний позов під час досудового розслідування не пред`являвся. Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.

Захисник під час судових дебатів зазначила, що належних допустимих та достатніх доказів стороною обвинувачення на підтвердження добровільного зайняття її підзахисною ОСОБА_5 посади у незаконно створеному правоохоронному органі не було надано. Досліджені письмові докази як покази свідків, які були допитані під час судового розгляду не дають достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 добровільно зайняла посаду. Так, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не надали свідчення того, що ОСОБА_5 працювала в незаконно створеному правоохоронному органі окупаційної влади. Свідок ОСОБА_11 зазначив, що обвинувачену особисто не знає, не пам`ятає та не міг її описати за зовнішніми ознаками, його покази є недостовірними з очки зору сторони захисту. Свідок ОСОБА_12 не змогла повідомити щодо добровільності зайняття ОСОБА_5 посади. Свідок ОСОБА_13 повідомила, що ОСОБА_5 лише надала заяву про можливість розглянути її кандидатуру на посаду в органи внутрішніх справ. Після чого вона мала пройти навчання, потім перевірку ФСБ, прийняти присягу та вже після чого бути офіційно працевлаштованою в правоохоронному органі. ОСОБА_5 нічого з перерахованого не здійснила. Також захисник просила визнати недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 23.05.2023 зі свідком ОСОБА_14 , оскільки вказаний свідок не був допитаний під час судового розгляду, а вказаний протокол пред`явлення особи для впізнання є похідним від його допиту.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого їй у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується наступними показами свідків, допитаними в ході судового засідання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що в період окупації м. Херсон після 24.02.2022 перебував в с. Наддніпрянське Херсонської області. Під час окупації працював з червня по жовтень 2022 року ЕКЦ (експертно-криміналістичний центр) МВД, садівником. Це окупаційний орган, що був створений окупаційною владою. До його обов`язків входила прибирання території. З числа працівників, які там працювали особисто знайомий з ОСОБА_14 , який був його безпосереднім керівником, та двома прибиральницями. Інші працівники як і обвинувачена ОСОБА_5 особисто йому не знайомі. Особисто бачив ОСОБА_5 в будівлі ЕКЦ, працювала експертом. Обвинувачену ОСОБА_5 впізнав по фото на допиті слідчого, по зовнішності. За весь час поки там працював, постійно бачив обвинувачену та знав про те, що вона працювала саме експертом, оскільки знав людей, які не були там експертами. З обвинуваченою не спілкувався. Про те, що особа, яка притягається до відповідальності є саме ОСОБА_5 дізнався від слідчого, який сам сказав, хто вона така, тобто назвав її прізвище, а свідок впізнав її по пред`явленому фото. Описати на теперішній момент обвинувачену за зовнішніми ознаками свідок не може, оскільки пройшов великий проміжок часу, рік та три місяці, тому її не пам`ятає. Свідок зазначив що на досудовому розслідуванні зміг впізнати обвинувачену, оскільки його допитували через два місяці після того як деокупували місто. Також свідок зазначив, що у ОСОБА_14 в кабінеті був лист формату А4, на якому були зазначені прізвища та номера телефонів тих, хто числився експертом. Під час проведення впізнання слідчий показував одне фото на листі А4, на якому свідок впізнав особу, було пред`явлено 20 чи 20 фотознімків, а слідчий назвав її прізвище « ОСОБА_15 ». В установі ЕКЦ усі працівники крім, свідка, його керівника ОСОБА_14 та двох прибиральниць, були експертами. Свідок бачив, як особа, яку він впізнав по фото, тобто ОСОБА_5 , займалася вивішуванням наркотичних засобів. В установі працювало 40 осіб. На теперішній час обвинувачену впізнати не зможе, оскільки пройшло багато часу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що з 24.02.2022 та увесь час окупації знаходилася в м. Херсоні. З 01.07.2022 по 20.10.2022 вона працювала в ЕКЦ Херсонської області МВД рф, експертом. Разом зі свідком влаштувалися працювати ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Обвинувачена ОСОБА_20 прийшла в ЕКЦ в кінці липня. Свідок спочатку проходила навчання для того, щоб проводити експертизи. Для цього їх (експертів) возили до м. Москва на навчання. Свідок їздила в першій групі на навчання у вересні, а обвинувачена ОСОБА_5 в другій, тобто коли свідок повернулася з м. Москва, ОСОБА_5 вже поїхала на навчання. В останній раз свідок бачила ОСОБА_5 в вересні місяці 2022 року. Під час проведення навчання працівників навчали робити аналізи наркотичних речовин за російськими стандартами. Також у працівників були посвідчення, в яких було зазначено назву закладу ЕКЦ МВД в Херсонській області, прізвище ім`я по батькові і посаду «експерта» без зазначення галузі в якій є експертом та була вклеєна фотокартка. Після деокупації свідку невідомо, що сталося з ОСОБА_5 як і невідомо про те, чи добровільно ОСОБА_5 погодилася на працю. Під час роботи в ЕКЦ ГУ МВД Херсонської області працівники отримували заробітну плату

