Справа № 134/241/19
Провадження №11-кп/801/1105/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 24.07.2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000422 від 19.11.2018 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, раніше не судимого,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора : ОСОБА_9 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого : ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 24.07.2024 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим і призначити йому покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив скасувати вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 24.07.2024 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 24.07.2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 ( вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня його затримання на виконання цього вироку суду.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20 листопада 2018 року по 13 вересня 2019 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Заходи забезпечення кримінального провадження, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрана 21 листопада 2018 року відносно ОСОБА_8 , закінчилась 13 вересня 2019 року, в тому числі міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обрана 13 вересня 2019 року відносно ОСОБА_8 , закінчились 13 листопада 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі Вінницького наукового-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи в кримінальному провадженні, відповідно до висновку експерта № 502 від 10 грудня 2018 року в розмірі 1 001 гривня 00 копійок.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року та ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, скасовано.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

19 листопада 2018 року близько 07 години ОСОБА_8 перебував в приміщенні сторожки молокоприйомного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (яке належить ОСОБА_10 ), спільно зі своїм знайомим ОСОБА_11 , де розпивали алкогольні напої. В проміжок часу з 08 години 50 хвилин до приблизно 11 години (більш точний час в ході досудового розслідування встановлено не було), між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 в приміщенні сторожки виник конфлікт, що тривав протягом невстановленого часу та в подальшому переріс у бійку. В ході бійки, за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_8 (и) твердим(и) предметом(ами), з обмеженою контактуючою поверхнею, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей в морфологічній характеристиці ушкоджень, до яких може належати взута нога дорослої людини чи іншим(и) предметом (ами), що мають подібні властивості, наніс ОСОБА_11 не менше 4 ударів в область живота.

Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 108 від 22.01.2019 року, тілесні ушкодження у вигляді синця та садна по середньо-підпаховій лінії з лівої сторони в ділянці попереку: 4 крововиливів в м`які тканини живота; закритої тупої травми живота - розриву брижі тонкого кишківника з пошкодженням брижової артерії, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 вивів ОСОБА_11 із приміщення сторожки на вулицю. Однак, внаслідок отриманих травм, що спричинили крововилив до черевної порожнини ОСОБА_11 близько 400 мл крові, стан ОСОБА_11 різко погіршився, що позбавило його можливості виконувати цілеспрямовані дії.

Спроби ОСОБА_8 примусити ОСОБА_11 підвестись із землі не вдались, після чого він перетягнув його ближче до входу в кімнату сторожки та залишив лежати на землі. Біля 11 години, за порадою ОСОБА_12 , ОСОБА_8 вирішив забрати ОСОБА_11 з вулиці та завести його до приміщення сторожки. Підійшовши до ОСОБА_11 , ОСОБА_8 намагався підняти його, щоб завести в кімнату сторожки, однак останній не підводився із землі. Тоді ОСОБА_8 спробував підняти ОСОБА_11 та, взявши за дві руки, тягнув на себе. Проте йому це не вдавалось та, повторюючи дані спроби декілька разів, він, піднімаючи ОСОБА_11 , потім відпускав на землю. В подальшому, обурившись поведінкою ОСОБА_11 , з метою примусити останнього підвестись, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до нього із лівого боку та продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ще один удар носком взутої в шкіряний туфель ноги в область тулуба зліва. Після цього перейшов на праву сторону від ОСОБА_11 та наніс йому ще біля чотирьох ударів носками обох ніг, взутих в туфлі, по тулубу із правого боку.

Близько 12 години ОСОБА_13 , дізнавшись від ОСОБА_12 про те, що її чоловік в непритомному стані знаходиться на території молокоприймального пункту, прибігла до сторожки, де побачила, що чоловік лежить біля купи піску, а біля нього стоїть ОСОБА_8 . При цьому, чоловік вже не подавав ознак життя. З допомогою ОСОБА_8 вони перетягнули ОСОБА_11 в середину сторожки. На прохання ОСОБА_13 подзвонити та повідомити про подію сина, ОСОБА_8 відмовився, після чого закрив двері, взяв свою сумку та намагався залишити територію молокоприймального пункту. У вказаному місці ОСОБА_11 , внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення, помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №108 від 22.01.2019 у ОСОБА_11 встановлено наявність тілесних ушкоджень у вигляді синця та садна на волосяній частині голови, на границі тім`яних та потиличної ділянок, дещо вліво від середньої лінії; синець та садно по середньо-підпаховій лінії з лівої сторони в ділянці попереку та крововиливи в м`які тканини живота (4 штуки): закрита тупа травма живота - розрив брижі тонкого кишківника з пошкодженням брижової артерії, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Всі ушкодження виникли за короткий проміжок часу перед настанням смерті від дії тупого - твердого предмету(ів), з обмеженою контактуючою поверхнею, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей в морфологічній характеристиці ушкоджень, до яких належать взута нога дорослої людини, інші предмети, що мають подібні властивості.

