УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000377 від 24.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000377 від 24.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , достовірно знаючи про військову агресію збройних сил російської федерації та введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 №2102-ІХ, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022, строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 07 серпня 2024 року № 3564-ІХ «Про продовження строку воєнного стану в Україні», тобто до 09 листопада 2024 року, в травні 2024 року більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому місці, діючи з корисливих мотивів, вступили в злочинну змову між собою та розробивши єдиний план своїх злочинних дій за наступних обставин.

Так, 18.05.2024 приблизно о 09 год. 30 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 будучи об`єднаним спільним злочинним умислом з ОСОБА_11 , спрямованим на незаконне збагачення чужим майном шляхом вимагання, діючи умисно, в умовах воєнного стану переслідуючи корисливий мотив, зателефонував на мобільний номер телефона ОСОБА_7 та повідомив, що в даний час знаходиться в його квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить останньому на праві спільної власності розміром частки 3/4. Також, ОСОБА_9 в розмові повідомив, що він є співвласником даної квартири (спільна часткова 1/8) та в примусовому тоні наказав ОСОБА_7 приїхати до місця проживання.

Того ж дня, близько 15 год. 00 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 разом з своєю дружиною ОСОБА_8 , прибули до свого місця проживання, а саме до квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в якій перебував ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . В ході розмови, діючи спільно, попередньо узгодженого злочинного плану, ОСОБА_9 пред`явив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме викупу спільної часткової власності (1/8) квартири, що перебуває у його власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за грошові кошти у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, що значно перевищує ринкову вартість вказаної частини квартири або продати спільну часткову власність (3/4) вказаної квартири, що належить ОСОБА_7 , за грошові кошти у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, що значно менше ринкової вартості. Вказана вимога, супроводжувалась психологічним тиском, погрозою заподіяння тілесних ушкоджень, обмеження прав, свобод потерпілих, які сприймали як реальні.

Далі, 20.05.2024 близько 16 год. 30 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , де під час розмови з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , черговий раз пред`явили останнім незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме викупу спільної часткової власності (1/8) квартири або продажу спільної часткової власності (3/4), яка супроводжувалась психологічним тиском, погрозою заподіяння тілесних ушкоджень, обмеження прав, свобод потерпілих та близьких родичів. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 покинули приміщення вказаної квартири.

Продовжуючи спільний злочинний умисел, 30.07.2024 близько 17 год. 14 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_9 та ОСОБА_11 прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 . де під час розмови з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , черговий раз пред`явили останнім незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме, викупу спільної часткової власності (1/8) квартири або продажу спільної часткової власності (3/4) квартири, яка супроводжувалась психологічним тиском, погрозою заподіяння тілесних ушкоджень, обмеження прав, свобод потерпілих та близьких родичів. Демонструючи реальність своїх намірів та погроз, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_7 один удар по обличчю та один удар в область лівого плеча, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження. Далі, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 розпочали пошкоджувати майно потерпілих, а саме меблі та електронну техніку. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 покинули приміщення вказаної квартири.

Далі, 09.08.2024 близько 11 год. 30 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 прибув до квартири, що розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , де під час розмови з ОСОБА_8 , черговий раз пред`явив останнім незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме, викупу спільної часткової власності (1/8) квартири або продажу спільної часткової власності (3/4) квартири, яка супроводжувалась психологічним тиском, погрозою заподіяння тілесних ушкоджень, обмеження прав, свобод потерпілих та близьких родичів. Демонструючи реальність своїх намірів та погроз, ОСОБА_9 тримаючи в руках балон з речовиною подразнюючої дії та розпилив вказану речовину в квартирі в сторону ОСОБА_8 .

Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зволікали із виконанням незаконної вимоги, 13.08.2024 близько 13 год. 30 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи спільно, за допомогою акумуляторної кутової шліфувальної машини відкрили вхідні двері вказаної квартири. Скориставшись відсутністю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , демонструючи реальність своїх намірів та погроз пошкодили електрощит розподілу електроенергії, меблі та побутові предмети, чим обмежили її конституційні права, передбачені статтею 32 Конституції України, зокрема: право на особисте життя - що виразилось у втручанні в життя, порушення нормального звичного ритму вказаного життя, завдання стресу, психологічного тиску та переживання.

Далі, 17.08.2024 близько 15 год. 43 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи спільно, за допомогою акумуляторної кутової шліфувальної машини відкрили вхідні двері вказаної квартири. Скориставшись відсутністю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , демонструючи реальність своїх намірів та погроз демонтували розетки в квартирі, пошкодили газову колонку, холодильник, пральну машину, електричний чайник, особисті речі, чим обмежили її конституційні права, передбачені статтею 32 Конституції України, зокрема: право на особисте життя - що виразилось у втручанні в життя, порушення нормального звичного ритму вказаного життя, завдання стресу, психологічного тиску та переживання. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 покинули приміщення вказаної квартири.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 20.08.2024 близько 14 год. 30 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи спільно, зайшли в приміщення вказаної квартири. Скориставшись відсутністю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , демонструючи реальність своїх намірів та погроз пошкодили запальничкою одяг потерпілих, меблі, особисті речі, чим обмежили її конституційні права, передбачені статтею 32 Конституції України, зокрема: право на особисте життя - що виразилось у втручанні в життя, порушення нормального звичного ритму вказаного життя, завдання стресу, психологічного тиску та переживання. Далі, того ж дня, близько 14 год. 50 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, до вказаної квартири зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У подальшому, вході розмови ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , черговий раз пред`явили потерпілим, незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме, викупу спільної часткової власності (1/8) квартири або продажу спільної часткової власності (3/4) квартири, яка супроводжувалась психологічним тиском, обмеження прав, свобод потерпілих. Демонструючи реальність своїх намірів та погроз, ОСОБА_11 наніс один удар ОСОБА_12 в область лівого плеча, після чого ОСОБА_9 тримаючи в руках балон з речовиною подразнюючої дії розпилив вказану речовину в обличчя останнього. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 покинули приміщення вказаної квартири.