Допитаний під час судового засідання свідок ОСОБА_7 надав покази про те, що до окупації працював директором Херсонського НДЕКЦ. В період окупації м. Херсон два місяці знаходився в місті, потім виїхав. З приводу будівлі НДЕКЦ йому відомо що з червня 2022 року там організували роботу експертного закладу окупаційної влади, відкрили ЕКЦ (експертно-криміналістичний центр). З обвинуваченою ОСОБА_5 він не знайомий. 16.11.2022 він повернувся до будівлі НДЕКЦ. При співпраці СБУ та Служби внутрішньої безпеки було проведено будівлі. Під час проведення огляду були знайдені документи, серед яких були копії наказів про призначення, списки особового складу осіб, які працювали, списки внутрішнього розпорядку. При проведенні огляду все документально оформлялося.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що в період окупації після 24.02.2022 перебував в м. Херсоні, залишався на своїй посаді заступника директора Херсонського НДЕКЦ. Свідок був затриманий представниками окупаційної влади від рф, які забрали у нього ключі від будівлі НДЕКЦ та пропонували йому співпрацювати, на що свідок відмовився. Після чого до будівлі не заходив. До приміщення потрапили вже після деокупації. Свідку відомо, що незаконно створений окупаційний орган ЕКЦ здійснював діяльність як незаконно створена експертна установа, оскільки під час проведення огляду були знайдені експертні висновки, таблиці. Обвинувачену ОСОБА_5 особисто не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив: обвинувачена ОСОБА_5 йому не відома, особисто її він не знає, по фото може впізнає. Свідок зазначив, що під час окупації знаходився в м. Херсоні. До окупації працював старшим судовим експертом сектору товарознавчих та гемологічних досліджень ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час окупації особисто будівлю НДЕКЦ не відвідував, припинив свою трудову діяльність, усі працівники НДЕКЦ знаходилися на простої. 30.05.2022 йому було запропоновано піти на співпрацю і працювати вже в експертному окупаційному центрі МВС. Вказану пропозицію запропонував завідувач сектору товарознавчих та гемологічних досліджень Херсонського НДЕКЦ ОСОБА_21 , який в мирний час був його безпосереднім керівником. Свідок зазначив, що ОСОБА_21 разом з ОСОБА_22 , який назвав себе новим директором експертно-криміналістичного центру приходили до нього та ОСОБА_21 пропонував роботу у незаконно створеному окупаційному органі, на що свідок відмовився. Чи працювала в ЕКЦ МВС ОСОБА_5 свідку невідомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що в період окупації після 24.02.2022 перебувала в м. Херсоні, працювала в ЕКЦ прибиральницею з червня по жовтень 2022 року. ОСОБА_21 та ОСОБА_22 сказали, що потрібно виходити на роботу, на її запитання чи вже відкриваємось, відповіли так. Коли свідок спитала за начальника ОСОБА_7 , сказали, що він буде пізніше. По фотографії обвинувачену ОСОБА_5 можливо і впізнає, а особисто з нею не знайома. Під час всього періоду поки свідок працювала, весь час ЕКЦ здійснював свою діяльність, знаходився за адресою: АДРЕСА_2 . Свідок зазначила, що працівники виїжджали на виклики, до будівлі привозили на дослідження наркотичні засоби. За оголошенням приходило багато людей, нових працівників направляли на навчання в м. Москва. Пропускного режиму, форменого одягу не було. Також свідок зазначила, що писала заяву про прийняття на роботу та отримувала заробітну плату російським рублями. Привозили відомість та готівкою видавали зарплату. Також зазначив, що в будівлі бачила хіміків, а хто яку посаду займав не може сказати, оскільки не було вивісок. Графік роботи ЕКЦ був з 09:00 години, свідок приходила на роботу о 07:00 годині ранку та через дві-три години уходила додому.

