Справа № 752/8491/24
Провадження №: 1-кп/752/1999/24
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

12 серпня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

під час підготовчого судового засідання об`єднаного кримінального провадження за № 0000008, № 0000527 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368-5, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 366-2 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

До Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальні акти відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 368-5, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 366-2 КК України.

Так, кримінальне провадження підсудне Голосіївському районному суду м. Києва.

Обвинувальні акти у цілому відповідає вимогам КПК, підстав для його повернення немає.

Прокурор зазначила, що на підставі обвинувальних актів є можливість призначити судовий розгляд.

Обвинувачений та захисники не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про допит ряду свідків.

Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про скасування арешту майна. Клопотання обґрунтоване тим, що 14.03.2024 слідчим суддею Голосіївського райсуду м. Києва прийнято ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , вирішено накласти арешт на майно, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_7 із забороною користуватися та розпоряджатися рухомим та нерухомим майном, а саме: - гаражним боксом (паркомісце) АДРЕСА_8 ; - 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; - квартирою за адресою: АДРЕСА_3 ; - нежитловим приміщенням АДРЕСА_7 ; - гаражним боксом № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_4 ; - автомобілем марки «LEXUS LX 570» державний номерний знак НОМЕР_1 ; -автомобілем марки «BMW 4281» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Про розгляд 14.03.2024 клопотання прокурора про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , останній повідомлено не було. З текстом даної ухвали адвокат ОСОБА_8 , ознайомився під час ознайомлення з матеріалами справи в порядку ст. 290 КГІК України. Копія такої ухвали ОСОБА_7 направлена не була, що протирічить нормам ст. 173 КПК України.

Прокурор звернувся з клопотання про арешт майна ОСОБА_7 з метою забезпечення речових доказів та спеціальної конфіскації. Суд задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту, дійшов до помилкового висновку, що ОСОБА_7 набула у власність об`єкти рухомого та нерухомого майна безоплатно або за ціною нижчою за ринкову, знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає ознаці, передбаченій у п.1 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Сторона обвинувачення стверджує, що ОСОБА_9 мав злочинний умисел спрямований на набуття за його дорученням іншими фізичними- особами активів, вартість яких значно перевищує його законні доходи. Сторона обвинувачення помилково вважає, що такою фізичною особою є ОСОБА_7

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 мають двох неповнолітніх дітей, 2012 та 2015 року народження. Проте, дані особи не перебували і не перебувають ні в законному шлюбі, ні в фактичних шлюбних відносинах. Кожен з них живе окремим, власним самостійним життям. Існування між ними зв`язку десятирічної давнини, може пов`язувати їх лише батьківськими обов`язками. Факт придбання одним з них майна, автоматично не породжує жодних прав чи обов`язків у іншого. Помилковим є припущення, що все майно, яке купувалося ОСОБА_7 , придбано за кошти та за дорученням ОСОБА_3 і в його інтересах.

В період з 2022 -2023 років ОСОБА_10 було набуто майно, на яке судом безпідставно накладено арешт і безпідставно позбавлено власника майна права користування та розпорядження таким майном.

ОСОБА_7 , є законним, добросовісним набувачем даного майна, яке було набуто за рахунок власних та позичених коштів.

Так, ОСОБА_7 мала власні заощадження від продажу квартири АДРЕСА_5 у розмірі 35 тис. доларів США, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, копія договору додається. Також, ОСОБА_7 для придбання майна було позичено кошти у родичів та знайомих, що було з`ясовано на досудовому слідстві, а саме: 42500 доларів США, позичено у свого рідного дядька ОСОБА_11 , які він отримав від продажу батьківської квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Факт передачі цих коштів підтвердив ОСОБА_11 під час його допиту як свідка. 102000 доларів СІПА позичено у друга сім`ї ОСОБА_12 , що підтверджується його заявою від 01 квітня 2024 року, що також міститься в матеріалах справи. 3800000 грн. позичено у друга сім`ї ОСОБА_13 , що підтверджується укладеним договором позики від 25 березня 2023 року та його поясненнями наданими в якості свідка.

Оскільки, ні майно, на яке було накладено арешт, ні кошти за які воно придбано не були набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та/або не є доходом від такого майна, тому підстав для визнання такого майна речовим доказом у органу досудового слідства не було, і до такого майна не може бути застосовано спеціальну конфіскацію.

Майно, на яке слідчим суддею накладено арешт, ОСОБА_7 сама обирала і сама вирішувала питання щодо його придбання. Жодних доручень, коштів чи будь яких вказівок від ОСОБА_3 , ОСОБА_7 не отримувала.

Слідчим суддею при вирішенні питання щодо накладення арешту, встановлено додаткове обмеження власнику щодо заборони користування та розпорядження даним майном.

Проте, прокурор в своєму клопотанні про накладення арешту окрім припущення щодо можливого відчуження ОСОБА_3 даного майна на підставних осіб не наводить жодного доводу чи доказу, щодо такого припущення. Слідчий суддя, також в оскаржуваній ухвалі, не наводить жодних обґрунтувань, необхідності обмежувати права власника шляхом позбавлення його навіть користуватися таким майном. В ухвалі суду, не зазначено жодної обставини, яка б свідчила про хоча б найменшу ймовірність щодо втрати, зникнення чи пошкодження рухомого та нерухомого майна, що належать на праві власності ОСОБА_7 .

Арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_7 накладено не обґрунтовано, дане майно не містить і не може містити на собі необхідну слідству інформацію, не може бути речовими доказами по справі та предметом спеціальної конфіскації. За таких обставин, просять скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2024 на майно, що належить ОСОБА_7 .

Прокурор не заперечувала щодо задоволення клопотання про допит свідків. Заперечила щодо скасування арешту майна.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, встановивши відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за можливе провести підготовку до судового розгляду.

Суд вважає, що клопотання сторони захисту про здійснення судового виклику ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 для їх допиту підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання про скасування арешту майна суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України - підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як убачається із ухвали слідчого судді від 14.03.2024, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про проведення розгляду цього клопотання без виклику власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Прокурор в судове засідання не з`явився, подав слідчому судді заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя встановивши, що СУ ГУНПу м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 12.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368-5, ч. 1 с т. 366-2 КК України, зазначає, що викладена у клопотанні фабула кримінального провадження у сукупності з дослідженими матеріалами кримінального провадження, які долучені до матеріалів клопотання, формують у слідчого судді внутрішнє переконання щодо того, що мали місце обставини кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання, тому слідчий суддя вважає доведеним, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна.

23.02.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368-5, ч. 1 ст. 366-2 КК України.

Слідчим суддею зазначається, що згідно наявних в матеріалах клопотання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копій реєстраційних карток транспортних засобів встановлено, що в період вчинення ОСОБА_3 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, ОСОБА_7 набула у власність наступні об`єкти рухомого та нерухомого майна, а саме: - гаражний бокс (паркомісце) АДРЕСА_8 , дата набуття у власність об`єкта нерухомого майна - 16.05.2023; -1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , дата набуття у власність об`єкта нерухомого майна - 04.04.2023; -квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , дата набуття у власність об`єкту нерухомого майна - 27.09.2022; -нежитлове приміщення АДРЕСА_7 , дата набуття у власність об`єкту нерухомого майна - 26.04.2023; -гаражний бокс № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_4 , дата набуття у власність об`єкту нерухомого майна - 27.12.2022; -автомобіль марки «LEXUS LX 570» державний номерний знак НОМЕР_1 , дата набуття у власність - 31.01.2023; -автомобіль марки «BMW 4281» державний номерний знак НОМЕР_2 , дата набуття у власність - 18.06.2022.

Постановою слідчого від 27.02.2024 вищезазначені об`єкти рухомого та нерухомого майна визнані речовими доказами. Отже, слідчий суддя, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку, що на вказане рухоме та нерухоме майно, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, може бути накладено арешт.

Слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів клопотання відомості, вважає, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 набула у власність об`єкти рухомого та нерухомого майна, щодо яких прокурор ставить питання про арешт, безоплатно або за ціною нижчою за ринкову, знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає ознаці, передбаченій у п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

За результатами дослідження матеріалів клопотання та з урахуванням наведених вище обставин кримінального правопорушення слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав для застосування арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

З огляду на те, що правовою підставою для накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, спеціальна конфіскація, а також доведеність прокурором існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, може призвести до його можливого відчуження на користь третіх осіб або настання інших наслідків, слідчий суддя дійшов висновку, що заборона користування та розпоряджання майном виправдовує у цьому випадку ступінь втручання у право власності особи. Отже, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

Разом із тим, із наданих стороною захисту документів, слідує, що ОСОБА_7 , є законним, добросовісним набувачем майна на яке було накладено арешт, яке було набуто за рахунок власних та позичених коштів. ОСОБА_7 мала власні заощадження від продажу квартири АДРЕСА_5 у розмірі 35 тис. доларів США, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, копія договору додається. Також, ОСОБА_7 для придбання майна було позичено кошти у родичів та знайомих, що було з`ясовано на досудовому слідстві, а саме: 42500 доларів США, позичено у свого рідного дядька ОСОБА_11 , які він отримав від продажу батьківської квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Факт передачі цих коштів підтвердив ОСОБА_11 під час його допиту як свідка. 102000 доларів СІПА позичено у друга сім`ї ОСОБА_12 , що підтверджується його заявою від 01 квітня 2024 року, що також міститься в матеріалах справи. 3800000 грн. позичено у друга сім`ї ОСОБА_13 , що підтверджується укладеним договором позики від 25 березня 2023 року та його поясненнями наданими в якості свідка.

Прокурором у судовому засіданні не доведено, що майно, на яке було накладено арешт, або кошти за які воно придбано були набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та/або не є доходом від такого майна, тому підстав для визнання такого майна речовим доказом у органу досудового слідства не було, і до такого майна не може бути застосовано спеціальну конфіскацію.

Крім того, прокурором не доведено, що ОСОБА_7 набула у власність об`єкти рухомого та нерухомого майна безоплатно або за ціною нижчою за ринкову, знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає ознаці, передбаченій у п.1 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Також під час вирішення клопотання, заявленого стороною захисту, прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_7 придбала майно за кошти та за дорученням ОСОБА_3 і в його інтересах.

За таких обставин, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, а арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2024 у кримінальному провадженні № 0000008 від 12.01.2024 скасуванню.

Керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд -

постановив:

Призначити судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000008, № 0000527 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368-5, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 366-2 КК України на 13 годин 45 хвилин 12.08.2024.

Клопотання сторони захисту про здійснення судового виклику ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2024 у кримінальному провадженні № 0000008 від 12.01.2024, а саме на:

- гаражний бокс (паркомісце) АДРЕСА_8 ;

-1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

-квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ;

-нежитлове приміщення АДРЕСА_7 ;

-гаражний бокс № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_4 ;

-автомобіль марки «LEXUS LX 570» державний номерний знак НОМЕР_1 ;

-автомобіль марки «BMW 4281» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1