ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

-головуючого судді ОСОБА_1

-при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000068, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 травня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.),

за участі сторін та інших учасників кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_4

-захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Внаслідок збройної агресії з боку Російської Федерації військовослужбовцями збройних сил РФ у лютому 2014 року встановлено ефективний контроль, як над територією Автономної Республіки Крим, так і за діяльністю розташованих там органів влади. Тобто РФ, відповідно до ст. 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаагської конвенції «IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907, здійснено тимчасову окупацію вказаної території України.

Крім того, згідно із статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави. При цьому, як акт агресії незалежно від оголошення війни, кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014, тимчасово окупована РФ територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ч.?6 ст.?17 Конституції України, на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Так, наприкінці лютого 2014 року, точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя із числа осіб, які прихильно ставились до питання приєднання Автономної Республіки Крим та міста Севастополя до РФ, в тому числі і за рахунок досвідчених військових та інших осіб, у порушення ч.?6 ст.?17 Конституції України, почали створюватись непередбачені Конституцією та законами України збройні формування, метою яких надання підтримки проросійськи налаштованим рухам та партіям, що діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та сприяння військовим підрозділам збройних сил РФ у вчиненні дії по встановленню контролю над територією Кримського півострову, а також над органами виконавчої та законодавчої влади Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

На території м. Сімферополя невстановленими органом досудового розслідування особами створено та розпочало діяльність незаконне збройне формування «Самооборона Криму». Вказане формування мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також за сприяння представників спецслужб та військових РФ було озброєно вогнепальною зброєю.

У кожному структурному підрозділі не передбаченого законодавством збройного формування «Самооборона Криму», ставились завдання щоденної діяльності, які полягали в здійсненні методами військових операцій силової підтримки військових армії РФ, придушення організованого опору проукраїнські налаштованого населення на території півострову Крим, депортації населення з АР Крим, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, нападі на підприємства, установи, організації, громадян. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та Кримського півострову та мало загальну координацію керівництва.

При цьому, незаконне збройне формування «Самооборона Криму» діяло у тісній співпраці з російською ФСБ і російською армією, яка видала зброю членам вказаного незаконного збройного формування. Останні діяли на підтримку російських військ, приймали участь у блокаді українських військових частин, здійснювали спільні чергування на укомплектованих зброєю блокпостах. Ополченці, які входили до складу «Самооборони Криму», з метою недопущення проукраїнської пропаганди і протестів проти засилля російських військ на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, захоплювали українських військовослужбовців, журналістів та активістів і передавали їх російським військовим.

Знаючи про початок діяльності не передбаченого законами України збройного формування «Самооборона Криму», громадянин України ОСОБА_3 , діючи умисно, сприяючи армії РФ в окупації та подальшому відділенні території кримського півострова від України, усвідомлюючи незаконність створення вказаного формування, з метою участі у його діяльності, та у нападі на підприємства, установи, організації, після співбесіди з «лідерами» незаконного збройного формування « Самооборона Криму », ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками учасника вказаного збройного формування, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених законодавством України, розуміючи роль та мету діяльності, 23.02.2014р. в м. Сімферополь, АР Крим, вступив до вказаної організації. При цьому, він був призначений на посаду командира « 5-й роты Самообороны Крыма », і до його обов`язків входило загальне керівництво підлеглими йому бійцями у складу вказаної роти.

У подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою зміни меж території України, спільно із іншими членами «Самооборони Криму», виконуючи вказівки вищестоящих керівників організації, надавав допомогу РФ та військовим РФ, які незаконно діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Так, у період з 23.02.2014р., ОСОБА_3 організовував діяльність очолюваної ним роти по виконанню завдань щодо охорони мітингів проросійських сил та захоплення адміністративних будівель на території м. Сімферополь Автономної Республіки Крим.

26.02.2014р. ОСОБА_3 прибувши до адміністративної будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де проводився мітинг на підтримку територіальної цілісності і недоторканості України, діючи умисно, з метою недопущення впливу учасників мітингу на діяльність депутатів ВР АР Крим, надав вказівку бійцям «5-й роты Самообороны Крыма» прибути за вказаним місцем, яка незаконно мала на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, та здійснити їх розстановку по периметру адміністративної будівлі, і в подальшому, надав вказівку бійцям « 5-й роты Самообороны Крыма » здійснити розгін «про-українськи» налаштованого населення та захопити приміщення адміністративної будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

ОСОБА_3 здійснював тривале керівництво бійцями «5-й роты Самообороны Крыма» та приймав активну участь у діяльності вказаного незаконного збройного формування та наданні допомоги військовослужбовцям збройних сил країни агресора.

В подальшому ОСОБА_3 нагороджений представниками окупаційної влади медаллю «За защиту Крыма».

Крім цього, ОСОБА_3 , з метою вчинення умисних дій, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, будучи громадянином України, перебуваючи у м. Сімферополі, 23.02.2014р. вступив у ряди незаконного збройного формування під назвою « Самооборона Криму ». При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_3 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Однак, незважаючи на це, діючи свідомо, займаючи посаду командира «5-й роти» незаконного збройного формування « Самооборона Криму », керував діяльністю підлеглих йому бійців по утриманню контролю над будівлею Верховної Ради Автономної Республіки Крим після її захоплення спецпризначенцями збройних сил Російської Федерації. Вказані дії, спільно із діями інших загонів, що діяли у складі незаконного збройного формування «Самооборона Криму», сприяли тому, що 27 лютого 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском проросійських політичних сил, які представляла політична партія « Русское Единство », та з врахуванням того, що депутати до приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим були доставлені силою загонами самооборони, та наявністю у приміщенні будівлі парламенту озброєних військових, прийняла рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

ОСОБА_3 , будучи командиром «5-ї роти» незаконного збройного формування « Самооборона Криму », за попередньою змовою з іншими учасниками вказаного НЗФ, з метою виконання поставлених окупаційною владою завдань, зокрема забезпечення охорони громадського порядку, взяття під охорону об`єктів цивільної інфраструктури, державних підприємств, створення блокпостів у різних населених пунктах на території Автономної Республіки Крим та чергування на них, здійснення контролю за функціонування залізничних вокзалів, аеропортів, державних відомчих установ, серед яких Рада Міністрів АР Крим, Верховна Рада АР Крим, прокуратура АР Крим, а також блокування діючих військових частин Збройних Сил України.

Крім цього, ОСОБА_3 , як командир 5 роти незаконного збройного формування організовував охорону та забезпечення проведення 16 березня 2014 року так званого «референдуму» на виборчих дільницях на території Автономної Республіки Крим з питання про входження Криму до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації.

ОСОБА_3 закликав місцевих мешканців м. Сімферополь про необхідність голосування на так званому «загальнокримському референдумі» за відокремлення Криму від України.

За діяльність у незаконному збройному формуванні ОСОБА_3 13.04.2014р. урочисто, публічно, у присутності населення м. Сімферополь, нагороджений представниками окупаційної влади медаллю «За возвращение Крыма».

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_3 , з метою вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, будучи громадянином України, перебуваючи у м. Сімферополі, 23.02.2014р. вступив у ряди незаконного збройного формування під назвою «Самооборона Криму». При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_3 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Однак, незважаючи на це, ОСОБА_3 діючи свідомо, займаючи посаду командира «5-ї роти» незаконного збройного формування « Самооборона Криму », керував діяльністю груп самооборони по утриманню контролю над будівлею Верховної Ради Автономної Республіки Крим після її захоплення спецпризначенцями збройних сил Російської Федерації. Вказані дії, спільно із діями інших загонів, що діяли у складі незаконного збройного формування «Самооборона Криму» сприяли тому, що 27 лютого 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском проросійських політичних сил, які представляла політична партія « Русское Единство », та з врахуванням того, що депутати до приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим були доставлені силою загонами самооборони, та наявністю у приміщенні будівлі парламенту озброєних військових, прийняла рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи командиром «5-ї роти» незаконного збройного формування « Самооборона Криму », спільно з іншими учасниками вказаного НЗФ, з метою виконання поставлених окупаційною владою завдань, зокрема забезпечення охорони громадського порядку, взяття під охорону об`єктів цивільної інфраструктури, державних підприємств, створення блокпостів у різних населених пунктах на території Автономної Республіки Крим та чергування на них, здійснення контролю за функціонування залізничних вокзалів, аеропортів, державних відомчих установ, серед яких Рада Міністрів АР Крим, Верховна Рада АР Крим, прокуратура АР Крим, а також блокування діючих військових частин Збройних Сил України, публічно закликав місцеве населення до вступу в ряди «ополчения», штатна чисельність якого станом на 27.02.2014р. нараховувала близько 6000 осіб, а також до збору коштів на фінансування незаконного збройного формування.

ОСОБА_3 , як командир «5-ї роти» незаконного збройного формування « Самооборона Криму » організовував охорону та забезпечення проведення 16 березня 2014 року так званого «референдуму» на виборчих дільницях на території Автономної Республіки Крим з питання про входження Криму до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації.

Крім цього, ОСОБА_3 закликав місцевих мешканців м. Сімферополь про необхідність голосування на так званому «загальнокримському референдумі» за відокремлення Криму від України.

За діяльність у незаконному збройному формуванні ОСОБА_3 13.04.2014р. урочисто, публічно, у присутності населення м. Сімферополь, нагороджений представниками окупаційної влади медаллю «За возвращение Крыма».

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи повідомленим в порядку передбаченому КПК України, про місце дату і час розгляду справи, в судові засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Зокрема, суд належно повідомляв обвинуваченого ОСОБА_3 про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в Солом`янському районному суді м. Києва в газеті «Урядовий кур`єр» та внесенням інформації на офіційному веб-сайті суду.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року (т. 1 а.с. 82).

Також відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2023 року, здійснено спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 118, 121-122).

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_3 про розпочате кримінальне провадження, здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 як підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Суд здійснив розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), що відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 із обвинуваченням не погодився, вважає вину у вчиненні інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_3 злочинах не доведеною, отримані докази ґрунтуються на припущеннях, тому просив виправдати останнього у інкримінованих йому правопорушеннях.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), а саме: в участі у складі не передбаченого законом збройного формування у нападі на підприємства, установи, організації, в умисних діях, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб та у державній зраді, діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за наведених вище обставин, доведена дослідженими судом доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, оскільки вони були зібрані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України, а саме:

- згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000068 від 04.05.2018р., було внесено відомості щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110 КК України. (том № 1, а.с. 201-203),

- рапортом старшого слідчого СВ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_7 від 26.04.2018р., яким встановлено, що в період з 23.02.2014р. на тимчасово окупованій території АР Крим діє незаконно створене збройне формування під назвою « Самооборона Криму », дії якого призвели до загибелі людей, безвісті їх зникнення та настання інших тяжких наслідків та одним з учасників якого є ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 206),

- повідомленням начальника представництва внутрішньої безпеки у м Києві та Київській області Головного управління внутрішньої безпеки 2 управління СБУ ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 10.06.2022 року, в якому зазначено, що громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 2014 року, проживаючи га території АР Крим підтримував проросійські та антиукраїнські погляди, висловлював думки проросійського характеру та відкрито підтримував політику Російської Федерації (т. 2 а.с. 120-121),

- протоколом огляду відомостей інтернет-сайту «YouTube» у загальнодоступній мережі Інтернет від 16.01.2018р., яким здійснено огляд в мережі Інтернет щодо наявності інформації про діяльність незаконно створеного збройного формування під назвою « Самооборона Криму » та знайдено відеозапис під назвою «СИМФЕРОПОЛЬ: 13 апреля 2014 (полная версия)» під відеозаписом здійснено напис «Oleg Basargin. Опубликовано: 13 апр. 2014г. Это Герои Крыма - Герои РОССИИ, эти ребята объединились в самый тяжёлый момент когда над полуостровом нависла смертельная мыслеформа угнетения населения кои считают свой родной язык - русский, иным другим «коренным населением Крыма». На 7 хвилині 15 секунді на екрані з`являється напис «13 апреля день освобождения Симферополя. 1944.2014. Официальная церемония награждения самообороны Крыма» та на 33 хвилині 22 секунді голос ведучого церемонії нагородження «Командиру 5-й роты ОСОБА_3 » та ОСОБА_10 , який є Головою так званої Республіки Крим, вручає ОСОБА_3 , який одягнутий у військову камуфляжну форму та камуфляжну кепку та має вуса, медаль «За защиту Крыма». (т. 1 а.с. 220-225),

- фототаблицею відомостей інтернет-сайту «YouTube» у загальнодоступній мережі Інтернет від 16.01.2018р., де на скрін-шоту з оглянутого відеозапису під фотознімком № 22 зображено вручення медалі «За защиту Крыма 2014» командиру «5 роти» зводного полку народного ополчення «Самооборона Криму» - ОСОБА_3 . (т. 1 а.с. 226-239),

- протоколом огляду відомостей загальнодоступної мережі Інтернет від 03.05.2018р., яким оглянуто інтернет-сайт « ІНФОРМАЦІЯ_5 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 », на якому міститься інформація про ОСОБА_3 , як зрадника батьківщини. (т. 1 а.с. 209-210),

- протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_11 особи для впізнання за фотознімками від 17.04.2018р., згідно якого свідок ОСОБА_11 на фотознімку під № 3 за рисами обличчя впізнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т. 1 а.с. 247-249),

- протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_12 особи для впізнання за фотознімками від 17.04.2018р., згідно якого свідок ОСОБА_12 на фотознімку під № 2 за рисами обличчя впізнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т. 2 а.с. 7-9),

- протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_13 особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2018р., згідно якого свідок ОСОБА_13 на фотознімку під № 2 за рисами обличчя впізнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т. 2 а.с. 21-23),

- протоколом огляду речей та документів від 05.05.2018р., яким оглянуто Інтернет-ресурс « ІНФОРМАЦІЯ_5 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 », на якому міститься інформація про ОСОБА_3 , як зрадника батьківщини, який приймав участь в т.з. «5-й роте Народного ополчения Крыма» як (командир роты) в спецоперации Росии (страна-агрессора) по захвату АР Крым». (т. 2 а.с. 24-26),

- повідомленням від 23.04.2018р. про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, тобто в участі у складі не передбаченого законом збройного формування у нападі на підприємства, установи, організації, громадян, що спричинило тяжкі наслідки. (т. 2 а.с. 27-31),

- публікаціями на офіційному сайті Національної поліції АР Крим та м. Севастополя про повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 23.04.2018р. (т. 2 а.с. 32-34),

- повідомленням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим від 28.12.2021р., відповідно до якого ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка є тимчасово окупованою територією України. (т. 2 а.с. 71),

- протоколом огляду від 28.12.2021р., відповідно до якого оглянуто Інтернет-ресурс « ІНФОРМАЦІЯ_5 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 », на якому міститься інформація про ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 82-85),

- протоколом огляду речей та документів від 17.06.2022р., відповідно до якого оглянуто публікації та інформацію, розміщену на web-сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_5 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 », на якій міститься інформація та фотознімки щодо ОСОБА_14 (т. 2 а.с. 86-94),

- повідомлення Представництва внутрішньої безпеки у м. Києві та Київській області 2 управління Головного управління внутрішньої безпеки Служби безпеки України від 17.06.2022р., відповідно до якого ОСОБА_3 має в наявності паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий Желєзнодорожним РВ Сімферополь ГУ МВС України в АР Крим. Крім того, громадянин України ОСОБА_3 з 2014 року не виїжджав за межі ТОТ АР Крим та перебуває за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . (т. 2 а.с. 129-130),

- протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_15 особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2022р., згідно якого свідок ОСОБА_15 на фотознімку під № 4 за рисами обличчя впізнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т. 2 а.с. 135-137),

- протоколом огляду речей та документів від 17.06.2022р., відповідно до якого оглянуто web-сторінку в соціальній мережі «ВКонтакте» ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), яка містить особисті анкетні дані останнього (т. 2 а.с. 138-139),

- протоколом огляду речей та документів від 17.06.2022р., відповідно до якого оглянуто публікації та інформацію, розміщену на web-сторінці в соціальній мережі «Одноклассники» ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 з якої встановлено, що останній здійснював вхід на дану сторінку 17.06.2022 року о 16год. 36хв., та на вказаній сторінці містяться фотознімки, на яких зображений ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 140-151),

- протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_16 особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2022р., згідно якого свідок ОСОБА_16 на фотознімку під № 2 за рисами обличчя впізнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т. 2 а.с. 158-160),

- протоколом огляду від 23.06.2022р., відповідно до якого за участю спеціаліста ОСОБА_17 , з метою недопущення видалення інформації, здійснено збереження сторінки з персональними даними та додатковою інформацією на громадянина України ОСОБА_3 на сторінці соціальної мережі «Одноклассники». (т. 2 а.с. 163-192),

- протоколом огляду від 24.06.2022р., відповідно до якого за участю спеціаліста ОСОБА_17 , з метою недопущення видалення інформації, здійснено збереження сторінки відео хостінгу «Ютуб», на якому розміщено відеозапис під назвою «13 04 2014 Ополченцы награждение» тривалістю 12 хвилин 34 секунди, опубліковане 23 вересня 2015 року, на якому містяться дані про нагородження ОСОБА_3 медалю «За защиту Крыма 2014». (т. 2 а.с. 193-201),

- протоколом огляду від 24.06.2022р., відповідно до якого за участю спеціаліста ОСОБА_17 , з метою недопущення видалення інформації, здійснено збереження сторінки з персональними даними та додатковою інформацією на громадянина України ОСОБА_3 на ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_9» (т. 2 а.с. 202-210),

- висновком судової портретної експертизи за № СЕ-19/111-22/24334-ФП від 04.08.2022р., встановлено, що у копії картки «СПО СК: АС « Российский паспорт на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та у фотознімках у протоколі огляду соціальної мережі «Однокрассники» від 23.06.2022 року, зокрема, у зображеннях «№ 1», «№ 5», «№ 7», «№ 8», «№ 9», «№ 10», «№ 11», «№ 13», «№ 15», «№ 16», «№ 17», «№ 18», «№ 19» зображена одна й та сама особа. (т. 3 а.с. 1-11),

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 12.07.2022 року, відповідно до якого отримано тимчасовий доступ до документів відносно ОСОБА_3 , які посвідчують його особу, а також документів щодо відкритого останнім банківського рахунку в «Приватбанку» (т. 3 а.с. 27-42),

- повідомлення від 15.09.2022р. про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), ч. 4 ст. 260 КК України, тобто в участі у складі не передбаченого законом збройного формування у нападі на підприємства, установи, організації, в умисних діях, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб та у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. (т. 3 а.с. 45-53),

- публікаціями в газеті «Урядовий Кур`єр» від 20.09.2022р. про повідомлення 15.09.2022р. ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), ч. 4 ст. 260 КК України (т. 3 а.с. 55-59),

- публікаціями на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 19.09.2022р. про виклик ОСОБА_3 для проведення слідчих (процесуальних) дій 23.09.2022 року. (т. 3 а.с. 60),

- постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_18 від 22.09.2022р., відповідно до якої ОСОБА_3 залучено захисника для здійснення захисту за призначенням. (т. 3 а.с. 62-63),

- дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві № 26-0007288 від 25.09.2022р., відповідно до якого ОСОБА_3 призначено захисника ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання прав підозрюваного. (т. 3 а.с. 64),

- повідомлення Представництва внутрішньої безпеки у м. Києві та Київській області 2 управління Головного управління внутрішньої безпеки Служби безпеки України від 27.09.2022р., відповідно до якого громадянин України ОСОБА_3 з 24.09.2017 року не здійснював перетин державного кордону України, а також адміністративної межі з тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей, а також з АР Крим, що свідчить про його постійне перебування за місцем проживання на тимчасово окупованій території АР Крим. (т. 3 а.с. 73),

- постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_18 від 27.09.2022р., відповідно до якої ОСОБА_3 оголошено у міжнародний розшук. (т. 3 а.с. 74-75),

- публікаціями в газеті «Урядовий Кур`єр» від 30.09.2022р. та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 30.09.2022р. про виклик ОСОБА_3 для проведення слідчих (процесуальних) дій. (т. 3 а.с. 79-87).

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінальних правопорушень, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Суд, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий стороною обвинувачення, стороною захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, безпосередньо досліджені докази, які визнав належними, допустимими, достовірними, вважає їх в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.).

Аналізуючи в сукупності надані суду та досліджені в судовому засіданні наведені докази, суд, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_3 , будучи громадянином України, 23.02.2014 року, вступив у ряди незаконного збройного формування під назвою « Самооборона Криму », та як командир 5 роти незаконного збройного формування організовував охорону та забезпечення проведення 16 березня 2014 року так званого «референдуму» на виборчих дільницях на території Автономної Республіки Крим з питання про входження Криму до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації та закликав мешканців м. Сімферополь про необхідність голосування на так званому «загальнокримському референдумі» за відокремлення Криму від України, тобто діяв з метою надання допомоги РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості України.

Кваліфіковані дії ОСОБА_3 правильно, а саме:

- за ч. 4 ст. 260 КК України, як участь у складі не передбаченого законом збройного формування у нападі на підприємства, установи, організації,

- за ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), як умисні дії, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб,

- за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), як державна зрада, діяння, умисно вчинені громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, то вони не заслуговують на увагу, оскільки встановлені судом обставини, наведені докази, спростовують версію сторони захисту.

Призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, вчинених обвинуваченим правопорушень, частина з яких належить до категорії особливо тяжких злочинів, наслідки вчинених злочинів, які призвели у подальшому до незаконної анексії іноземною державою Автономної Республіки Крим, як території України, особу обвинуваченого:

- раніше не судимий, є громадянином України,

- обставин, що пом`якшує та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Частиною 1 ст. 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КПК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Згідно з ч. 3 ст. 12 КК України (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкцією ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 665/2387/14-к, підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили. Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження (справу).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченим ОСОБА_3 , 23.02.2014 року, вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), яке належало до злочинів середньої тяжкості і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин становить п`ять років.

При цьому судом встановлено, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що протягом цього часу ОСОБА_3 був засуджений за вчинення іншого кримінального правопорушення чи ухилявся від слідства та суду, що мало б наслідком зупинення перебігу давності.

Таким чином, суд вважає необхідним ОСОБА_3 звільнити від покарання та його відбування за ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Враховуючи фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) у виді позбавлення волі.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової портретної експертизи у сумі 4530 грн. 72 коп.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.).

Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:

- за ч. 4 ст. 260 КК України - у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років,

- за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) - у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років,

- за ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання та його відбування за ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової портретної експертизи у розмірі 4530 грн. 72 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1