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_13 пояснила, що після 24.02.2022 під час окупації займала посаду старшого оперуповноваженого Управління карного розшуку ГУНП в Херсонській області, була звільнена. З 23.06.2022 по 12.09.2022 займала посаду у незаконному правоохоронному органі, а саме з 23.06.2022 по 30.06.2022 була інспектором кадрового забезпечення експертно-криміналістичного центру ГУ МВД Херсонської області. З 30.06.2022 по 19.07.2022 займала посаду начальника кадрового забезпечення експертно-криміналістичного центру ГУ МВД Херсонської області. З 19.07.2022 по 12.09.2022 займала посаду заступника начальника Управління по роботі з персоналом ГУМВД Херсонської області. ЕКЦ знаходився за адресою: АДРЕСА_2 . З обвинуваченою ОСОБА_5 познайомилася під час її працевлаштування в ЕКЦ, працювала експертом, як здається свідку у відділі біологічних досліджень (точно не пам`ятає). Свідок зазначив, що вона приймала документи. Була отримана вказівка направляти на навчання нових працівників для отримання сертифікату. Заробітну плату платили в російських рублях, мали посвідчення. З обвинуваченою ОСОБА_5 спілкувалася під час подачі документів. В НДЕКЦ ОСОБА_5 до прийняття в ЕКЦ не працювала, ким працювала раніше свідку невідомо. Обвинувачена ОСОБА_5 написала заяву про можливість розглянути її кандидатуру на посаду в органи внутрішніх справ. Після чого вона мала пройти навчання, потім перевірку ФСБ, прийняти присягу та вже після цього бути офіційно працевлаштованою в правоохоронному органі. На момент звільнення свідка з вказаного органу, їй невідомо чи приймала присягу ОСОБА_5 . Щодо добровільності свідок зазначила, що ОСОБА_5 прийшла працевлаштовуватися до органу сама, але які були підстави для цього їй невідомо. Щодо стану ОСОБА_5 , свідок зазначила, що обвинувачена нервувала, хвилювалася, коли виходила на обідню перерву оглядалася.

Окрім показань свідків, винуватість ОСОБА_5 також підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

-витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000264 від 27.06.2023, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України та коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 в період окупації збройними формуваннями рф в Херсонській області здійснила колабораційну діяльність, а саме: 27.07.2022 добровільно зайняла посаду «эксперта отдела физико-химических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области» в незаконному правоохоронному органі «Экспертно-криминалистическом центре Главного управления МВД Херсонской области», створеному на тимчасово окупованій території м. Херсона;

-рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС відділу оперативних розробок Херсонського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 02.05.2023, відповідно до якого працівниками Херсонського управління ДВБ НП України в ході проведення оперативно-розшукових заходів здобуто достовірні відомості щодо добровільного зайняття посади у незаконно створеному на окупаційній території Херсонської області правоохоронному органі мешканцем Херсонської області. В ході окупації Херсонської області та м. Херсон представниками країни-агресора рф було незаконно створено правоохоронний орган «Экспертно-криминалистический центр ГУ МВД Херсонской области» за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе, 28-а. Встановлено, що ОСОБА_5 27.07.2022 призначена на посаду «эксперт отдела физико-химических исследований экспертно-криминалистического центра ГУ МВД Херсонской области»;