Утворення ушкоджень на волосяній частині голови не виключає можливості утворення їх при падінні з висоти власного зросту.

Розрив брижі тонкого кишківника з пошкодженням брижової артерії міг утворитися в результаті прямої дії на передню черевну стінку, тобто удару в живіт. Даний факт не виключає того, що на момент отримання травми ОСОБА_11 знаходився в лежачому положенні. Враховуючи кількість та розташування ушкоджень, судово-медичний експерт дійшов висновку про те, що ОСОБА_11 було нанесено не менше чотирьох ударів.

Враховуючи наявність абдомінальної травми, її вираженість, важкість, кількість крововтрати, можна припустити, що з моменту травми до настання смерті пройшло від однієї до півтори години, під час яких виконувати цілеспрямовані дії малоймовірно.

Розрив брижі тонкого кишківника з пошкодженням брижової артерії спричинив масивну внутрішню кровотечу і ускладнився комбінованим травматичним та геморагічним шоком.

Абдомінальна травма - крововиливи у м`які тканини живота, розрив брижі тонкого кишківника з пошкодженням судин, за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення. Дана травма стоїть у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_11 настала від отриманої ним закритої тупої травми живота - розриву брижі тонкого кишківника з пошкодженням брижової артерії, що спричинило масивну внутрішню кровотечу і ускладнилось комбінованим травматичним та геморагічним шоком.

При судово-токсикологічному дослідження крові трупа виявлено етиловий спирт в концентрації 3,9 %о, що відповідає тяжкому отруєнню алкоголем.

Вимоги апеляційної скарги прокурора Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_6 мотивовано тим, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому, не повністю врахував ступінь тяжкості скоєного правопорушення, ставлення до вчиненого злочину та особу винного і призначив ОСОБА_8 покарання, яке є явно несправедливе внаслідок м`якості.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_8 характеризується задовільно, не працює, матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином не відшкодував, критичну оцінку своїй злочинній поведінці не надав, суспільну небезпеку вчиненого злочину не усвідомив, виправити ситуацію. що склалась, не бажав.

Крім того, відсутні обставини, які могли б пом`якшити призначене покарання та наявна обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_14 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги як доказ висновок спеціаліста з судової експертизи ДСУ «Головне бюро СМЕ МОЗ України» від 21.06.2021 № 286/21. У висновку спеціаліст зазначив, що при проведенні експертиз у висновку експерта № 108 та висновку експертів № 3-К науково не обґрунтовано, яке саме із виявлених тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_11 знаходиться у причинному зв`язку з його смертю, не враховано його стан алкогольного сп`яніння та патологічні зміни підшлункової залози, що могло вплинути на фізичний стан потерпілого та призвести його до ненасильницької смерті, не встановлено часу смерті ОСОБА_11 . Захисник вважає, що неврахування науково обґрунтованих роз`яснень спеціаліста позбавило можливості суду об`єктивно оцінити докази.

За клопотанням сторони захисту судом було призначено повторну комісійну судово-медичну експертизу для вирішення протиріч, однак через знищення гістологічного матеріалу у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання проведення експертизи не видалось можливим. Отже, захисник вважає, що протиріччя висновків експертів не були усунуті.

Окрім цього, захисник зазначає, що обвинувачений ніяких ударів ОСОБА_11 не наносив, лише штурхав його та хлопав по обличчю, оскільки потерпілий був не при свідомості.

Крім того звертає увагу на те, шо за результатами проведення негласних слідчих дій інформації щодо причетності ОСОБА_8 до скоєння протиправних дій не отримано.

Звертає увагу захисник і на те, що судом не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_8 з приводу того, що син ОСОБА_11 - ОСОБА_15 бив батька в приміщенні сторожки, після чого у ОСОБА_11 текла кров із носа, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Судом не взято до уваги як доказ висновок спеціаліста з судової експертизи ДСУ «Головне бюро СМЕ МОЗ України» від 21.06. 2021 року за № 286/21,згідно якого спеціалістом було надано наукове обгрунтування щодо не встановлення причин смерті ОСОБА_11 , наявність альтернативи причини смерті внаслідок хронічного захворювання зазначеного у висновку судово-медичних експертиз, відсутність експертного дослідження можливості смерті ОСОБА_11 із причин не пов`язаних із отриманими ним тілесних ушкоджень, на мою думку, суд мав врахувати науково обгрунтовані роз`яснення спеціаліста, надати їм належну оцінку у вироку суду.

Захисник звертає увагу на те, що ним під час розгляду справи судом зверталася увага суду на наведені та інші обставини/протиріччя, але не ставилося питання про визнання висновків судово-медичних експертиз недопустимими доказами оскільки експертизи проведені у відповідності до вимог чинного законодавства, разом із наведеними помилками містять докази, які не викликають сумніву.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, вказав на істотні порушення КПК України, оскільки судом не вжито заходів щодо перевірки заяв обвинуваченого про застосування недозволених методів під час досудового розслідування, захисника ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу, відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав думку свого захисника, обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора, захисника, перевіривши матеріли кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарги прокурора підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно дост.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З матеріалів провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 , пояснював, що в поліції його добу тримали, вночі прикували до батареї, ніяких показань він не давав, вранці його почали бити, наділи шолом, били дубинкою, казали нікому не розказувати. Про застосування фізичної сили, працівниками поліції, захиснику, наданого під час досудового слідства, не скаржився, прокурору говорити не хотів, бо боявся. В подальшому його відвезли до Тульчина в ІТТ, там питали, що це за синці, в Тульчині його фотографували.

Суд першої інстанції незважаючи на доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування щодо нього незаконних методів ведення досудового розслідування, протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 грудня 2018 року, відповідно до якого в ході застосування НСРД в рамках КП 0000422 від 19.11.2018, метою документування причетності у вчиненні злочинів ОСОБА_8 , аудіо-, відео контролю місця - камери ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУНП у Вінницькій області , згідно якого інформації щодо причетності ОСОБА_8 до скоєння протиправних діянь не отримано, не вжив заходів для проведення належної перевірки таких доводів, шляхом ініціювання офіційного розслідування уповноваженим органом

Колегія суддів, перевіривши судове рішення, вважає, що суд першої інстанції формально розглянув кримінальне провадження щодо особи, порушивши гарантоване право на об`єктивний і неупереджений розгляд справи.

У контексті допустимості відомостей, отриманих від особи, яка заявляє про факт поганого поводження з боку представників держави, необхідно враховувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Особа, яка робить таку заяву, має повідомити фактичні обставини поводження з нею і надати їм певне підтвердження або, якщо це неможливо з об`єктивних причин, інформацію, яка дасть можливість її перевірити й отримати підтвердження заяви. Хоча на заявника не може покладатися надмірний тягар обґрунтування заяви, однак він має надати інформацію, яка хоча б prima facie (з першого погляду) давала підстави для висновку про те, що погане поводження могло мати місце (див., наприклад, рішення від 15 жовтня 2019 року у справі «Dmitriy Valentinovich Goryanoy against Ukraine» № 54630/13, § 27-29).

Водночас, виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, необхідно провести ефективне офіційне розслідування (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Kobets v. Ukraine» № 16437/04, § 51).

Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилося, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим, що не було дотримано судом під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_18 .

Перевірка доводів засудженого щодо застосування до нього недозволених методів ведення слідства має суттєве значення, і формальний підхід до їх перевірки є неприпустимим.

Враховуючи викладене, нездійснення належної перевірки доводів ОСОБА_8 щодо застосування до нього психічного і фізичного тиску свідчить про незабезпечення реалізації конкретного права особи як процесуальної гарантії справедливого судового розгляду.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2024 року у справі справа № 379/261/18, провадження № 51-6068км23, згідно якої нездійснення належної перевірки доводів засудженого щодо застосування до нього психічного і фізичного тиску свідчить про незабезпечення реалізації конкретного права особи як процесуальної гарантії справедливого судового розгляду

Також колегія суддів зазначає, що за правовою позицією Конституційного Суду, викладеною в його рішенні від 20.10.2011 №12-рп/2011, положення першого речення ч.3 ст.62 Основного Закону «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» слід розуміти так, що обвинувачення в скоєнні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених законом «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені судом першої інстанції порушення, які перешкодили ухвалити законне, обгрунтоване рішення та є істотними порушеннями кримінального процесуального закону відповідно до вимог ст. 412 КПК України.

Згідно із ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме п.2, п.10 ч.1ст. 7 КПК України та ст.9, ст.17 КПК України, відповідно до яких верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини служать гарантією правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, є підгрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні процесуальних правовідносин, приймаючи до уваги, що КПК України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги, враховуючи те, що до підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять порушення встановлені під час апеляційного розгляду, однак в межах повноважень суду апеляційної інстанції вони не можуть бути усунуті, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирок відносно ОСОБА_8 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно ретельно перевірити доводи ОСОБА_8 про застосування щодо нього незаконних методів досудового розслідування, вжити заходів для проведення відповідної перевірки зазначених доводів у порядку, передбаченому ст. 214 КПК, з прийняттям відповідного процесуального рішення уповноваженим органом, після чого з додержанням вимог кримінального процесуального закону, Конвенції, практики Європейського суду з прав людини ухвалити законне, обґрунтоване і належним чином вмотивоване рішення.

При цьому, доводи, які містяться в апеляційних скаргах захисника, прокурора, колегія суддів не перевіряє, зважаючи на положення ст. 415 ч. 2 КПК України, якою апеляційному суду, при призначенні нового розгляду у суді першої інстанції, заборонено вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції , -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Апеляційну скаргу захисника задоволити.

Вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 24.07.2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України скасувати .

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4