В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252 від 03.05.2024, відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , пенсіонерки, з професійно-технічною освітою, розлученої, не судимої,

- за обвинуваченням у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст.185 КК України,

також за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 03.05.2024 в період часу з 12:36 до 12:40 перебувала в магазині «М`ясний майстер» ТОВ «М`ясний майстер», що розташований за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, місто Жмеринка, вул. Шевченко, буд. 2/В , де мала придбати продукти харчування. Знаходячись в торгівельному павільйоні вказаного магазину у черзі до каси № 3, в 12:37 ОСОБА_3 побачила як ОСОБА_5 , яка стояла попереду, придбавши товар відійшла з ним до виходу, залишивши свій гаманець на скляній вітрині біля каси. В цей момент у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на незаконне заволодіння вказаним гаманцем. В подальшому, цього ж дня о 12:38, реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, в період дії воєнного стану в Україні (введеного на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3564-X від 06.02.2024), ОСОБА_3 взяла із вітрини вказаний гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2439 гривень, 200 євро, що, відповідно до курсу НБУ становить 8461,96 грн та п`ять банківських карток, після чого таємно для відвідувачів і працівників магазину, викравши, поставила його до своєї сумки.

У подальшому ОСОБА_3 разом із викраденим майном залишила місце вчинення злочину та розпорядилася ним на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 10900,96 гривень.

II. Стаття (частина) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 визнається судом винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Такого висновку суд дійшов з огляду на викладене нижче.

III. Позиція обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що правопорушення вчинила за вищезазначених обставин. З часом, місцем вчинення злочину, кількістю та вартістю викраденого згодна. Так, дійсно 03.05.2024 в період часу з 12:36 до 12:40, перебуваючи в магазині « М`ясний майстер », що розташований в місті Жмеринка, по вул. Шевченка, в торгівельному павільйоні вказаного магазину взяла гаманець потерпілої, яка забула його на скляній вітрині, та принесла до себе до дому, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2439 гривень, 200 євро, та п`ять банківських карток. В послідуючому усі речі на вимогу працівників поліції їм видала. Заявила, що у вчиненому розкаюється.

IV. Позиція потерпілих.

Потерпіла ОСОБА_5 , належним чином повідомлений про місце, день та час судового засідання, в судове засідання не з`явивсь без повідомлення причин.

Тому суд, керуючись ст. 325 КПК України, розгляд кримінального провадження провів за відсутності потерпілої.

V. Позиція суду щодо порядку розгляду справи.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас, відповідно до частин 1 та 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч. 6 цієї статті, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_3 під час судового розгляду в повному обсязі визнала свою винуватість в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, прокурор ОСОБА_4 вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись лише допитом обвинуваченої, дослідженням характеризуючи даних відносно обвинуваченої та документів щодо судових витрат та речових доказів. Обвинувачена з такою позицією прокурора погодилась.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обмежився лише допитом обвинуваченої та дослідженням характерезуючих даних на обвинувачену, а також документів щодо судових витрат та речових доказів.

При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинувачену, вивчивши матеріали справи, що характеризують особу обвинувачену, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

VI. Обставини які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд визнає щире каяття. Обставин, які б обтяжували її покарання, судом не встановлено.

VII. Мотиви призначення покарання.

Кримінальні правопорушення у вчиненні якого визнається винуватою обвинувачена, згідно ст. 12 КК України кваліфікуються як тяжкий злочин.

Щодо особи обвинуваченої, ОСОБА_3 за місцем проживання характерезується позитивно, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває та за лікуванням не звертався, раніше не судима (а.с.31-35).

Як вбачається із досудової доповіді Жмеринського РВ з питань пробації, ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, її виправлення без ізоляції від суспільства можливе (а.с.22-24).

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченою, особу винної та наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують її покарання, а також беручи до уваги те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, враховуючи позицію прокурора прийшов до висновку, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованої статті, звільнивши від його відбування з випробувальним терміном у відповідності до статті 75 КК України, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених статтею 76 КК України. Оскільки на думку суду, за встановлених обставин, а також враховуючи позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченої, таке покарання буде відповідати його загальній меті та справедливим, а застосування реального відбування позбавлення волі, наразі є недоцільним.

VIII. Рішення щодо речових доказів.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, скасувавши заходи забезпечення застосовані ухвалами слідчих суддів від 08.05.2024 та 20.05.2024 (а.с.29, 36-40).

IX. Рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Процесуальні витрати відсутні.

Х. Запобіжний захід.

Запобіжний захід не оберався.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 369, 373, 374 КПК України, Суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою та призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення, виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до пунктів 1 і 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на неї обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку відраховувати з часу ухвалення вироку.

Заходи забезпечення застосовані ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.05.2024 та 20.05.2024 у виді накладення арешту на речові докази - скасувати.

Речові докази, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - чорний лаковий гаманець (спецпакет НПУ INZ 2019618) повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Грошові кошти та банківські картки передані потерпілій ОСОБА_5 згідно розписки, залишити у її розпорядженні.

Відеозапис з камер спостереження та товарні чеки залишити при матеріалах кримінального провадження

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7