-протоколом огляду від 09.12.2022 з доданою до нього таблицею на шести аркушах, згідно з яким в ході огляду приміщення канцелярії Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, що розташоване на 2 поверсі адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено документальні матеріали, які залишили представники рф, які займали будівлю під час тимчасової окупації м. Херсон, а саме: аркуші формату А4 з надрукованими відомостями щодо особового складу органів поліції рф, які під час тимчасової окупації Херсонської області працювали на користь окупаційної влади. Інформація викладена у формі таблиць з зазначенням порядкового номеру запису, ПІБ, номеру реєстрації особової справи, дати народження, серії і номеру ДУЛ УКР, ІНН України, ІНН рф, серії і номеру ДУЛ рф, посади, дати прийому, підрозділу, звання, номеру телефону. На п`ятому аркуші вказаної таблиці під порядковим номером 701 зазначено мовою оригіналу: « ОСОБА_23 , номер регистрации личного дела НОМЕР_1 , дата рождения 19.04.1981, серия и номер ДУЛ УКР МР 234476, идентификационный код УКР , идентификационный код рф (відсутній), серия и номер ДУЛ рф відсутній, должность эксперт отдела физико-химических исследований ЭКЦ ГУ МВД, дата приема 27.07.2022, подразделение ЭКЦ, звание (відсутнє), номер телефона (7»;

-протоколом огляду від 31.03.2023 з доданими до нього роздруківками документів, згідно з яким об`єктом огляду є компакт-диск DVD-R, наданий з матеріалів кримінального провадження №0000211 від 12.05.2022 за підозрою громадян України у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 255 КК України з цифровими копіями матеріалів. Оглядаємий цифровий носій інформації DVD-R диска має назву «гненна аа» та містить папок 594, файлів 6 632. В ході огляду було виявлено файл з назвою «сотрудники на 5.09», при відкритті якого виявлено штат працівників « ІНФОРМАЦІЯ_3 » станом на 05.09.2022 із наявними вкладками: «сотрудники», «уволены», «кандидаты», «хлам». У вкладці «сотрудники» зазначено особисті дані співробітників, а саме: «№ п/п», «Фамилия, имя, отчество физического лица, получающего выплату», «Номер регистрации личного дела», «Дата рождения», «Серия и номер ДУЛ УКР», «Идентификационный код УКР», «Идентификационный код рф», « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Должность», «Дата приема», «подразделение», «звание», «номер телефона». При здійсненні сортування за допомогою функції «Фільтр» при виборі підрозділу «ЭКЦ» виявлено 34 особи працівників «Экспертно-криминалистического центра ГУ МВД Херсонской области», серед яких є: « ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , эксперт отдела физико-химических исследований экспертно-криминалистического центра Главного управления МВД, ЭКЦ». Надалі було виявлено папку «ИЮЛЬ 2022», у якій знаходяться накази щодо призначення на посади до « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме: файл формату «Word» з назвою «Приказ 26.07.2022_24», в якому міститься наказ №24 л/с від 26.07.2022 по «ГУ МВД Херсонской области» щодо призначення серед інших на посаду «временно исполняющего обязанности эксперта отдела физико-химических исследований экспертно-криминалистического центра Главного управления МВД Херсонской области с 27.07.2022» ОСОБА_5 Підстава: заява ОСОБА_5 від 14.07.2022. Виявлено вкладку «ЭКЦ», де зазначена структура «Экспертно-криминалистического центра ГУ МВД Херсонской области» з посадами, назвами підрозділів та даними експертів. Було здійснено роздруківку «Штатной расстановки экспертно-криминалистического центра ГУ МВД» з якої вбачається, що ОСОБА_5 займала посаду «врио эксперта отделения физико-химических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области в отделении исследований наркотических средств»;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 23.05.2023 та додатком до нього та довідкою до фототаблиці, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав особу, зображену на фото №3, як Ганну, яка працювала на окупаційну владу рф в «Экспертно-криминалистическом центре ГУ МВД Херсонской области» на посаді «эксперта химических исследований». Бачив її постійно в ЕКЦ. На фотокартці №3 зображена ОСОБА_5 .

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами.

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленої в постанові від 11.02.2020 у справі №761/33311/15-к, під час розгляду кримінального провадження, даючи оцінку допустимості доказу, суд має проаналізувати критерії допустимості таких доказів, як: законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення перебігу й результатів слідчої дії.

Так, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази та покази свідків та надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення, на підставі яких суд приймає рішення у справі. Жодної із передбачених законом обставин для визнання зазначених доказів недопустимими судом не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено, як і порушень фундаментальних прав і свобод обвинуваченої ОСОБА_5 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування та збиранні і оформленні доказів стороною обвинувачення.

Суд не погоджується із твердженням захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 щодо показів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та приймає до уваги їхні показання, які вважає чіткими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та які чітко вказували в своїх поясненнях під час їх допиту в судовому засіданні про обставини кримінального правопорушення, а саме щодо створення та організації роботи незаконно створеного окупаційною владою на тимчасово окупованій території м. Херсон правоохоронного органу «Экспертно-криминалистический центр Главного управления МВД Херсонской области», а свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 чітко вказували на обвинувачену ОСОБА_5 як на особу, яка працевлаштувалася та зайняла посаду «эксперта экспертно-криминалистического центра Главного управления МВД Херсонской области» у вказаному незаконно створеному органі.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Суд не приймає до уваги долучений стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 23.05.2023 свідком ОСОБА_14 та вважає вказаний доказ неналежним, оскільки свідок ОСОБА_14 не був допитаний судом під час судового розгляду з приводу встановлення обставин даного кримінального правопорушення як і не було відтворено в ході судового розгляду його допит відповідно до вимог ст. 615 КПК України.

Щодо долученого рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС відділу оперативних розробок Херсонського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 02.05.2023, суд зауважує, що в силу норм ст. ст. 84, 93 КПК та позиції ККС ВС в постанові від 10 березня 2021 року у справі №425/217/17, доказ це не сам процесуальний документ «рапорт», а відомості, отримані у встановленому законом порядку та вміщені в ньому.

Положеннями ст. 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Відповідно до змісту статті 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна встановити об`єктивну істину та на неї покладається обов`язок доказування, доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час розгляду кримінального провадження не встановлено, достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченої ОСОБА_5 ознака добровільності, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.

Зміст досліджених судом письмових доказів дає підстави стверджувати, що обвинувачена ОСОБА_5 , будучи громадянкою України та займаючи посаду в незаконно створеному правоохоронному органі, діяла особисто в інтересах окупаційної влади країни-агресора. ЇЇ діяльність на посаді експерта «Экспертно-криминалистического центра Главного управления МВД Херсонской области» була спрямована на запровадження та зміцнення окупаційної влади країни-агресора, тобто ОСОБА_5 діяла добровільно, мала вибір та можливість відмовитись від дій, які є кримінально-караними. Суду не надано доказів того, що обвинувачена не мала можливості відмовитися від цієї посади.

За викладених обставин, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд, оцінивши сукупність зібраних доказів, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів підстав немає та доводять факт вчинення обвинуваченою протиправних дій, а також за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

VI. Призначення покарання.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України та такі злочини є найбільш суспільно небезпечними посяганнями, дані про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, є громадянкою України.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Враховуючи викладене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати певні посади на строк 15 років та з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченій та захисника, яка просила ухвалити виправдувальний вирок, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, у вигляді позбавлення волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України не вбачається, а також з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, з конфіскацією всього належного їй майна, що на думку суду буде відповідати принципам та меті призначення покарання, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю є обов`язковим додатковим покаранням, передбаченим санкцією частини 7 статті 111-1 КК України.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією частини 7 статті 111-1 КК України передбачена можливість застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні не встановлено.

VІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просив застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються зокрема за ч. 7 ст. 111-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За вимогами ч. 6 ст. 193 КПК України, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Прокурором зазначені наступні ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що ризик переховування від суду є реальним, враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченої переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім того, ОСОБА_5 22.06.2023 оголошена у розшук.

Є також обґрунтованим ризик вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення з огляду на те, що вона обвинувачується у злочині проти основ національної безпеки України, перебуваючи на території м. Херсона підтримувала зв`язок з представниками рф.

Отже, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурором правильно наведені підстави вважати, що існують ризики переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , що є необхідним та достатнім для запобігання настання існуючих ризиків.

Розмір застави не визначається, з огляду на абзац другий ч. 4 ст. 183 КПК України.

Строк додаткового покарання слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Речові докази та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 297-1, 323, 368, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня її фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику обвинуваченої, якій вручались всі процесуальні рішення у цьому провадженні на підставі ч. 2 ст. 297-5 КПК України, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 46 КПК України про те, що захисник користується процесуальними правами обвинуваченої, захист якої вона здійснює. Також копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати обвинуваченій.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, де і здійснювались публікації повісток про виклик обвинуваченої протягом всього судового розгляду.

Суддя: ОСОБА_1