Номер провадження: 11-кп/813/1003/24
Справа № 501/3468/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000418 від 21.05.2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (код НОМЕР_1 ) уродженця села Верхні Становці, Вашківського району, Чернівецької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року ОСОБА_7 визнаний винним у скоєні злочину передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3875 грн. 42 коп.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня проголошення вироку.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження.

Оскарженим вироком встановлено, що 21 травня 2021 року в 13.35 годин, в світлий час доби, без опадів, при сухому дорожньому покритті, водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем "TOYOTA COROLLA" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить його дружині ОСОБА_10 , маючи при собі відповідний реєстраційний документ на вказаний автомобіль, під час руху заднім ходом по проїзній частині АДРЕСА_3 у напрямку до вул. Ізмаїльська, м.Чорноморськ, маючи реальну і об`єктивну можливість, перед початком руху, для забезпечення безпеки руху звернутися за допомогою до інших осіб, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку та перешкоду для свого руху у вигляді пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на той час рухалась у темпі повільного кроку по проїзній частині вищевказаної вулиці, вздовж задньої частини вказаного автомобілю, з права наліво, відповідно до розташування автомобіля, та діючи з необережності у виді злочинної самовпевненості, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, водій ОСОБА_7 не вжив належних і своєчасних заходів, в порушення пунктів 10.1. та 10.9. Правил дорожнього руху України, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого, здійснивши рух заднім ходом, створив небезпеку для пішохода ОСОБА_11 та допустив наїзд на неї задньою лівою кутовою частиною керованого ним автомобілю.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 було спричинене тілесне ушкодження у вигляді закритого підголовчатого перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, яке спричиняє тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.п. 2.2.2 і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Водій автомобілю "TOYOTA COROLLA" реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 , маючи реальну, об`єктивну і технічну можливість належно виконати вимоги пунктів 10.1. та 10.9. Правил дорожнього руху України, запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди наїзду керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_11 , грубо порушив вимоги зазначених пунктів Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п.10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Допущенні водієм ОСОБА_7 порушення вимог пунктів 10.1. та 10.9. Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст. 286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілої середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 та прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.

Прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_12 у своїй апеляційній скарзі просив скасувати вирок в частині призначення покарання, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 3875 грн. 42 коп.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке є обов`язковим.

Захисник ОСОБА_8 у свої апеляційній скарзі просив скасувати вирок в частині призначення покарання, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38250 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами та виключити із резолютивної частини оскарженого вироку абзац 4 «Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня проголошення вироку».

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, порушив приписи ст. 51 КК України та не застосував ч.1 ст. 69 КК України, звільняючи його від призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, до початку апеляційного розгляду на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальностіна підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Своє клопотання мотивував тим, що вирок не набрав законної сили та з дня вчинення кримінального правопорушення минуло три роки.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_6 також не заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату та час судового засідання була сповіщена належним чином, із заявами та клопотаннями на адресу апеляційного суду не зверталась.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Мотиви апеляційного суду

Статтею 2 КПК передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Строк давності це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як установлено з матеріалів кримінального провадження інкримінований ОСОБА_7 злочин був вчинений 21 травня 2021 року.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

За приписами ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Дані про те, що ОСОБА_7 ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий нетяжкий, тяжкий чи особливо тяжкий злочин, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

За таких обставин строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не зупинялись та не переривались.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину минуло понад три роки, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому апеляційним судом були роз`ясненні обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України і обвинувачений погодився з такими підставами для закриття кримінального провадження і не наполягав на розгляді кримінального провадження в загальному порядку

Положеннями п.1) ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 , частково задовольнити апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_13 , вирок суду першої інстанції скасувати, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Керуючись статтями 284, 288, 404, 405, 407, 409, 417, 419, 532 КПК України, ст.49 КК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами скасувати.

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку з закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000418 від 21.05.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.1) ч.2 ст.284 КК України в зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати у розмірі 3875 грн. 42 коп. віднести на рахунок держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4