Далі, 21.08.2024 близько 16 год. 20 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , де під час розмови з ОСОБА_8 , черговий раз пред`явили останнім незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме, викупу спільної часткової власності (1/8) квартири або продажу спільної часткової власності (3/4) квартири, яка супроводжувалась психологічним тиском, погрозою заподіяння тілесних ушкоджень, обмеження прав, свобод потерпілих та близьких родичів. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 покинули приміщення вказаної квартири.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 26.08.2024 близько 14 год. 20 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи спільно, зайшли в приміщення вказаної квартири. Скориставшись відсутністю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , демонструючи реальність своїх намірів та погроз, використовуючи акумуляторний шуруповерт та шурупи, прикрутили двері кухні санвузлу та туалету до дверної коробки, позбавивши потерпілим доступ до користування вказаними приміщеннями, чим обмежили її конституційні права, передбачені статтею 32 Конституції України, зокрема: право на особисте життя - що виразилось у втручанні в життя, порушення нормального звичного ритму вказаного життя, завдання стресу, психологічного тиску та переживання. В цей час, до вказаної квартири зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У подальшому, вході розмови ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , черговий раз пред`явили потерпілим, незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме, викупу спільної часткової власності (1/8) квартири або продажу спільної часткової власності (3/4) квартири, яка супроводжувалась психологічним тиском, обмеження прав, свобод потерпілих.

Далі, о 14 год. 41 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , затриманий працівниками правоохоронних органів за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимогі вчинення будь-яких дій майнового характеру, з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб (вимагання) за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

27 серпня 2024 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Червоне, Барського району, Вінницької області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України тобто у вимогі вчинення будь-яких дій майнового характеру, з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб (вимагання) за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- Протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 від 24.07.2024;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25.07.2024;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25.07.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 31.07.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 31.07.2024;

- Висновком експерта № 618 від 01.08.2024;

- Протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 31.07.2024;

- Протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 31.07.2024;

- Протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_9 ;

- Повідомлення про підозру ОСОБА_9 ;

- Іншими доказами у кримінальному провадженні.

Під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому діянні. Так, санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Також, має місце ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів чи відмови від давання показів, крім того слід зауважити, що одним із свідків являється його знайома.

Також є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід врахувати такі обставини:

1.ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, загрожує покарання у виді позбавлення волі;

2.ОСОБА_9 не являється інвалідом, відсутні тяжкі хвороби;

3.ОСОБА_9 самостійно не утримує недієздатних або обмежено дієздатних осіб, малолітніх дітей;

4.ОСОБА_9 є повнолітньою, дієздатною, працездатною особою, не похилого віку;

5.Будь-які можливості для звільнення ОСОБА_9 , від кримінальної відповідальності або кримінального покарання на даній стадії кримінального провадження не встановлені.

При цьому, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Застава не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним впливу на учасників кримінального провадження.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у нашому випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

При обранні запобіжного заходу враховується тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

За таких обставин, враховуючи те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку не зможе запобігти зазначеним вище ризикам, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суду повідомили, що між ними та ОСОБА_9 існує спір про право власності на квартиру, у зв`язку з чим виникають конфлікти.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати до ОСОБА_9 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням або визначити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділенням Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000377 від 24.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

27 серпня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України тобто у вимогі вчинення будь-яких дій майнового характеру, з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб (вимагання) за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідивши надані докази, матеріали кримінального провадження № 0000377, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого правопорушення та можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також існує ризик, впливу на свідків та потерпілого, з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, свідчення яких мають важливе значення для встановлення усіх обставин кримінального провадження, тому існує ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного (не працює, не одружений, раніше не судимий), стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В цей же час, згідно з ч. 4 цієї статті слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки відповідно до змісту вказаної норми це є правом, а не обов`язком слідчого судді або суду, кожний такий випадок слід розглядати окремо крізь призму конкретних обставин, викладених в повідомленні про підозру в сукупності з даними про особу підозрюваного.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою №40107/02 від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80, за скаргою №20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнав порушення конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Зваживши наявність встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обставин, визначених ст. 178 КПК України, а саме стан здоров`я підозрюваного, відсутність судимостей та його процесуальну поведінку під час розгляду клопотання, надання показів, пояснення потерпілих, слідчий суддя вважає можливим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави в сумі 300 000 грн., оскільки внесення застави в такому розмірі зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , відомості про його майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 300 000 (триста тисяч) грн., яка здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 26.08.2024 по 24.10.2024 включно.

Одночасно визначити заставу в сумі 300 000 (триста тисяч) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматись від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя