Провадження № 1-кп/522/1053/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002901 від 12.09.2017, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

захисників - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

потерпілої - ОСОБА_21 ,

представника потерпілої - ОСОБА_22 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , -

ВСТАНОВИЛА:

1. Обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурорами під час судового розгляду, утім визнане судом не доведеним, наступного змісту:

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) с представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи ix громад, який відповідно до Конституції України i закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Крім того, згідно вказаного Закону депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати i захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини виборців cвoгo виборчого oкpугу, виконувати ix доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу», державна служба в Україні - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань i функцій держави.

Відповідно до статті 8 вказаного Закону державний службовець зобов`язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав i свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови i протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань i функцій державних органів;

7) сумлінно i професійно виконувати свої посадові обов`язки;

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання i протидії корупції;

10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

2. У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза ii межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, ix посадових осіб він зобов`язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний opган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав i свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки i порядку.

Статтею 2 вказаного Закону, передбачено, що завданнями поліції с надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки i порядку; охорони прав i свобод людини, а також інтересів суспільства i держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин a6o внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний:

l) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати i не порушувати прав i свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну i медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані a6o стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції a6o перебування на займаній посаді.

2. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження i часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, a6o в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, i повідомити про це найближчий орган поліції.

Поряд з цим, досудовим розслідуванням встановлено, що виконувач обов`язків начальника слідчого відділу Приморського BП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 , депутат Затоківської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_8 , депутат Шабської ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_10 та начальник відділу з питань природокористування Одеської обласної ради ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, вчинили навмисний, особливо тяжкий злочин проти особи з корисливих мотивів за наступних обставин.

21.10.2017, приблизно о 10 годині 30 хвилин, під час зустрічі ОСОБА_23 , яка діяла з метою викриття злочинного наміру ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з ОСОБА_9 , у приміщенні кафе «Дель прадо» за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 23, ОСОБА_9 , який діяв з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , здійснював психологічний вплив на ОСОБА_24 , щоб вона надавала їм допомогу в моральному впливі на ОСОБА_21 для продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер земельної ділянки :02:013:0064, яка на той час належала близькій знайомій ОСОБА_21 - громадянці ОСОБА_25 , а грошові кошти, які вона отримає від продажу, у розмірі 72 000 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ на той час становило 1 936 800 гривень) необхідно передати йому, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11

03.11.2017, приблизно о 16 годині 00 хвилин, під час зустрічі ОСОБА_24 , яка діяла з метою викриття злочинного наміру ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з ОСОБА_8 , який діяв з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у приміщенні офісу ОСОБА_24 , за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 надавав вказівки ОСОБА_24 , щоб вона повідомила ОСОБА_21 , що у разі відмови від надання згоди на продаж земельної ділянки, будуть внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та одразу розпочнуться допити ОСОБА_25

03.11.2017 приблизно о 17 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні, яке займає приватний нотаріус ОСОБА_26 , за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_21 на підставі договору дарування отримала від ОСОБА_27 , яка діяла від імені ОСОБА_25 , на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_28 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області 03.11.2017 за реєстровим №4803, у приватну власність земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер земельної ділянки :02:013:0064.

04.11.2017 приблизно о 14 годині 30 хвилин, під час зустрічі ОСОБА_24 , яка діяла з метою викриття злочинного наміру ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які діяли з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходячись у автомобілі у місті Білгород-Дністровський, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , повідомили ОСОБА_24 що у разі відмови ОСОБА_21 від надання дозволу на продаж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер земельної ділянки :02:013:0064, їй необхідно погрозами тиснути на ОСОБА_29 , та повідомити їй, що будуть внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення ОСОБА_29 кримінального правопорушення.

04.11.2017, приблизно о 15 годині 00 хвилин, під час зустрічі ОСОБА_21 з ОСОБА_8 та ОСОБА_24 , яка діяла з метою викриття злочинного наміру ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за місцем мешкання ОСОБА_21 , за адресою: АДРЕСА_9 , ОСОБА_8 , який діяв з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вимагав від ОСОБА_21 продати земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер земельної ділянки :02:013:0064, яка на праві власності належала ОСОБА_21 . Остання хоча і сприйняла реально погрози, але відповіла відмовою.

05.11.2017, приблизно о 15 годині 00 хвилин, під час зустрічі ОСОБА_24 , якa діяла з метою викриття злочинного наміру ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у автомобілі на автошляху Білгород-Дністровський - смт. Затока, ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою з мовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , використовуючи своє службове становище, погрожував пошкодити або знищити майно ОСОБА_21 у разі відмови від продаж; земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 .

Після цього, 09.11.2017, приблизно о 18 годині 30 хвилин, під час зустрічі за місцем мешкання ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_9 ОСОБА_8 та депутат Шабської ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , використовуючи свої службове становище, підтвердили погрози ОСОБА_9 та вимагали від неї продати земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер земельної ділянки :02:013:0064, що належить останній па праві приватної власності, а грошові кошти, якi вона отримає від продажу, у розмірі 72 000 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ на той час становило 1 922 400 гривень) необхідно передати їм. Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , повідомили ОСОБА_21 ,, що у разі відмови у неї, як у депутата Затоківської сільської ради та виконувача обов`язків голови Затоківської сільської ради будуть проблеми з Одеською обласною державною адміністрацією в особі начальника відділу з питань природокористування Одеської обласної ради ОСОБА_11 . В свою чepгу ОСОБА_21 , хоча й сприйняла реально погрози ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , що діяли з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , проте відповіла відмовою.

15.11.2017, приблизно о 14 годині 30 хвилин, під час зустрічі ОСОБА_24 , яка діяла з метою викриття злочинного наміру ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з ОСОБА_8 у приміщенні офісу ОСОБА_24 , за адресою: АДРЕСА_4 , де останній, який діяв з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 надав вказівки ОСОБА_24 , щоб вона показала ОСОБА_21 фотокопію документу, зовні cxoжoгo на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який він пришле на їй на телефон та повідомила, що відносно ОСОБА_21 розпочато кримінальне провадження.

У подальшому, 15.11.2017, приблизно о 20 годині 15 хвилин, виконувач обов`язків начальника слідчого відділу Приморського BП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , який діяв з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 перебуваючи в АДРЕСА_10 , біля Приморського BП ГУHП в Одеській області НП України, під час зустрічі з ОСОБА_24 , яка діяла з метою викриття злочинного наміру ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , використовуючи своє службове становище, повідомив їй про необхідність показати ОСОБА_21 фотокопію документу, зовні схожого на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якому зазначено, що Приморським BП ГУНП в Одеській області відносно неї розпочато кримінальне провадження за фактом незаконного набуття права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер земельної ділянки :02:013:0064, що належить останній на праві приватної власності, та буде здійснено на неї тиск шляхом проведення дoпитів та обшуків.

16.11.2017, приблизно о 10 годині 00 хвилин, під час зустрічі за місцем мешкання ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_9 , ОСОБА_24 , яка діяла з метою викриття злочинного наміру ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , показала ОСОБА_21 фотокопію документу, зовні схожого на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, яку ОСОБА_24 надав ОСОБА_8 , та повідомила ОСОБА_21 про те, що Приморським BП ГУНП в Одеській області відносно неї розпочато кримінальне провадження за фактом незаконного набуття права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :02:013:0064, що належить останній на праві приватної власності. В свою чергу ОСОБА_21 , сприйняла реально погрози ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо пошкодження, знищення ii майна та незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

В подальшому, 16.11.2017, приблизно о 12 годині 00 хвилин, під час зустрічі за місцем мешкання ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_9 , ОСОБА_8 , який діяв з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , повідомив ОСОБА_29 , що після продажу нею земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер земельної ділянки :02:013:0064 та передачі, отриманих від продажу, грошових кoштів у сумі 72 000 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ на той час становило 1 900 800 гривень) кримінальне провадження відносно неї буде закрито та у неї, як у депутата Затоківської сільської ради i виконувача обов`язків голови Затоківської cільcькoї ради не буде проблем з Одеською обласною державною адміністрацією. ОСОБА_29 сприйняла реально погрози та надала свою згоду на продаж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер земельної ділянки :02:013:0064 та передачу, отриманих від продажу, грошових коштів у сумі 72 000 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ на той час становило 1 900 800 гривень) ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Крім того, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , повідомив ОСОБА_29 , що ним буде організована зустріч з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , на якій вони всі разом це підтвердять.

Крім того, 16.11.2017, протягом дня, в телефонних розмовах між ОСОБА_21 та ОСОБА_8 , який діяв з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , останній підтвердив, що організує зустріч з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , на якій вони всі разом підтвердять, після передачі грошових коштів у сумі 72 000 доларів (що згідно з офіційним курсом НБУ на той час становило 1 900 800 гривень), отриманих за продаж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер 531,10300000:02:013:0064, що до ОСОБА_21 немає більше жодних претензій, у кримінальному провадженні відносно неї буде прийнято рішення про закриття та не буде проблем з Одеською обласною державною адміністрацією.

16.11.2017, приблизно о 13 годині 40 хвилин, в телефонній розмові між ОСОБА_21 та ОСОБА_10 , що діяв з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , останній підтвердив слова ОСОБА_8 та повідомив, що після продажу земельної ділянки та передання грошових коштів, відбудеться зустріч з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , на якій ОСОБА_21 особисто отримав від них підтвердження про закриття кримінального провадження та про відсутність проблем з боку Одеської обласної державної адміністрації.

17.11.2017, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні, яке займає приватний нотаріус ОСОБА_30 , за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_21 здійснила переоформлення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер земельної ділянки :02:013:0064 на ОСОБА_31 .

Цього ж дня, приблизно о 13 годині 35 хвилин, під час зустрічі, ОСОБА_21 з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які діяли з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_10 , перебуваючи у м. Одеса біля будівлі Одеської обласної державної адміністрації, що розташована за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 4, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 повідомили, що жодних претензій до ОСОБА_21 у них більше не існує та їй в найближчий час передадуть постанову про закриття кримінального провадження відносно неї та не буде жодних проблем від Одеської обласної державної адміністрації.

В подальшому, 17.11.2017, приблизно о 13 годині 42 хвилини, перебуваючи в автомобілі «Пежо», сірого кольору, держаний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , припаркованому у м. Одеса біля будівлі Одеської обласної державної адміністрації, за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 4, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , отримав від ОСОБА_21 грошові кошти у сумі 72 000 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ на той день становило 1 900 800 гривень).

Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів та з використанням свого службового становища, з погрозою пошкодження чи знищення майна ОСОБА_21 , вимагали та отримали від останньої грошові кошти у сумі 72 000 доларів США.

17.11.2017 після отримання грошових коштів у сумі 72 000 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 17.11.2017 складало 1 900 800 гривень) ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 були затримані в порядку ст. 208 KПK України, чим припинено ix злочинну діяльність.

Таким чином, стороною обвинувачення:

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, за ознаками - вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з використанням свого службового становища, з погрозою пошкодження чи знищення майна, що завдало майнової шкоди потерпілому в особливо великих розмірах;

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, за ознаками - вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з використанням свого службового становища, з погрозою пошкодження чи знищення майна, що завдало майнової шкоди потерпілому в особливо великих розмірах;

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, з ознаками - вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з використанням свого службового становища, з погрозою пошкодження чи знищення майна, що завдало майнової шкоди потерпілому в особливо великих розмірах;

ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, за ознаками - вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з використанням свого службового становища, з погрозою пошкодження чи знищення майна, що завдало майнової шкоди потерпілому в особливо великих розмірах;

2. Докази, здобуті під час судового розгляду із показань учасників кримінального провадження.

Відповідно до ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням; чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку; чи є підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; чи вчинив обвинувачений кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності; що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

Обов`язок доказування, обставин зазначених у ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Відповідно до частини 1 статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

2.1. Під час судового розгляду допитані обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнали та кожен окремо пояснили наступне.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_11 до моменту свого затримання у листопаді 2017 року особисто знайомий не був. Щодо інших обвинувачених обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_9 знав як співробітника поліції та члена виконкому Затоківської селищної ради, з ОСОБА_32 вони були знайомі протягом тривалого проміжку часу, оскільки обидва були депутатами Затоківської селищної ради та приймали участь у роботі відповідних сесій цієї селищної ради. Потерпілу ОСОБА_21 обвинувачений ОСОБА_10 знав як колегу по депутатському корпусу. Під час подій, описаних в обвинувальному акті остання обіймала посаду секретаря та тимчасово виконувала обов`язки Голови Затоківської селищної ради. З ріелтором ОСОБА_24 його, ОСОБА_10 , познайомив ОСОБА_8 незадовго до затримання. Щодо колишньої власниці вказаної земельної ділянки ОСОБА_25 то із останньою ОСОБА_10 знайомий не був та ніколи її не бачив. ОСОБА_27 ОСОБА_10 знає, як дочку потерпілої ОСОБА_21 . Окрім того, вони проживають разом в одному населеному пункті - смт. Затоці Одеської області.

Під час свого допиту ОСОБА_10 заявив, що він вважає цю справу політичною розправою над ним за його активну позицію як депутата місцевої ради, спрямованою на усунення його від виконання своїх обов`язків, як депутата. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_10 пояснив суду, що за його переконанням свідок обвинувачення ОСОБА_24 , перебуваючи під контролем оперативних працівників поліції, виконуючи чиїсь незаконні вказівки, навмисно втягнула його у цю справу. Позаяк, він, ОСОБА_10 , займав активну громадянську позицію та заважав останній займатись протиправною діляністю, пов`язаною із реалізацією баз відпочинку, які перебували до цього в комунальній або державній власності. Окрім того, ОСОБА_24 сама є фігурантом декількох кримінальних проваджень.

Він, ОСОБА_10 взагалі не розуміє суть пред`явленого йому обвинувачення, оскільки обставини, зазначені в обвинувальному акті, йому практично не відомі, будь-яких грошових коштів у потерпілої ОСОБА_21 він не вимагав.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_10 під час свого допиту у суді надав наступні покази. Зі свідчень ОСОБА_10 зокрема вбачається, що йому було відомо про те, що у ОСОБА_33 з ОСОБА_21 були якісь грошові відносини, оскільки ОСОБА_8 мав невеликий бізнес, пов`язаний із здачею у піднайом об`єктів нерухомості біля об`єктів, що належали ОСОБА_21 .. При цьому, ОСОБА_8 завжди ставився до ОСОБА_21 , як особи старшої за віком з повагою та всіляко їй допомагав, а оскільки остання була не тільки колегою по депутатському корпусу у селищі Затока, але й виконувала обов`язки секретаря цієї селищної ради, ОСОБА_8 окрім того очевидно хтів наблизитись до неї.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_10 не виключає, що ОСОБА_8 за перелічених обставин та причин міг позичити грошові кошти ОСОБА_21 , проте свідком цієї позики не був. Окрім того, ОСОБА_10 пам`ятає, що до свого затримання ОСОБА_8 цікавився його думкою, чи позичив він би грошові кошти ОСОБА_21 . ОСОБА_10 , відповів, що він особисто не позичив цій особі будь які грошові кошти.

З приводу зустрічей із потерпілою ОСОБА_21 , описаних в обвинувальному акті, то 24 або 25.10.2017 він, ОСОБА_10 , на прохання ОСОБА_8 дійсно один раз з останнім зустрівся з цією особою за місцем її проживання. Йому, ОСОБА_10 , зі слів ОСОБА_8 стало на той час відомо, що ОСОБА_21 , використовуючи свої повноваження, як депутата та секретаря Затоківської селищної ради на свою знайому оформила земельну ділянку, яку у подальшому за допомогою своєї дочки оформила на себе, а надалі мала реалізовувати іншій особі. Тому, він, ОСОБА_10 , знаючи зі слів ОСОБА_8 про існування боргу перед останнім з боку ОСОБА_21 під час зустрічі лише висловив свою думку та сказав останній дослівно: «« ОСОБА_34 , ви брали кошти? Продайте ділянку і віддайте гроші ОСОБА_35 ». Проте, записів цієї розмови чомусь у матеріалах кримінального провадження він, ОСОБА_10 , не побачив.

На запитання прокурора, адресоване обвинуваченому ОСОБА_10 : «Згідно протоколу про результати аудіо та відео контролю від 01.02.2018 зафіксована ваша розмова, яке відбувалася 09.11.2017 за участю вас, ОСОБА_36 та ОСОБА_37 в Затоці по вулиці Приморська 63. З чиєї ініціативи відбувалась ця розмова ?»; ОСОБА_38 надав наступну відповідь: « ОСОБА_39 та ОСОБА_40 намагалися мене втягнути у цю кримінальну справу, на зустріч із ОСОБА_21 я поїхав на прохання останньої. При цьому, ОСОБА_21 начебто хотіла, щоб я розсудив їх у спорі із ОСОБА_8 та начебто хотіла почути його думку у цьому майновому спорі.

Під час допиту у суді прокурором було поставлено запитання обвинуваченому ОСОБА_10 яким чином він може спростувати наступні доводи сторони обвинувачення: «Згідно матеріалів кримінального провадження саме ОСОБА_10 був ініціатором зустрічі з ОСОБА_21 , оскільки під час зафіксованої ОСОБА_21 під оперативним супроводом розмови зазначив, що заради цієї справи проїхав 1100 км». Відповідаючи на це запитання прокурора обвинувачений ОСОБА_10 відповів, що оперативними працівниками, якими здійснювались роздруківки його розмови з ОСОБА_21 були вирвані з контексту окремі його фрази та навмисно не долучено до матеріалів справи роздруківки телефонного дзвінка самої потерпілої ОСОБА_21 яка дзвонила йому в санаторій та просила приїхати та зустрітись.

На запитання прокурора з приводу мотивів, якими керувався ОСОБА_10 , приїхавши на зустріч з ОСОБА_21 , останній надав відповідь згідно якої метою зустрічі з ОСОБА_21 було допомогти своєму знайомому депутату ОСОБА_8 . переконати потерпілу ОСОБА_21 продати вкрадену земельну ділянку та віддати позичені кошти вказаній особі. З показів обвинуваченого ОСОБА_10 також вбачається, що йому на той час було відомо про те, що стосовно ОСОБА_21 та ОСОБА_24 правоохоронцями було відкрито кримінальну справу, пов`язану із оборудками із землею та майном державної та комунальної власності. Після свого затримання йому, ОСОБА_10 , стало зрозуміло, що ці особи стали агентами та їм напевно правоохоронці поставили умову, або вони сядуть за грати або мають прибрати обвинувачених.

При цьому, він, ОСОБА_10 , під час свого допиту у суді зауважив, що жодних дій, спрямованих на спонукання ОСОБА_21 продати земельну ділянку не вчиняв, відповівши лише на запитання ОСОБА_21 , як би він вчинив у цій ситуації на її місці. Щодо відносин із ОСОБА_9 , то ОСОБА_10 , повідомив, що оскільки останній балотувався на виборах, що передували подіям, зазначеним в обвинувальному акті, за одним з ним виборчим округом і у них були різні політичні погляди, з ОСОБА_9 він особливо тісних стосунків не підтримував.

На решту запитань прокурора та сторони захисту обвинувачений ОСОБА_10 вкотре заявив, що з ОСОБА_11 познайомився лише після затримання обвинувачених у листопаді 2017 року, будь - якої особистої зацікавленості у реалізації ОСОБА_21 вказаної земельної ділянки не мав.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_9 повідомив, що на час подій, зазначених в обвинувальному акті, він, ОСОБА_9 , обіймав посаду начальника слідчого відділу Приморського РВ у м. Одесі ГУНП в Одеській області.

З обвинуваченим ОСОБА_10 знайомий, перебував у нормальних відносинах. Йому, ОСОБА_9 , було відомо, що ОСОБА_10 обирався депутатом Затоківської та Шабської ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області. Оскільки він, ОСОБА_9 , постійно мешкає у АДРЕСА_2 та раніше працював у місцевому райвідділі поліції, ОСОБА_10 час від часу звертався до Білгород-Дністровського ВП з депутатськими запитами, які були у нього на вирішенні. Оскільки ОСОБА_9 був фаховим юристом, ОСОБА_10 міг проконсультуватись з ним з тих чи інших питань, переважно з питань застосування кримінального та кримінального процесуального законодавства.

Такі ж самі стосунки у нього, ОСОБА_9 , були з обвинуваченим ОСОБА_8 , який також неодноразово обирався депутатом Затоківської селищної ради. Проте, фактично ОСОБА_8 у порівнянні з ОСОБА_10 більше звертався до нього з тих чи інших питань, передусім з питань, що належали до сфери його службової діяльності.

З обвинуваченим ОСОБА_11 він, ОСОБА_9 , теж знайомий, перебуває у нормальних відносинах. Останнього ОСОБА_9 знає як мешканця м. Білгород-Дністровського, колишнього очільника місцевого райвідділу міліції. На час подій, описаних в обвинувальному акті, ОСОБА_11 виконував обов`язки начальника відділу природокористування Одеської обласної ради. Будь-якого стосунку до діяльності Затоківської селищної ради ОСОБА_11 не мав. Оскільки м. Білгород-Дністровський є невеликим населеним пунктом, ОСОБА_9 знає практично усіх людей, які працювали чи працюють у державних органах, у тому числі правоохоронних. До ОСОБА_11 він, ОСОБА_9 , ставився завжди з повагою, як до посадової особи, що професійно виконувала свої обов`язки, а також як до старшої за віком людини, з більшим життєвим досвідом.

З потерпілою ОСОБА_21 ОСОБА_9 перебував у нормальних стосунках. На час подій, зазначених в обвинувальному акті, ОСОБА_21 виконувала обов`язки секретаря Затоківської селищної ради. З огляду на те, що остання значно старша за віком, то ОСОБА_9 також ставився до неї з повагою.

Останнім часом, перед своїм затриманням у нього, ОСОБА_9 , не виникало питань до ОСОБА_21 як і неї до нього, оскільки ОСОБА_9 на той час був переведений до нового місця служби - Приморського РВ у м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Приводів обмовити усіх учасників цієї справи у нього, ОСОБА_9 , не має. Попри те, що ОСОБА_21 фактично вчинила злочин - звернулась до правоохоронних органів із заздалегідь неправдивою заявою про начебто вчинення ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, будь-яких неприязних відносин з останньою у ОСОБА_9 не виникало.

Влітку 2017 року, до нього, ОСОБА_9 , звернувся ОСОБА_41 з питання повернення йому ОСОБА_21 великої суми боргу. Окрім того, зі слів ОСОБА_8 йому, ОСОБА_9 , стало відомо, що остання, користуючись своїми службовими повноваженнями та можливостями, пролобіювала серед місцевого депутатського корпусу питання прийняття рішення на сесії та виділення із земель запасу селищної ради земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_7 своїй родичці ОСОБА_25 . Ця особа за інформацією ОСОБА_8 ніколи у смт. Затока не проживала. Тому усі питання з подачею заяви до селищної ради від імені цієї особи, оформлення технічної документації, та у подальшому організації угоди з відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_21 вирішувала виключно остання. Як повідомив йому, ОСОБА_9 , ОСОБА_41 , ОСОБА_21 протягом декількох років борг не повернула, проте виявила ініціативу реалізувати вказану земельну ділянку та розрахуватись з ОСОБА_42 за своїми зобов`язаннями перед ним.

Йому, ОСОБА_9 , зі слів ОСОБА_8 також було відомо, що останній переживав з приводу того, щоб його відносини не вийшли за рамки цивільно-правових. Тому він попросив ОСОБА_9 бути свідком його розмов з ОСОБА_21 та час від часу надавати йому консультації щодо правомірності його дій.

За цих обставин, ОСОБА_9 порадив ОСОБА_8 вести себе з ОСОБА_21 ввічливо, у правовому полі цивільно-правових стосунків, щоб ініціатива продажу земельної ділянки та повернення боргу ОСОБА_43 належала виключно ОСОБА_21 .. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_9 пояснив суду, що йому стало відомо, що до продажу вказаної земельної ділянки ОСОБА_21 залучила місцевого ріелтора ОСОБА_44 . У ОСОБА_24 була неоднозначна ділова репутація, вона була фігурантом декількох резонансних кримінальних проваджень, у тому числі за фактом незаконного відчуження бази відпочинку у смт. Затока «Зорі Тирасполя». Про свої сумніви стосовно порядності ОСОБА_45 . ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_46 . Проте, той запевнив ОСОБА_9 , що він довіряє останній, та все з цією угодою буде добре. Тим паче, що ініціатива продажу земельної ділянки належала самій ОСОБА_21 .

Наприкінці літа - початку осені 2017 року ОСОБА_24 повідомила ОСОБА_21 та ОСОБА_8 про те, що знайшла клієнта на цю ділянку. Водночас, під час однієї з розмов ОСОБА_24 повідомила про те, що на цю земельну ділянку накладено арешт у кримінальному провадженні за ініціативи прокурорів місцевої прокуратури і що необхідно знімати цей арешт в судовому порядку. Тоді під час спільних розмов із ОСОБА_24 та ОСОБА_21 у присутності ОСОБА_8 він, ОСОБА_9 , говорив, що до ОСОБА_21 можуть виникнути питання у правоохоронних органів. Цю позицію із своїми співрозмовниками ОСОБА_9 аргументовував тим, що ОСОБА_21 не тільки у незаконний спосіб отримала цю земельну ділянку з використанням своїх повноважень як депутата та в.о. голови Затоківської селищної ради, але й тим, що її родичка не мала право її отримувати, а сама ділянка перебувала під арештом. Тому ще тоді він, ОСОБА_9 , порадив не брати на себе питання зняття арешту з цієї земельної ділянки. ОСОБА_8 тоді послухав його та повідомив ОСОБА_47 , що оскільки вона отримує винагороду за супроводження цієї угоди, то питання чистоти угоди має вирішувати особисто.

ОСОБА_9 під час свого допиту також повідомив суду про те, що його ще тоді здивував той факт, що ОСОБА_48 , не маючи юридичної освіти, і до цього могла у порівняно короткий час вирішити подібні питання у судових органах, вірогідно користуючись своїми зв`язками у правоохоронних органах. Зокрема, практично усім, хто звертався до ОСОБА_49 з питання купити або продати нерухомість або земельну ділянку у АДРЕСА_5 остання повідомляла, що питання супроводження угод у разі виникнення проблем у правоохоронних органах, необхідності вирішувати ці проблемні питання у судовому порядку їй допомагав вирішувати її дядько ОСОБА_50 , який протягом тривалого періоду часу очолював регіональні підрозділи ГУБОЗУ та ГУ БЕЗ, а на час судового розгляду виконує обов`язки начальника Білгород-Дністровської районної державної адміністрації. Під час спільних зустрічей для нього, ОСОБА_9 , була підозрілою не зовсім адекватна поведінка ОСОБА_24 , як ріелтора. Вона час від часу провокувала ОСОБА_8 на те, що потрібно тиснути на ОСОБА_21 , у зв`язку із тим, що остання постійно змінює свої плани щодо продажу цієї земельної ділянки. Щоразу ОСОБА_40 просила ОСОБА_8 та ОСОБА_9 якимось чином вплинути на ОСОБА_21 , щоб та не передумала продавати ділянку, просила їх, щоб він з ОСОБА_8 погрожували їй. ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_24 неодноразово зустрічався з ОСОБА_21 . Під час цих зустрічей зі слів ОСОБА_8 він намагався максимально коректно спілкувався з нею, розповідав, що ОСОБА_51 взяла завдаток, і що не можна її підвести.

Зі свідчень ОСОБА_21 є очевидним те, що ані він, ОСОБА_9 , ані ОСОБА_52 не погрожували їй. У ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вже на той час були сумніви у порядності ОСОБА_21 і вони розуміли, що вона фактично отримавши у власність цю ділянку може ввести в оману ОСОБА_8 .. Останній, звернувшись до ОСОБА_9 , бути його консультантом у перемовинах з ОСОБА_21 щодо повернення нею боргу та організувати ОСОБА_21 реалізацію вказаної земельної ділянки пообіцяв якимось чином віддячити його, ОСОБА_9 .. При цьому, сума цієї винагороди не обговорювалась. Все залежало у якій сумі ОСОБА_21 віддасть борг ОСОБА_8 .

Організацією продажу ділянки займалася виключно ОСОБА_24 , тому він, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не втручались у цей процес. Зі слів ОСОБА_8 ОСОБА_9 відомо, що у день продажу йому, ОСОБА_8 , подзвонила ОСОБА_21 і сказала, що хоче повернути борг, а також хоче йому віддячити за допомогу. При цьому, остання повідомила, що їде до Одеси, де планувала зустрітись з ОСОБА_11 для обговорення робочих питань селищної ради, і сказала, що може зустрітися з ним біля адміністративної споруди Одеської обласної ради.

Відповідаючи на додаткові запитання прокурора та сторони ОСОБА_9 відповів, що свою вину не визнає, вважає, що у суді прокурором не доведено належними та допустимими доказами вчинення ним дій, пов`язаних із вимогою передачі чужого майна чи права на майно, що супроводжувалось будь-якими погрозами стосовно потерпілої.

Зокрема,, як зазначив обвинувачений ОСОБА_9 , на час звернення до УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_21 не мала у власності зазначену земельну ділянку. Скориставшись своїм службовим становищем, як секретар Затоківської селищної ради, остання посприяла тому, щоб ця земельна ділянка в рекреаційній зоні АДРЕСА_2 була розподілена її знайомій ОСОБА_53 . Тобто, на час подачі заяв до вказаного правоохоронного органу потрепілою ОСОБА_21 , свідком ОСОБА_24 лише справжньому власнику земельної ділянки ОСОБА_25 могло бути заподіяно шкоду через вимагання у неї вказаної земельної ділянки. Під час дослідження доказів сторони обвинувачення - протоколів проведення НСРД за участю потерпілої ОСОБА_21 та свідка обвинувачення ОСОБА_49 , а також доказів, отриманих за результатами розгляду клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_18 , а саме Ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про зняття арешту з вказаної земельної ділянки разом з матеріалами відповідної судової справи було з`ясовані наступні обставини. З вересня 2017 року свідок обвинувачення ОСОБА_24 на прохання потерпілої ОСОБА_21 , перебуваючи під контролем оперативних працівників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, «вирішувала» питання у вказаному суді щодо зняття арешту з цієї земельної ділянки. Арешт ділянки заважав потерпілій ОСОБА_21 , по-перше, обернути на свою користь цю земельну ділянку за допомогою наступної цивільно-правової угоди, по-друге, - допомогти правоохоронцям «розкрити» резонансний злочин, по-третє, свій інтерес від цього так званого документування кримінального правопорушення мала також свідок обвинувачення - місцевий ріелтор ОСОБА_54 .

На скільки він, ОСОБА_9 , пам`ятає, після першої ж розмови з ОСОБА_55 одразу включилася у роботу, пов`язаною з організацією продажу земельної ділянки в інтересах ОСОБА_21 . З цього часу вона часто дзвонила йому, ОСОБА_9 , і радилася з того чи іншого питання, пов`язаного з цією справою. Ініціатором зустрічей завжди виступала вона, тому що ОСОБА_9 був зайнятий своїми справами та повністю довіряв їй у цьому питанні.

Окрім того, як було з`ясовано вже під час судового розгляду обвинувального акту, ОСОБА_21 та ОСОБА_24 з 2016 року, будучи самі учасниками кримінального провадження за фактом створення злочинної організації, привласнення майна та коштів в особливо великих розмірах, обвинуваченими співробітниками Генеральної прокуратури України у шахрайських діях та оборудками із земельними ділянками у смт. Затоці, тобто фігурантами декількох резонансних кримінальних проваджень, вірогідно за пропозицією цих же посадовців Генеральної прокуратури України, переслідуючи власні корисні інтереси, пішли з цими правоохоронцями на взаємні домовленості та вирішили вчинити провокативні дії стосовно нього, ОСОБА_9 , та інших обвинувачених.

За переконанням обвинуваченого ОСОБА_9 з огляду на досліджені докази та покази самої потерпілої, свідка обвинувачення для суду та інших учасників процесу є очевидним те, що будь-яких погроз застосувати насильство, пошкодити майно відносно потерпілої він не вчиняв, інші дії, перелічені у диспозиції ст. 189 КК України, з його боку також відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_9 вважає, що ОСОБА_8 довірився ОСОБА_24 , оскільки вважав її порядною людиною, яка зможе допомогти у вирішенні питання продажу земельної ділянки ОСОБА_21 .. За інформацією ОСОБА_9 ОСОБА_24 знала, що ОСОБА_8 позичив гроші ОСОБА_21 і свого часу виступала гарантом порядності ОСОБА_21 .. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 обговорювали з ОСОБА_24 ці питання у період, коли вона вже була агентом оперативних працівників УЗЕ в Одеській області. І тому у нього, ОСОБА_9 , є обґрунтовані сумніви у повноті та всебічності розслідування. Зокрема, після дослідження усіх матеріалів НСРД у суді ОСОБА_9 вважає, що окремі його та ОСОБА_8 розмови з ОСОБА_56 органом досудового розслідування змонтовані, певні частини спотворені на користь сторони обвинувачення, а деякі у період з 07.09.2017 до часу його затримання не легалізовані органом досудового розслідування взагалі для того, щоб фактично штучно підігнати обставини, встановлені під час його зустрічей із потерпілою ОСОБА_21 та єдиним свідком обвинувачення ОСОБА_24 під необхідний правоохоронцям склад кримінального правопорушення, який мав бути кваліфікований обвинуваченим.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_8 дав наступні покази.

З обвинуваченим ОСОБА_10 він, ОСОБА_8 , знайомий, перебуває у нормальних відносинах. З ОСОБА_10 познайомився у зв`язку із тим, що останній обирався депутатом Затоківської та Шабської ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області. У період часу, зазначений в обвинувальному акті, ОСОБА_8 теж був вкотре обраний на черговий термін депутатом Затоківської селищної ради. До цього у період з 2010 по 2015 рік він також був депутатом Затоківської селищної ради, а приблизно з 2013 по 2015 рік очолював земельну комісію селищної ради. Таким чином з ОСОБА_10 . ОСОБА_8 фактично пов`язувала спільна депутатська діяльність.

З обвинуваченим ОСОБА_11 він теж знайомий, перебуває у нормальних відносинах. Останнього знає як мешканця м. Білгород-Дністровського, колишнього керівника місцевого райвідділу міліції. На час подій, описаних в обвинувальному акті, ОСОБА_11 виконував обов`язки начальника відділу природокористування Одеської обласної ради, та будь-якого стосунку до діяльності Затоківської седишної ради не мав. Як депутат місцевої ради він, ОСОБА_8 , особисто знав багатьох посадових осіб державних органів, у т.ч. правоохоронних, до яких звертався у межах своєї компетенції. До ОСОБА_11 ставився завжди з повагою, як до посадової особи, що професійно виконувала свої обов`язки, з ним міг інколи проконсультуватись з юридичних питань, як з колишнім правоохоронцем.

З ОСОБА_9 ОСОБА_8 знайомий близько 10 років, перебуває у дружніх стосунках. На час подій, зазначених в обвинувальному акті, ОСОБА_9 виконував обов`язки начальника слідчого відділення Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області. ОСОБА_57 як, і ОСОБА_11 , жодного відношення до питань діяльності Затоківської селищної ради також не мав. З ОСОБА_9 він час від часу міг проконсультуватись з юридичних питань.

Щодо потерпілої ОСОБА_21 , то з цією особою він, ОСОБА_8 , завжди перебував у службових та навіть дружніх стосунках. На час подій, зазначених в обвинувальному акті, ОСОБА_21 виконувала обов`язки секретаря Затоківської селищної ради. Оскільки остання є значно старшою за віком, ОСОБА_8 завжди до неї ставився з повагою. Коли остання зверталась до ОСОБА_8 з того чи іншого приводу, у тому числі з особистих питань, намагався їй в міру своїх можливостей надавати допомогу. При цьому, приводів обмовити усіх учасників цієї справи у нього, ОСОБА_8 , не має.

На початку вересня 2017 року ОСОБА_21 не мала у власності зазначену земельну ділянку. Скориставшись своїм службовим становищем, як секретар Затоківської селищної ради, остання посприяла тому, щоб ця земельна ділянка в рекреаційній зоні АДРЕСА_2 була розподілена її знайомій ОСОБА_25 . Йому, ОСОБА_8 , було відомо, що ОСОБА_21 та ОСОБА_24 приблизно з 2016 року були самі фігурантами кримінального провадження за фактом створення злочинної організації, привласнення майна та коштів в особливо великих розмірах, обвинуваченими співробітниками Генеральної прокуратури України у шахрайських діях та оборудками із земельними ділянками у смт. Затоці. Відтак, під час свого допиту у суді ОСОБА_8 припустив, що за пропозицією цих же посадовців Генеральної прокуратури України ОСОБА_21 та ОСОБА_24 , переслідуючи власні інтереси, пішли з цими правоохоронцями на взаємні домовленості та вирішили вчинити провокативні дії стосовно нього та інших обвинувачених.

Зокрема, цими особами на початку вересня 2017 року до УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ було подано заяви про вчинення злочину ним, ОСОБА_8 , та іншими обвинуваченими, які були безпідставними. Водночас, заявницям було достеменно відомо те, що ця земельна ділянка їм не належала та перебувала під арештом. Тобто в процесі так званого документування, діючи під вигаданою правоохоронцями легендою та обраною тактикою вчинення провокацій стосовно нього, ОСОБА_8 , та інших обвинувачених ОСОБА_24 разом з ОСОБА_21 , отримавши від оперативних працівників поліцїї відповідні технічні засоби, діючи за їх вказівками весь час вигадували для нього якісь питання, завдання, провокували на відповідні зустрічі з потерпілою, розмови.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_8 повідомив суду наступні обставини, які не були предметом дослідження на стадії досудового розслідування цього кримінального провадження. Зокрема, з показів обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що влітку 2014 року до нього, ОСОБА_8 , звернулася ОСОБА_21 із проханням позичити їй на короткий термін гроші у сумі 35 000 тисяч доларів США. При цьому, ОСОБА_21 запевнила ОСОБА_8 , що гроші їй потрібні для особистих потреб. Оскільки це був кінець курортного сезону, і у нього на той час накопичились певні заощадження за рахунок здачі в оренду відпочиваючим у смт. Затока житлових приміщень він вирішив надати цю допомогу ОСОБА_21 . Тим паче, що він, ОСОБА_8 , довіряв останній не тільки як колезі по депутатському корпусу, але й старшій за віком людині з незаплямованою репутацією. Приблизно на початку вересня 2014 року він, ОСОБА_8 , передав зазначену суму грошей ОСОБА_29 , при цьому розписку вирішив не брати, оскільки довіряв їй. Окрім того, у нього, ОСОБА_8 , на той фактично склались дружні стосунки із ОСОБА_29 , якій він неодноразово допомагав в особистих питаннях.

Протягом 2016 року - 2017 років ОСОБА_8 не брав участі у роботі селищної ради у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності.

В середині 2015 року ОСОБА_21 , яка на той час була депутатом Затоківської селищної ради, повідомила йому, ОСОБА_8 про те, що у минулій каденції, тобто з 2010 по 2015 рік, Затоківська селищна рада серед іншого прийняла рішення на розробку проекту відведення земельної ділянки під індивідуальну дачну забудову її родичці ОСОБА_58 , за адресою: АДРЕСА_11 , у зв`язку із чим вона, ОСОБА_21 , займається розробкою проекту відведення та присвоєнням кадастрового номера. При цьому, у період часу, коли це питання розглядалося на сесії, він, ОСОБА_8 , не був присутній через притягнення до криміналної відповідальності в іншій справі.

Після виходу із слідчого ізолятора під час зустрічі з ОСОБА_21 , яка мала місце у смт. Затоці, ОСОБА_8 запитав в останньої яким чином на сесії Затоківської селищної ради було вирішено вказане вище питання. ОСОБА_21 відповіла, що сесія селищної ради позитивно вирішила питання її знайомої. При цьому, вона додала, що їх домовленості з приводу повернення ОСОБА_8 боргу залишаються в силі. Водночас, ОСОБА_21 поскаржилась ОСОБА_8 про відсутність усієї суми грошей та натякнула, що вона планує виручити необхідні їй гроші за рахунок реалізації вказаної земельної ділянки. У зв`язку із чим, остання звернулась до нього з проханням допомогти їй продати земельну ділянку. ОСОБА_8 погодився допомогти їй, тому що хотів якнайшвидше отримати свої гроші.

Після цього, ОСОБА_8 звернувся до знайомого ріелтора з м. Білгород-Дністровського ОСОБА_24 .. У розмові з ОСОБА_24 він пояснив цю ситуацію і попросив її допомогти вирішити питання продажу вказаної земельної ділянки. ОСОБА_24 погодилася допомогти і також повідомила, що знайома особисто з ОСОБА_21 і переговорить із нею по суті цього питання.

ОСОБА_8 довірився ОСОБА_59 , бо вважав, що вона порядна людина і зможе допомогти у вирішенні вказаного питання. При цьому, ОСОБА_24 було достеменно відомо про те, що ОСОБА_8 позичив гроші ОСОБА_21 , оскільки свого часу виступала гарантом порядності ОСОБА_21 .. Через ці причини та обставини він, ОСОБА_8 , і звернувся саме до ОСОБА_24 з питанням про продаж ділянки. Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження він, ОСОБА_8 , зрозумів, що фактично ці питання вони з ОСОБА_60 обговорювали у період, коли вона вже була агентом оперативних працівників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ. Після дослідження усіх матеріалів НСРД у суді для нього, ОСОБА_8 , є очевидним, що окремі їх розмови з ОСОБА_56 органом досудового розслідування змонтовані, певні частини вирізані, а деякі у період з 07.09.2017 року до часу його затримання не легалізовані органом досудового розслідування взагалі для того, щоб фактично підігнати цю ситуацію під необхідний склад кримінального правопорушення, який мав бути йому кваліфікований.

Пізніше йому стало відомо від ОСОБА_24 , що вона знайшла клієнта на цю ділянку і взяла в нього завдаток. Також вона повідомила ОСОБА_8 , що на ділянку був накладений арешт Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за клопотанням органу досудового розслідування, у зв`язку із чим виникла необхідність у знятті цього арешту. Ця справа зі слів ОСОБА_24 розглядалась під головуванням судді цього суду ОСОБА_148. На це він, ОСОБА_8 , відповів, що нехай вона цим займається, бо знає, що робити і окрім того, у розмові з ОСОБА_49 він зазначив, що вона вже взяла завдаток і вже є відповідальною перед клієнтом за продаж і законність укладення цієї угоди.

У певний час він, ОСОБА_8 , зрозумів, що ОСОБА_21 постійно вводить його в оману щодо фактичних намірів продати вище вказану земельну ділянку та не має намір віддати йому позичені грошові кошти. Під час їх розмов, що відбувались протягом вересня-листопада 2017 року, він дійсно неодноразово звертався до ОСОБА_21 з питання продажу вказаної земельної ділянки. При цьому, фактично переслідував мету завдяки реалізації ОСОБА_21 вказаної земельної ділянки повернути борг.

За таких обставин, йому, ОСОБА_8 , прийшла думка, що його дії на вимогу у ОСОБА_21 повернення боргу можуть виглядати як вимагання, хоча при цьому він поводився максимально коректно і спокійно, тому що за природою він людина спокійна і врівноважена.

З тим, щоб не вийти за межі цивільно-правових відносин він попросив свого товариша ОСОБА_9 , який працював на той час начальником слідчого відділення Приморського РВ м. Одеси ГУНП в Одеській області, надати йому відповідну юридичну допомогу та консультації з цих питань. ОСОБА_9 , він, ОСОБА_8 , вважав грамотним спеціалістом у галузі кримінального права, і тому він довірився йому. Окрім того, йому, ОСОБА_8 , на той час здавалось, що останній може бути також свідком їх розмов з ОСОБА_21 та ОСОБА_56 у разі, якщо вони будуть вводити мене в оману. За допомогу ОСОБА_61 у разі повернення ОСОБА_21 грошей він планував віддячити йому грошима. При цьому, яка саме буде винагорода за надання консультацій та порад ОСОБА_62 він ще тоді не визначився.

У процесі взаємодії з ОСОБА_24 щодо вирішення питання продажу ділянки ОСОБА_21 , він, ОСОБА_8 , почав розуміти, що питання повернення боргу за рахунок продажу ОСОБА_21 вказаної земельної ділянки тривалий час не вирішується, ОСОБА_24 постійно брехала йому про те, що щось у неї не виходить, щоразу вигадувала якісь історії. У зв`язку із чим у нього, ОСОБА_8 , з`явились сумніви у порядності дій ОСОБА_63 стосовно нього та ОСОБА_21 .. Зокрема, ОСОБА_24 постійно давала йому, ОСОБА_8 , якісь завдання, які йому не подобалися у зв`язку з їхньою сумнівністю, і він, ОСОБА_8 , перебував тоді у роздумах чи варто їх виконувати. Проте, він, ОСОБА_8 , з одного боку відчував свою відповідальність перед ОСОБА_21 за вирішення цього питання і йому хотілося повернути свій борг, а з іншого боку він розумів, що дії ОСОБА_24 не зовсім адекватні та законні. До того ж остання просила ОСОБА_8 натиснути морально на ОСОБА_21 . При цьому, своє прохання ОСОБА_24 пояснювала тим, що через те, що нібито ОСОБА_21 не хоче продавати ділянку, а ОСОБА_24 на той час отримала завдаток у покупця і не зможе організувати угоду, у неї будуть проблеми. Щоразу ОСОБА_24 просила його й ОСОБА_9 якось вплинути на ОСОБА_21 , щоб та не передумала продавати ділянку, просила їх щоб вони погрожували їй.

Він, ОСОБА_8 , на прохання ОСОБА_24 , зустрічався з ОСОБА_21 .. Проте, намагався спілкуватись з останньою максимально коректно, розповідав, що ОСОБА_24 взяла завдаток, і що її не можна підвести. Дослідження показів ОСОБА_21 , матеріалів НРСД за участю усіх фігурантів у суді свідчать про те, що він не погрожував їй. Організацією продажу ділянки займалася ОСОБА_24 , тому він, ОСОБА_8 , не втручався у цей процес. У день продажу йому подзвонила ОСОБА_21 і сказала, що хоче повернути борг, а також хоче йому віддячити за допомогу. При цьому, остання повідомила, що їде до Одеси, де планувала зустрітись з ОСОБА_11 для обговорення робочих питань селищної ради, і повідомила, що вони можуть зустрітись біля будівлі Одеської обласної державної адміністрації.

Після цього, він, ОСОБА_8 виїхав до Одеси, де приблизно в обідню пору вони зустрілися біля Одеської обладміністрації. Під час зустрічі ОСОБА_21 обговорила робочі моменти з ОСОБА_11 .. Після цього, ОСОБА_8 з ОСОБА_21 сіли в автомобіль ОСОБА_8 , де вона передала йому пакет із грошима і сказала, що дякує, а також щоб він роздав депутатам і всім, хто допомагав їй у вирішенні питання в отриманні ділянки та його продажу, на що він їй подякував і поїхав. Через деякий час його, ОСОБА_8 , було затримано співробітниками поліції та повідомлено про те, що він нібито вимагав у ОСОБА_21 гроші. На той час, він ОСОБА_8 , був здивований та не розумів, що відбувається, адже щиро допомагав ОСОБА_21 і навіть натяком не погрожував їй, щоб отримати винагороду за свою допомогу. Окрім того, він, ОСОБА_8 , був переконаний, що у нього з ОСОБА_21 склались виключно цивільно-правові стосунки, пов`язані із поверненням останньою свого боргу.

З показів допитаного у суді обвинуваченого ОСОБА_11 вбачається, що він є пенсіонером МВС України, у 2017 році до часу свого затримання працював на посаді начальника відділу Одеської обласної ради, при цьому на державній службі не перебував. З потерпілою ОСОБА_21 він познайомився наприкінці 2016 року - початку 2017 року. Знайомство з цією особою було викликано робочими питаннями, як з секретарем Затоківської селищної ради. Протягом 2017 року ОСОБА_11 спілкувався з ОСОБА_21 декілька разів. Останнє спілкування з потерплою було приблизно за пів року до його затримання. Із свідком ОСОБА_24 він, ОСОБА_11 , був знайомий через своїх родичів, яким вона в різний час надавала ріелторські послуги, перебував з останньою у нормальних ділових стосунках. На час затримання ОСОБА_11 ОСОБА_24 займалась продажем його квартири у АДРЕСА_2 . Стосунки з ОСОБА_24 він, ОСОБА_11 , мав виключно пов`язані із продажем вказаного нерухомого майна, інші питання обговорювати з ОСОБА_24 він відмовлявся, що підтверджується оглядом листування, з цим свідком, наявним у телефоні ОСОБА_11 .. Восени 2017 року ОСОБА_24 за власною ініціативою неодноразово приїздила до нього, ОСОБА_11 , на роботу, де зверталась з різними питаннями, в основному побутового характеру. Під час цих зустрічей ОСОБА_24 у тому числі, знаючи, що ОСОБА_11 до цього тривалий час працював у правоохоронній сфері, просила останнього, щоб він їй робив протеже перед різними особами, а також зверталась з приводу реалізації цим ріелтором різних операцій у смт. Затоці, наприклад змінення у бік зменшення водоохоронної зони узбережжя Чорного моря в адміністративних межах смт. Затоки. Під час цих розмов він, ОСОБА_11 у категоричній формі відмовився надавати ОСОБА_24 допомогу у цих сумнівних питаннях та попросив її зайнятись виключно питаннями продажу належної йому квартири.

Окрім того, під час свого допиту обвинувачений ОСОБА_11 повідомив, що наприкінці літа- початку осені 2017 року ОСОБА_64 неодноразово зверталась до нього, як колишнього співробітника поліції з проханням якимось чином допомогти їй з проблемами, які виникли у цієї особи, пов`язаних із незаконним відчуженням бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в смт. Затока. Зазначена база відпочинку перебувала у сфері управління Фонду Державного майна України. ОСОБА_11 було відомо, що ОСОБА_24 є фігурантом кримінального провадження, що розслідувалось за цим фактом, тому він відмовився будь-яким чином надавати допомогу останній з цього питання та вкотре попросив не турбувати його та займатись виключно реалізацією його квартири.

ОСОБА_11 також відомо, що ОСОБА_24 , зрозумівши що він їй допомагати з вирішенням вказаного питання не буде, звернулась задля вирішення своїх проблем із законом до свого родича - колишнього начальника ГУБОЗ в Одеській області МВС України ОСОБА_65 , який у цей час виконує обов`язки Голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, до керівництва УЗЕ в Одеській області, а саме до керівника цього правоохоронного органу ОСОБА_66 та його заступника ОСОБА_67 .

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_11 у своїх показах суду зазначив, що йому під час кримінального переслідування із власних джелел стало відомо про те, що ОСОБА_21 та ОСОБА_24 постійно перебуваю ть в полі зору правоохоронців. Так, 07.10.2016 року Генеральною прокуратурою України до ЄРДР внесено відомості про реєстрацію кримінального провадження № 002754 за фактом створення злочинної організації та іншими протиправними діями за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 255,364,191,366, 358 КК України, а основними фігурантами у цій справі проходили ОСОБА_21 та ОСОБА_24 . Показовим є те, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснювалось співробітниками ГПУ на прізвище « ОСОБА_68 » та « ОСОБА_69 », а оперативне супроводження - співробітниками УЗЕ в Одеській області на прізвище « ОСОБА_70 » та « ОСОБА_71 », тобто посадовцями якими здійснювалось досудове розслідування та оперативне супроводження у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за заявами ОСОБА_24 та ОСОБА_21 та де було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_11 та іншим.

Ураховуючи ці обставини, а також те, що у період подій, зазначених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, де обвинувачення висунуто йому, ОСОБА_11 та іншим, за місцем проживання та роботи ОСОБА_21 та ОСОБА_24 проводились обшуки у кримінальному провадженні № 002754 від 07.10.2016 року, а співробітник УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_70 до того ж складав на ОСОБА_21 протокол про вчинення адміністративного корупційного діяння, для обвинуваченого ОСОБА_11 є очевидним, що ОСОБА_24 разом з ОСОБА_21 були завербовані оперативними працівниками зазначеного правоохоронного органу задля штучного створення доказів в іншому кримінальному провадження та покращення службових показників цих правоохоронців. Окрім того, ОСОБА_24 у зв`язку із тим, що у неї виникли проблеми, пов`язані із незаконним відчуженням бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у смт. Затоці Одеської області, заважали «незручні» депутати ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Окрім того, під час свого допиту обвинувачений ОСОБА_11 звернув увагу суду на численних порушеннях кримінального процесуального законодавства, допущених посадовими особами та керівництвом УЗЕ в Одеській області ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , начальником відділу цього правоохоронного органу ОСОБА_74 , який особисто здійснював оперативне супроводження цього кримінального провадження.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_11 під час свого допиту звернув увагу суду на наступних обставинах. Зокрема, пізно увечері 06.09.2017 співробітник УЗЕ в Одеській ДЗЕ НПУ ОСОБА_70 приймає заяву у ОСОБА_25 у службовому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_12 . У протоколі про прийняття цієї заяви ОСОБА_75 зазначає незрозумілі відомості, на кшалт: «не відомо хто, не відомо яким чином, не відомо що вимагають у заявниці». Надалі 07.09.2017, знову ж таки пізно увечері ОСОБА_75 , отримавши у подібний спосіб заяву у ОСОБА_24 , яка взагалі не мала відношення до цієї земельної ділянки, з порушенням вимог ст. 214 КПК України, наказу МВС України № 1377 від 06.11.2015 не реєструє заяви ОСОБА_25 та ОСОБА_24 та рапорт свого підлеглого оперативного працівника ОСОБА_76 у Журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини (ЖРЗПЗ) за місцем вчинення злочину і вночі спрямовує ці матеріали заступнику начальника 4-го відділу ГСУ ГПУ ОСОБА_77, а той у свою чергу дає команду слідчому ОСОБА_69 порушити кримінальне провадження за ст. 189 КК України. При цьому, ОСОБА_77 та ОСОБА_69 , є цими ж самими працівниками ГПУ, якими здійснювалось розслідування кримінального провадження, де фігурантами справи про створення злочинної організації були ОСОБА_24 та ОСОБА_21 .. ОСОБА_70, як начальнику відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ було достеменно відомо, що збирання матеріалів за фактами вимагання, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України, відповідно до вимог наказу МВС України № 81/2015 року «Про положення про службу захисту економіки» не входить до його компетенції. Окрім того, спрямуванням цих матеріалів безпосередньо заступнику керівника одного із підрозділів ГСУ ГПУ, було порушенням з боку колишніх керівників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_66 та ОСОБА_73 не тільки вимог ст. 214 КПК України, але й правил територіальної підслідності.

Відповідно до протоколів проведення НСРД за участю потерпілої ОСОБА_21 та свідка обвинувачення ОСОБА_24 стало відомо, що вони є негласними агентами УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ. На допитах у суді зазначені особи підтвердили те, що все, що вони робили, вони узгоджували з оперативними співробітниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, яким розповідали усі деталі проведених з обвинуваченими зустрічей. Під час так званого документування цього злочину виникло непередбачене питання. Зокрема, те, що земельна ділянка, яку ОСОБА_21 спочатку оформила на підставну особу - свою знайому ОСОБА_25 , - перебуває під арештом в іншому кримінальному провадженні. ОСОБА_75 та інші оперативні працівники були обізнані з цією ситуацією. Тому на думку обвинуваченого ОСОБА_11 у суду має виникнути питання, яким чином свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_24 , не маючи юридичної освіти спромоглась у короткий термін вирішити питання в Білгород-Дністровському міськрайонному суді питання щодо зняття арешту з вказаної земельної ділянки за умови, що ця ділянка землі була визнана речовим доказом в іншому кримінальному провадженні.

Окрім того, під час допиту обвинувачений ОСОБА_11 звернув увагу суду на численних, системних на його думку порушеннях КПК України, пов`язаних із неповнотою, однобічністю та необ`єктивністю досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Зокрема, обвинувачений вказує під час допиту на те, що слідчий належним чином не розглянув жодного клопотання сторони захисту, у тому числі проведення відповідних слідчих дій за участю обвинувачених, одночасних допитів останніх з потерпілою ОСОБА_21 та основним свідком обвинувачення ОСОБА_24 для усунення протиріч, не з`ясував долю отриманих ОСОБА_21 від реалізації продажу 72 000 доларів США. Поскільки, під час виконання слідчої дії, пов`язаної із поміткою, врученням ідентифікованих грошових коштів, 70 000 доларів США ОСОБА_78 надавались саме працівниками поліції.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, відкриті стороною обвинувачення, які потім були досліджені також судом, ОСОБА_11 та його захисник дійшли до висновку про те, що роздруківки більшості розмов з ОСОБА_24 взагалі відсутні у матеріалах кримінального провадження, оскільки б викривали цього так званого свідка обвинувачення у брехні та заважали моделювати оперативним працівникам ситуацію під нього, ОСОБА_11

17.11.2017 він, ОСОБА_11 , жодних зустрічей ОСОБА_21 та ОСОБА_24 не призначав, засобами телефонного зв`язку з цими особами не спілкувався. Водночас, ОСОБА_24 17.11.2017, до обіду зателефонувала на його мобільний телефон та попросила зустрітись, на що ОСОБА_11 в грубій формі у присутності своєї дружини та водія відповів, що у нього на це не має часу, оскільки збирався виїхати за межі м. Одеси у відпустку до Єгипту.

У цей же день, в обідній час, він, ОСОБА_11 , вийшовши у двір Одеської обласної ради, побачив свого знайомого ОСОБА_9 та привітався з ним. Поруч з ним перебувала ОСОБА_21 та стала з ним обговорювати якісь дивні, незрозумілі питання, які раніше ніколи не порушувались у розмові з цією особою. Після цього, попрощавшись із ОСОБА_9 та ОСОБА_21 та повернувшись до свого службового кабінету, ОСОБА_11 почув гуркіт та з вікна службового кабінету побачив, як у дворі Одеської обласної ради поліцейські затримували якихось людей. Далі ОСОБА_11 очікував розвитку подій у своєму службовому кабінеті. Згодом він був безпідставно, всупереч вимог ст. 208 КПК України, затриманий співробітниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ та Генеральної прокуратури України.

Надалі ОСОБА_21 , очевидно розуміючи абсурдність поданої нею заяви про злочин до УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ та відчуваючи свою провину за заздалегідь неправдиве звинувачення його, ОСОБА_11 , в особливо тяжкому кримінальному правопорушенні, подала до Приморського районного суду м. Одеси заяву, у якій відмовилась від своїх звинувачень стосовно нього та ОСОБА_10 , а також просить не притягувати до кримінальної відповідальності інших обвинувачених.

2.2. Потерпіла ОСОБА_21 під час судового розгляду пояснила суду, що під час подій, викладених слідчим в обвинувальному акті та які є предметом судового розгляду, вона була депутатом Затоківської селищної ради та одночасно виконувала обовязки секретаря цієї селищної ради. У 2016 році ОСОБА_10 , який на той час теж був депутатом цієї селищної ради, порадив їй отримати через відповідне рішення сесії Затоківської селищної ради земельну ділянку. Зважаючи на те, що раніше ОСОБА_21 вже отримували із земель запасу Затоківської селищної ради земельну ділянку, остання запропонувала своєї знайомій ОСОБА_25 отримати земельну ділянку через звернення з цим питанням до Затоківської селищної ради. ОСОБА_25 погодилась з цією пропозицією ОСОБА_21 .

В серпні 2017 року до потерпілої приїхали її колега депутат ОСОБА_8 разом із своїм знайомим співробітником поліції ОСОБА_9 . Під час зустрічі ці особи запропонували їй щоб ОСОБА_25 продала земельну ділянку і передала їм грошові кошти, отримані від реалізації цієї земельної ділянки. 03.11.2017 до потерпілої знову завітали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і пропонували продати земельну ділянку. В разі відмови зазначені особи погрожували порушити кримінальну справу відносно потерпілої та не давати спокою її знайомій ОСОБА_25 .. Після цього, остання через договір дарування переоформила вказану земельну ділянку на ОСОБА_21 ..

Із показів ОСОБА_21 вбачається, що ОСОБА_10 приїзжав до неї один раз разом із ОСОБА_8 . Під час зустрічі вказані особи переконували ОСОБА_21 реалізувати вказану земельну ділянку, а отримані від продажу грошові кошти у сумі 72 тисячі доларів, - передати на потреби Одеської обласної ради.

Сума, яку слід було передати, а саме 72 тисячі доларів, становила ринкову вартість переоформленої на неї земельної ділянки у АДРЕСА_2 була відома потерпілій зі слів її знайомого ріелтора ОСОБА_24 . При цьому, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 повідомили ОСОБА_21 , що продажом землі буде займатися саме ОСОБА_24 . Надалі ОСОБА_25 , на яку було оформлено вказану земельну ділянку, погодилась її продати через висловлене прохання самої потерпілої ОСОБА_21 . Водночас, ріелтор ОСОБА_24 переконала ОСОБА_21 оформити відчуження цієї земельної ділянки відповідним договором дарування від ОСОБА_25 та надати ОСОБА_24 довіреність для розпорядження земельною ділянкою.

Договір дарування оформлювався на потерпілу ОСОБА_21 у м. Одесі, у якого саме нотаріуса, вона не пам`ятає. При цьому, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 примушували ОСОБА_24 до продажу земельної ділянки, яким саме чином, потерпілій не відомо.

Земельну ділянку зі слів ОСОБА_24 хотів придбати ОСОБА_79 , прізвище останнього потерпіла не знає.

Обвинувачений ОСОБА_11 жодного разу з потерпілою не спілкувався, будь-яких вимог до неї не висував. Потерпіла ОСОБА_21 бачила ОСОБА_11 один раз біля Одеської обласної ради. Проте, ОСОБА_11 про обставини продажу вказаної земельної ділянки з нею не спілкувався, тому їй, ОСОБА_21 , було незрозумілим у зв`язку із чим на цю зустріч покликав ОСОБА_11 . ОСОБА_8

17.11.2017 потерпіла перебувала у приміщені УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, де передала 2 тисячі доларів співробітникам цього правоохоронного органу для помітки, а у подальшому повернулась до м. Білгород - Дністровський, на 10 годину задля того, щоб у нотаріуса переоформити земельну ділянку на покупця на ім`я ОСОБА_79 .

При проведенні угоди у нотаріуса щодо переоформлення земельної ділянки на нового власника- ОСОБА_80 , крім нього була присутня потерпіла та ОСОБА_24 .. У подальшому потерпіла ОСОБА_21 разом із водієм ОСОБА_81 поїхали до м. Одеси. Поблизу адміністративної будівлі Одеської обласної ради до потерпілої підійшов ОСОБА_8 , а згодом обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Пізніше до них приєдався обвинувачений ОСОБА_11 .. При цьому, ОСОБА_11 взагалі не розмовляв, знаходячись окремо від співрозмовників. ОСОБА_24 при цьому весь час перебувала неподалік від учасників цієї зустрічі біля свого автомобілю.

У подальшому потерпіла ОСОБА_21 залишившись наодинці із обвинуваченим ОСОБА_8 в його автомобілі передала останньому грошові кошти, а саме сім упаковок по десять тисяч доларів США та одну у розмірі двох тисяч доларів США.

На додаткові запитання прокурора та захисників обвинувачених, спрямованих на з`ясування протиріч у свідченнях потерпілої ОСОБА_21 , останняння повідомила суду про те, що з самого початку до неї з питнь, пов`язаних із продажем вказаної земельної ділянки приїжджали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_24 . У той же час потерпіла у сувоїх показах потерпіла стверджувала, що після того як її знайома ОСОБА_25 подарувала їй земельну ділянку, її відвідував за місцем проживання переважно лише ОСОБА_8 ..

Орім того, як вбачається із показів потерпілої ОСОБА_21 , наданих суду, будь-які документи, які б свідчили про порушення кримінального провадження стосовно неї обвинувачений ОСОБА_9 не надавав та не демонстрував. Про це їй декілька разів повідомляла свідок ОСОБА_24 , через яку фактично велись усі перемовини з обвинуваченими.

09.03.2021 після свого допиту потерпіла ОСОБА_21 у присутності свого представника звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, де вона зазначила, що насправді обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 по відношенню до неї будь-яких протиправних дій не вчиняли, вона, потерпіла, просить суд їх не притягувати до кримінальної відповідальності. Окрім того, ОСОБА_21 повідомила суд, що будь-яких вимоги щодо відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди висувати до обвинувачених не збирається. Більш того, після свого допиту, потерпіла ОСОБА_21 у Приморському районному суді м. Одеси на судових засіданнях у цій справі не з`являлась, оскільки у своїй заяві висловила бажання не брати участь у подальших судових засіданнях за відсутності будь-яких претензій до обвинувачених.

2.3. Свідок ОСОБА_24 під час судового розгляду пояснила суду, що вона проживає у АДРЕСА_16. Свідок на постійній основі здійснювала підприємницьку діяльність, надаючи послуги ріелтора фізичним та юридичним особам з купівлі - продажу об`єктів нерухомості та земельних ділянок, переважно у АДРЕСА_2 .

Завдяки своїй професійній діяльності вона, ОСОБА_24 , до подій, зазначених в обвинувальному акті, була знайома з обвинуваченими, перебувала з ними у робочих, ділових стосунках. ОСОБА_24 було відомо, що на час подій, зазначених в обвинувальному акті, ОСОБА_9 проходив службу у Національній поліції України та обіймав посаду керівника слідчого підрозділу Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, ОСОБА_11 працював на посаді начальника відділу Одеської обласної ради, ОСОБА_10 був депутатом Шабської ОТГ, а ОСОБА_8 - депутатом Затоківської селищної ради. Влітку 2017 року за ініціативою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вона, ОСОБА_24 , мала надати допомогу секретарю Затоківської селищної ради ОСОБА_21 в реалізації земельної ділянки у АДРЕСА_7 , яка начебто належала останній. При цьому, ОСОБА_24 поставила умовувказаним особам про те, що вона має з приводу умов реалізації, пошуку потенційних покупців, витрат переговорити із самою ОСОБА_21 .

Під час розмови із ОСОБА_21 з`ясувалось, що вона дійсно бажає скористатись її послугами. Проте, на той час Затоківською селищною радою було прийнято рішення щодо виділення вказаної земельної ділянки знайомій ОСОБА_21 - ОСОБА_25 , яка мешкала у м. Одесі.

Під час спільної зустрічі, на якій були присутні свідок ОСОБА_24 , потерпіла ОСОБА_21 , а також ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 останні почали переконувати ОСОБА_21 про те, що зазначену земельну ділянку, виділену рішенням сесії Затоківської селищної ради ОСОБА_25 необхідно терміново реалізувати, а отримані від реалізації грошові кошти передати їм, тобто ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , а також ОСОБА_11 , як представнику Одеської обласної ради. Окрім того, під час цієї зустрічі ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 повідомили, що у разі невиконання цих вимог вони ініціюють питання кримінального переслідування ОСОБА_21 .. У подальшому між цими обвинуваченими, ОСОБА_21 та ОСОБА_24 відбулось ще декілька зустрічей, де обговорювались деталі майбутньої угоди із реалізації вказаної земельної ділянки. Надлі ОСОБА_25 надала їй, ОСОБА_24 , довіренність на продаж від її імені вказаної земельної ділянки.

Розуміючи протиправний характер дій обвинувачених вона, ОСОБА_24 , на початку вересня 2017 року звернулась із заявою про вчинення злочину до УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, де з відповідними працівниками поліції уклала угоду про конфіденційне співробітництво. Згодом усі подальші свої зустрічі з обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вона документувала, слідуючи інструкціям оперативних працівників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ.

На одній із зустрічей обвинувачений ОСОБА_8 переслав повідомленням їй на телефон витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про начебто реєстрацію кримінального провадження стосовно ОСОБА_21 . У цьому документі були зазначені відомості про вчинення ОСОБА_21 протиправних дій, пов`язаних із зловживанням останньою своїми службовим становищем та своїми службовими повноваженнями, як секретарем Затоківської селищної ради, незаконного отримання вказаної земельної ділянки. Цей документ під виглядом справжнього ОСОБА_24 мала продемонструвати під час зустрічі ОСОБА_21 з тим, щоб остання погодилась на умови обвинувачених. Ким був виголовлений проект вказаного документа, свідок ОСОБА_24 пояснити суду не змогла. При цьому, вона зазначила, що оперативними співробітниками був зроблений скриншот та роздруківку з цієї фотографії, надісланої їй ОСОБА_8 . Телефон у якості речового доказу у неї, ОСОБА_24 органом досудового розслідування не вилучався, до матеріалів досудового розслідування не долучався.

На запитання сторони захисту про те чи був за своєю правовою природою договір дарування вказаної земельної ділянки від 17.11.2017, укладений ОСОБА_21 з ОСОБА_82 безоплатною угодою, чи отримала потерпіла ОСОБА_21 за відчуження на користь ОСОБА_83 будь-які кошти, чи мала матеріальну зацікавленість від цієї угоди, вона, як ріелтор, свідок ОСОБА_24 пояснила, що фактично ця угода, яку вона супроводжувала була оплатною, тобто прихованим договором купівлі-продажу. За реалізацію вказаної земельної ділянки ОСОБА_21 отримала 72 000 доларів США, сплатила послуги нотаріусу, за оцінку вказаної земельної ділянки. Наразі покази свідка ОСОБА_24 у цій частині не узгоджуються із показами потерпілої ОСОБА_21 .

На запитання сторони захисту чи отримувала ОСОБА_24 будь-які грошові кошти за свої послуги ріелтора та особи, яка супроводжувала реалізацію вказаної угоди свідок ОСОБА_24 відмовилась відповідати.

На запитання сторони захисту за яких обставин, де та кому з оперативних працівників УЗЕ в Одеській області нею було подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими свідок ОСОБА_24 заявила, що цих обставин не пам`ятає.

2.4. Свідок ОСОБА_84 під час судового розгляду пояснила суду, що у листопаді 2017 року вона була залучена знайомим працівником поліції до участі у проведенні слідчих дій в якості понятої. Зазначені слідчі дії відбувались у приміщенні підрозділу поліції у АДРЕСА_13 , де розташовувався підрозділ поліції, вона, ОСОБА_84 приїхала близько 7 години ранку, де перебувала приблизно до 12-ї години. Протягом практично усього часу вона, ОСОБА_84 , перебувала в одному службовому кабінеті. Потім вже наприкінці проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_85 працівники поліції запросили в інший, де вона підписала протокол огляду, помітки та вручення грошових коштів. При цьому, як пояснила суду свідок ОСОБА_84 у її присутності будь-які грошові кошти не оглядались, не помічались та потерпілій ОСОБА_21 не вручались. Кому передавались грошові кошти в іноземній валюті та у якій кількості вона, ОСОБА_84 не знає.

3. Докази, які були надані стороною обвинувачення, досліджені під час судового провадження:

- Витяг з ЄРДР від 12.09.2017;

- Супровідний лист начальника Управління захисту економіки в Одеській області від 07.09.2017;

- Рапорт о/у УЗЕ в Одеській області;

- Протокол прийняття заяви ОСОБА_25 про вчиненне кримінального правопорушення від 06.09.2017;

- Протокол прийняття заяви ОСОБА_24 про вчинене кримінальне правопорушення від 07.09.2017;

- Протокол прийняття заяви ОСОБА_21 про вчиненне кримінального правопорушення від 12.09.2017;

- Протокол огляду від 03.07.2018, згідно якого здійснено огляд мобільного телефону ОСОБА_24 ;

- Протокол огляду від 02.07.2018 з додатками, згідно якого здійснено огляд моюільного телефону ОСОБА_24 ;

- Протокол огляду від 28.11.2017, згідно якого здійснено огляд мобільного телефону ОСОБА_9 ;

- Протокол огляду від 17.11.2017 помітки та вручення грошових коштів;

- Протокол обшуку від 17.11.2017, згідно проводився обшук транспортного засобу ОСОБА_8 ;

- Висновок судово-технічної експертизи від 12.03.2018 № 8-4/72 щодо відповідності грошових коштів аналогічним грошовим знакам, що знаходяться в офіційному обігу;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 02.02.2018 № 605т/39/114-2018 з додатками;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 02.02.2018 № 608т/39/114-2018 з додатками;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 02.02.2018 № 607т/39/114-2018 з додатками;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 01.02.2018 № 598т/39/114-2018 з додатками;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 02.02.2018 № 609т/39/114-2018 з додатками;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 01.02.2018 № 600т/39/114-2018 з додатками;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 02.02.2018 № 602т/39/114-2018 з додатками;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 02.02.2018 № 601т/39/114-2018 з додатками;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 01.02.2018 № 600т/39/114-2018 з додатками;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 02.02.2018 № 589т/39/114-2018 з додатками;

- Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 01.02.2018 № 585т/39/114-2018 з додатками.

4. Докази, на які посилається сторона захисту:

Сторона захисту вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 обвинувачення спростовують досліджені під час судового розгляду докази, а саме:

Стороною захисту надано клопотання про приєднання до матеріалів судової справи документів, які були зібрані на стадії досудового розслідування, а саме:

- Адвокатський запит начальнику Департаменту захисту економіки НП України від 23.01.2018;

- Відповідь заступника начальника Департаменту захисту економіки Нп України від 31.01.2018;

- Копія наказу від 22.08.2017 № 882 про відрядження для проходження стажування ОСОБА_86 ;

- Клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження;

- Ухвала Печерського районного суду м. Києва від 15.05.2018 про надання тимчасового доступу до речей і документів;

- Скарга в ДВБ НП України від 21.02.2018;

- Відповідь з ДВБ НП України від 28.02.2018;

- Відповідь з ДЗЕ НП України від 02.04.2018;

- Відповідь з УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України від 09.04.2018;

- Адвокатський запит нотаріусу ОСОБА_30 ;

- Відповідь нотаріуса ОСОБА_30 ;

- Адвокатський запит Затоківському селишному голові;

- віповідь з Затоківської селищної ради;

- Адвокатські запити в УЗЕ в Одеській області;

- Відповідь з УЗЕ в Одеській області від 21.12.2017;

- Адвокатський запит в ДВБ НП України;

- Відповіді з ДВБ НП України від 13.12.2017 та 26.12.2018;

- Висновок службового розслідування від 22.12.2017;

- Копія супровідного листа до ГПУ;

- Копія титульного листа журналу № 24 обліку доставлених, відвідувачів та запрошених УЗЕ в Одеській області;

- Копії листів з журналу № 24

- Копія титульного листа журналу № 61 обліку пропозицій, заяв і скарг громадян;

- Копії листів з журналу № 61;

- Копія доручення з ГСУ ГПУ до УЗЕ в Одеській області;

- Копія пояснення ОСОБА_87 від 20.12.2017;

- Копія супровідного листа до ГПУ;

- Адвокатський запит в ДЗЕ НП України;

- Відповідь з ДЗЕ НП України від 15.12.2017;

- Адвокатський запит в УЗЕ в Одеській області;

- Відповідь з УЗЕ в Одеськії області від 08.02.2018;

- Копія доручення з ГСУ ГПУ до УЗЕ в Одеській області;

- Адвокатський запит в УЗЕ в Одеській області;

- Відповідь з УЗЕ в Одеській області від 08.02.2018;

- Копія доручення з ГСУ ГПУ до УЗЕ в Одеській області;

- Адвокатськи запит в ГПУ;

- Відповідь з ГПУ від 01.02.2018;

- Відповідь з ГПУ від 13.02.2018;

- Адвокатський запит в ДЗЕ НП України;

- Відповідь з ДЗВ НП України від 31.01.2018;

- Копія наказу начальника ДЗЕ НП України №882 від 22.08.2017;

- Адвокатський запит Затоківському селищному голові;

- Адвокатський запит в ДЗЕ НП України;

- Відповідь з Департаменту документального забезпечення НП України від 02.05.2018;

- Копія наказу МВС України №1377 від 06.11.2015;

- Копія інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення і інші події;

- Копя журналу єдиного обліку в органах поліції заяв повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення інші полії;

- Копія протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується;

- Клопотання слідчому ГСУ ГПУ від 05.03.2018;

- Заява Генеральному прокурору України від 27.03.2018;

- Відповідь з ГПУ від 26.04.2018;

- Відповідь ОСОБА_11 з УЗЕ в Одеській області;

- Заява ОСОБА_10 до ГУ ДФС в Одеській області від 12.02.2018;

- Адвокатський запит УЗЕ в Одеській області;

- Відповідь з УЗЕ в Одеській області від 12.02.2018;

- Копія пояснення ОСОБА_88 від 07.07.2018;

- Заява ОСОБА_11 про скоєний злочин від 14.01.2018;

- Відповідь з ГПУ від 14.03.2018;

- Заява ОСОБА_11 до НАБУ від 02.02.2018;

- Відповідь з ГПУ від 29.03.2018;

- Клопотання ОСОБА_11 слідчому ГСУ ГПУ;

- Копія протоколу огляду, помітки та вручення грошових коштів з кримінального провадження № 0003150 від 04.10.2017.

5. Висновки суду і мотиви з яких суд відкидає докази обвинувачення та порушення норм КПК України.

Кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованих дій обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 згідно обвинувального акту, є вчинення умисних дій, які виразились у вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з використанням свого службового становища, з погрозою пошкодження чи знищення майна, що завдало майнової шкоди потерпілому в особливо великих розмірах».

Водночас, суд бере до уваги доводи сторони захисту про те, що окремі кваліфікуючі ознаки інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення не були зазначені слідчим у формулюванні обвинувачення обвинувального акту, а прокурор не скористався своїми процесуальним правом щодо зміни обвинувачення відповідно до вимог ст. 338 КПК України для усунення цих недоліків.

Зокрема, диспозиція ст. 189 КК України згідно чинного кримінального закону має наступну редакцію: «Вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання)».

Водночас, згідно обвинувального акту слідчим інкриміновано обвинуваченим кваліфікуючі ознаки цього кримінального правопорушення, зазначені у ч.2 ст. 189 КК України - вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з використанням свого службового становища, а також зазначені у ч.4 ст. ст. 189 КК України - вимагання, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах.

За цих обставин суд приходить до висновку, що формулювання висунутого обвинувачення не у повній мірі відповідає приписам диспозиції ст. 189 КК України. Зокрема, у формулюванні обвинувачення не зазначено, у чому конкретно полягало вимагання, вимога якого чужого майна чи права на майно (земельної ділянки чи грошових коштів, отриманих за її реалізацію) або вчинення будь-яких дій майнового характеру. Окрім того, у формулюванні обвинувачення не зазначено суб`єкт проти кого були спрямовані протиправні дії обвинувачених, на потерпілу або на іншу особу.

До того ж, зважаючи на те, що ОСОБА_9 на час свого затримання виконував обов`язки начальника слідчого відділення Приморського РВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, ОСОБА_11 обіймав посаду начальника відділу з питань природокористування Одеської обласної ради, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були депутатами місцевих рад, а в обвинувальному акті зроблено посилання на вимоги ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», «Про державну службу», «Про національну поліцію», які порушили обвинувачені, суд приходить до висновку, що слідчим не вірно зазначено таку кваліфікуючу ознаку згідно диспозиції ст. 189 КК України, як вимагання, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища. Зокрема, в обвинувальному акті при викладенні цієї квакліфікуючої ознаки інкримінованого злочину зазначено тільки словосполучення «з використанням службового становища» без посилання на суб`єктів кримінального правопорушення, як службову особу.

За цих обставин, суд вважає що формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_89 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 є не конкретним, не містить обов`язкових складових диспозиції статті ст. 189 КК України, а відтак не у повній мірі є зрозумілим.

Під час викладення фактичних обставин та у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті зазначено таку кваліфікуючу ознаку як вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вимогами частини 2 статті 28 КК України передбачено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовились про спільне його вчинення.

Дослідивши обвинувальний акт суд приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що у викладенні фактичних обставин в обвинувальному акті не зазначено коли саме, за яких обставин, співучасники домовились вчинити інкриміноване їм кримінальне правопорушення, які причини, дії потерпілої спонукали їх вчинити цей злочин, роль у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення кожного з обвинувачених, а також не конкретизовано у чому саме полягало виконання функцій кожного з групи обвинувачених, де і коли мала місце попередня змова на вчинення злочину, не зазначено види співучасників відповідно до вимог ст. 27 КК України.

Не усунуто під час судового розгляду обвинувального акту (викладення фактичних обставин) суперечності з приводу того, яким чином обвинувачений ОСОБА_11 , що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обіймав посаду начальника відділу з питань природокористування Одеської обласної ради міг використовувати свої службові повноваження задля здійснення тиску на потерпілу ОСОБА_21 .

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 до діяльності Одеської обласної державної адміністрації жодного відношення не мав.

Наразі прокурори у цьому кримінальному провадженні своїми процесуальними повноваженнями щодо зміни у порядку ст. 338 КПК України обвинувачення у суді або відмови від обвинувачення не скористались.

6. Позиція суду щодо відповідності обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 вимогам кримінального процесуального закону України.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

У Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 (пункт 2) зазначено наступне: «В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому».

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

Згідно статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України на думку сторони захисту не виконані належним чином.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті, є неконкретними і не містять, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, конкретного опису обставин вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, що у свою чергу суперечить вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України.

Зокрема, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладені поверхово, з відсутністю конкретики інкримінованих обвинуваченим дій, пов`язаних із вимаганням чужого майна, з наявністю абстрактних юридичних формулювань. Натомість, обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, викладені неповно, без вказівок на час, місце та інші обставини злочину, які підлягають дослідженню при розгляді даної категорії справ, деякі обставини, які встановлені органом досудового розслідування, взагалі не зазначені при викладені фактичних обставин, деякі не вказують на наявність кваліфікуючих ознак інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення та не відповідають кваліфікуючим ознакам, зазначеним у формулюванні обвинувачення.

7. Підстави для виправдання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її винуватість не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, рішення Конституційного Суду від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011, приписів статей 7, 86 та ч. 3 ст. 373 КПК обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть лише фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства; перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини у кримінальному процесі та ухвалення справедливого рішення у справі.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. є обов`язковою до застосування при розгляді справ як джерело права, під час вирішення питання щодо справедливості судового розгляду в цілому враховує, серед іншого, й спосіб отримання доказів. За практикою цього Суду (рішення від 6 грудня 1988 року у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії», заява №10590/83) саме на сторону обвинувачення покладається тягар доведення вини особи, а всі сумніви повинні тлумачитися на користь останньої. Згадана сторона зобов`язана надати суду докази, достатні для визнання обвинуваченого винуватим.

Відповідно до положень ст. 92 КПК України, у кримінальному провадженні обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, у тому числі й допустимості та належності доказів, покладається на сторону, що їх подає. Тобто, пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) КК, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

За змістом ст. 23, ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості й достатності доказів на підставі їх безпосереднього дослідження, оцінюючи всі фактичні дані в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Статтею 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

При цьому обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази. При оцінці доказів суд має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (див. рішення у справах «ОСОБА_159 проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року).

Отже, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Однак, суд, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що наявні підстави для ухвалення виправдувального вироку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України. Позаяк, за переконанням суду докази винуватості обвинувачених отримано органом досудового розслідування з порушенням встановленим чинним кримінальним процесуальним законом України порядку, а відтак у силу вимог ст. 86 КПК України є недопустимими та них не може посилатись суд при виконанні судового рішення, а з боку потерпілої ОСОБА_21 та свідка обвинувачення ОСОБА_24 мало місце провокація інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення.

8. Мотиви, з яких суд відкидає докази сторони обвинувачення.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні не визнали та наполягали на повному дослідженні доказів як з боку сторони обвинувачення, так і з боку сторони захисту під час судового розгляду обвинувального акту.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, сторона обвинувачення посилалася серед іншого на наступні документи, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

1) Витяг з ЄРДР щодо реєстрації 12.09.2017 кримінального провадження № 0002901 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (а.с. 1-2, том №1).

Дослідженням даного документу у суді встановлено, що відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄРДР 12.09.2017 на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень. У розділі фабула кримінального правопорушення зазначено наступне: «начальник відділу з питань природокористування Одеської обласної ради ОСОБА_11 , депутат Затоківської селищної ради ОСОБА_8 , виконувач обов`язків начальника слідчого відділу Приморського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та депутат Шабської ОТГ ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою, з використанням свого службового становища, з погрозою насильства, вимагали та отримали грошові кошти в сумі 72 000 доларів США від виконувача обов`язків голови - секретаря Затоківської селищної ради ОСОБА_21 за продаж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер земельної ділянки :02:013:0064, яка належить останній на праві власності». Витяг з ЄРДР підписаний слідчим з особливо важливих справ ОСОБА_90 07.12.2017, тобто майже через 3-х місяці з початку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Суд бере до уваги при оцінці як доказу цього документа доводи сторони захисту про те, що витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні у день внесення відомостей про кримінальне правопорушення, тобто 12.09.2017, у матеріалах кримінального провадження відсутній, стороні захисту відповідно до вимог ст. 290 КПК України стороною обвинувачення стороні захисту не відкривався.

2) Супровідний лист Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ) від 07.09.2017 (а.с. .3, том1). Супровідний лист за підписом заступника начальника УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_91 . заступнику начальника четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_92 , датований 07.09.2017 за вих. № Г-835. Відповідно до цього документу заступник начальника УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_93 направив вказаній посадовій особі Генеральної прокуратури України «матеріали звернення громадян та матеріали перевірки рапорту співробітників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, зареєстрованих в УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ», на 7-ми арк.

Дослідивши цей доказ сторони обвинувачення суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що заступник вказаного правоохоронного органу Національної поліції з порушенням вимог відомчої Інструкції з діловодства скеровує цей супровідний лист та матеріали перевірки за зверненнями громадян не у порядку ст. 214 КПК для вирішення питання щодо внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР, а фактично у порядку ЗУ «Про звернення громадян». До того ж з невідомих причин заступник начальника УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_93 спрямовує ці матеріали перевірки за зверненнями громадян спрямовує не керівнику слідчого органу, прокурору за місцем вчинення кримінального правопорушення, а з порушенням правил територіальної підвідомчості заступнику керівника одного із структурних підрозділів Генеральної прокуратури України, розташоване у м. Києві.

У зазначеному документі відсутні відомості, які б свідчили про його реєстрацію в Генеральній прокуратурі України. Цей супровідний лист, як зазначалось, адресовано не керівнику, а конкретній посадовій особі - заступнику одного із структурних підрозділів Головного слідчого управління ГПУ, без зазначенням адреси отримувача. На супровідному листі містяться лише рукописні записи, які свідчать про те, що першим його отримала 13.09.2017 інша посадова особа Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, зокрема заступник начальника управління з розслідування ОВС - начальник четвертого відділу ОСОБА_94. У супровідному листі міститься рукописний запис невідомої посадової особи Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України (далі ГСУ ГПУ) « ОСОБА_94 - до організації розгляду» , підпис та дата резолюції - 13.09.2017.

У супровідному листі також наявний рукописний запис вірогідно самого ОСОБА_95 « ОСОБА_96 » підпис ОСОБА_95 та дата резолюції - 13.09.2017. У нижньому правому куті супровідного листа міститься резолюція ОСОБА_97 , кому першочергово було адресовано супровідний лист з матеріалами перевірки керівником УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ: « ОСОБА_98 - до розгляду та прийняття рішення у порядку ст. 214 КПК України» з підписом цієї посадової особи без дати її складення.

Водночас, у лівому верхньому куті цього супровідного листа міститься рукописний запис виконаний від імені ОСОБА_99 , яким здійснювалась реєстрація вказаного кримінального провадження, як слідчим, з його підписом, адресований вірогідно секретарю «с- зареєструвати» та дата резолюції -12.09.2017.

Дослідженням цього доказу встановлено, що супровідний лист керівника УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_93 від 07.09.2017 з рапортом оперативного співробітника УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ та зверненнями громадян, адресований заступнику начальника четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_92 , в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомчої «Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» не було спрямовано керівникам органів прокуратури або відповідного слідчого підрозділу за місцем вчинення кримінального правопорушення для реєстрації кримінального правопорушення в ЄРДР. У Наразі цей супровідний лист разом з матеріалами перевірки очевидно нарочним без реєстрації у канцелярії Генеральній прокуратурі України доставлено не відомій посадовій особі Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України (далі ГСУ ГПУ), яка 13.09.2017 у свою чергу передала ці матеріали на розгляд спочатку заступнику начальника ГСУ ГПУ - начальнику 4-го відділу ОСОБА_100 , а той надалі у цей же день, тобто 13.09.2017, - заступнику начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_101 .

Суд бере до уваги доводи захисників обвинувачених, які звернули увагу учасників справи на цих обставинах прийому без фактичної реєстрації вказаного супровідного листа з матеріалами перевірки, які надійшли всупереч встановленого порядку з УЗЕ ДЗЕ НПУ до ГСУ ГПУ, а також поставили під сумнів факт можливої фальсифікації цього доказу сторони обвинувачення. Оскільки не зрозумілим є можливість слідчого ОСОБА_102 зареєструвати це кримінальне провадження 12.07.2017, у той час, коли його керівник ОСОБА_96 передав ці матеріали йому лише 13.07.2017.

Суд за таких обставин ставить під сумнів законність реєстрації кримінального провадження № 0002901 12.09.2017 слідчим ОСОБА_90 , оскільки встановив порушення вимог ст. 214 КПК України, відомчих інструкцій щодо організації ведення діловодства МВС України та ГПУ, вимог керівних документів щодо територіальної та інституціальної підслідності. При цьому, суд до цих висновків дійшов із наступних міркувань.

Зокрема, частиною 1 ст. 214 КПК України, встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань тільки таку заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені частиною 5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2, ст.11 КК України, згідно з якими, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому критерієм внесення відомостей до ЄРДР є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Пунктом 5 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (далі Інструкція) передбачено, що про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення, у яких наявні відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО уповноважений працівник чергової частини доповідає начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до ЄРДР та інформує начальника органу поліції.

3) Рапорт оперуповноваженого УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ старшого лейтенанта ОСОБА_86 (а.с. .4 том1), адресований начальнику УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_103 . Дослдіження цього документу судом, засвідчило, що у рапорту відсутня дата його складення, відмітка про його реєстрації у канцелярії вказаного правоохоронного органу. Із змісту цього рапорту вбачається, що «співробітниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ було встановлено, що рішенням Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровськоий Одеської області гр. ОСОБА_25 на підставі ст. 118 Земельного кодексу України передано у власність земельну ділянку площею 0,08 га в Лиманському районі смт. Затока». Водночас, у рапорті відсутня інформація, коли, на підставі яких документів було прийнято рішення Затоківською селищною радою це рішення, за якою адресою знаходиться ця земельна ділянка, чи є ОСОБА_25 взагалі мешканкою вказаного населеного пункту та мала підстави для отримання цієї ділянки у власність. Окрім того, у рапорті йдеться про те, що на думку оперативного працівника на власницю земельної ділянки ОСОБА_25 та В.о. голови Затоківської селищної ради ОСОБА_21 здійснюється тиск з боку начальника відділу з питань природокористування Одеської обласної ради ОСОБА_11 , депутатів Затоківської селищної ради ОСОБА_104 , ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_105 , начальника слідчого відділу Приморського РВ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , а також ОСОБА_10 та ОСОБА_106 з метою примусити продати вказану земельну ділянку та отримати грошові кошти, розподілити між собою у вигляді неправомірної вигоди.

Ставлячи питання про реєстрацію вказаного рапорту, оформленого з порушенням відомчих Інструкцій з організації діловодства в органах поліції та ведення єдиного обліку повідомлень, звернень (без дати його складання, реєстрації, зазначення усіх обставин, які б свідчили про ознаки кримінальних правопорушень у тих чи інших осіб), зазначений оперативний працівник фактично ставив питання про реєстрацію іншого кримінального правопорушення, а саме за ознаками ст. 368 КК України. Судом встановлено, що окремі особи, зазначені у рапорті, а саме ОСОБА_107 , ОСОБА_105 та ОСОБА_108 не були фігарантами кримінального провадження та навіть не допитувались під час досудового його розслідування в якості свідків.

Надаючи оцінку на предмет належності та допустимості цього доказу сторони обвинувачення суд зазначає наступне. Згідно Примітки до ст. 358 КК України «Під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі само зайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити».

Згідно вказаної відомчої Інструкції «Підставами вважати заяву, чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

За результатами системного аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про обставини не щодо усіх (будь-яких) заяв чи повідомлень, а тільки тих, які можуть свідчити про вчинення саме кримінального правопорушення (злочину), тобто повинні мати достатні дані про наявність в події ознак складу злочину у розумінні ст. 11 КК України.

Таким чином, зазначений рапорт оперуповноваженого УЗ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_86 без дати його складання, який разом із супровідним листом заступника керівника УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ від 07.09.2017 та зверненнями громадян спрямовувався одному із посадових осіб ГСУ ГПУ, та на підставі якого у подальшому слідчим вказаного структурного підрозділу ГПУ ОСОБА_90 було прийнято рішення 12.09.2017 про реєстрацію кримінального провадження № 0002901, не містить ознак офіційного документу. Відтак, цей рапорт відповідно до приписів ч.2 ст. 84 КПК України не є процесуальним джерелом доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України цей рапорт оперативного співробітника не може визнаватися допустимим доказом, так як отримано його з порушеннями цього Кодексу. Відтак, згідно ч.2 ст. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

4) Протокол прийняття заяви ОСОБА_25 про вчинене кримінальне правопорушення від 06.09.2017 (том1, а.с. 5-7).

Дослідженням у суді цього документу встановлено, що заяву про вчинення кримінального правопорушення у ОСОБА_25 (особу встановлено за паспортом), отримано начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_74 06.09.2017, о 20 годині 40 хвилин та зареєстровано у діловодстві зазначеного правоохоронного органу за № Г-895 від 07.09.2017. Із змісту протоколу про прийняття цієї заяви вбачається, що ОСОБА_25 просить прийняти міри правового харктеру до депутатів та посадових осіб Затоківської селищної ради, які мають наміри реалізувати отриману заявницею земельну ділянку на території смт. Затока, а у подальшому розділити між собою отримані від її продажу грошові кошти. Тобто заява ОСОБА_25 не містить конкретної інформації з ідентифікацією адреси, площі та вартості земельної ділянки, яку мають реалізовувати депутати Затоківської селищної ради, а також відомостей про те, яке відношення вони до неї мають, у зв`язку з чим виникли ці наміри, яке відношення до цієї земельної ділянки мають потерпіла ОСОБА_21 та свідок обвинувачення та викривач кримінального правопорушення ОСОБА_24 . У протоколі про прийняття заяви у ОСОБА_25 про вчинення кримінального правопорушення від 06.09.2017 відсутня будь-яка інформація про можливу причетність до вчинення цього кримінального правопорушення обвинувачених.

Вирішуючи питання щодо належності та допустимості цього доказу, наданого до суду стороною обвинувачення суд приймає до уваги доводи сторони захисту, висловлені на стадії судових дебатів про наявність підстав ставити під сумнів законність набуття у власність заявницею ОСОБА_109 вказаної земельної ділянки, правдивість її показів як свідка на стадії досудового розслідування кримінального провадження, не вжиття будь-яких заходів прокурорами щодо забезпечення явки до суду цього ключового свідка обвинувачення.

Зокрема, з огляду на те, що у сторони захисту мали місце обґрунтовані сумніви у законності набуття ОСОБА_25 у власність 03.10.2017 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_7 , яка на той час перебувала під арештом в іншому кримінальному провадженні, і зважаючи на ту обставину, що на час подачі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.09.2017 вона ще не була власницею вказаної земельної ділянки, захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_18 двічі до суду подавались клопотання щодо зобов`язання прокурора забезпечити явку до суду цього свідка для допиту та усунення вказаних протиріч. Проте, прокурором, попри те, що згідно обвинувального акту на час подачі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.09.2017 ОСОБА_25 була власницею вказаної земельної ділянки, явку цього ключового свідка обвинувачення не забезпечено. Більш того, у подальшому під час судового розгляду обвинувального акту по суті прокурор від цього свідка взагалі відмовився, на думку захисту. Згідно позиції сторони захисту, висловленої у клопотаннях щодо зобов`язання прокурора забезпечити реалізацію судового виклику цього свідка обвинувачення, а також під час судових дебатів, позиція сторони обвинувачення щодо відмови від виклику свідка ОСОБА_25 до суду, пов`язана із намаганням прокурорів уникнути з`ясувань обставин, які не були б на користь висунутого обвинувачення ОСОБА_8 та іншим та доведенням доводів сторони захисту щодо провокації злочину з боку потерпілої ОСОБА_21 та свідка обвинувачення ОСОБА_24 .

За цих обставин, проаналізувавши у сукпності усі докази, надані сторонами кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що зазначений протокол про прийняття заяви ОСОБА_25 про вчинення кримінального правопорушення від 06.09.2017 відповідно до вимог ст. 85 КПК України не є належним доказом у кримінальному провадженні № 0002901 від 12.09.2017. Ураховуючи те, що протягом 24 годин з часу отримання заяви ОСОБА_25 посадовою особою УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_74 не були внесені відомості відомості до ЄРДР, сама заява була не змістовна, спрямована разом з рапортом оперуповноваженого УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_86 без дати його складання, реєстрації у діловодстві вказаного правоохоронного органу, візування керівництвом УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ конкретно одному із керівників структурних підрозділів ГСУ ГПУ з порушенням територіальної та інституціальної підслідності, як звичане звернення громадян, цей документ відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України не може визнаватися допустимим доказом, так як отримано його з порушеннями цього Кодексу.

5) Протокол прийняття заяви ОСОБА_24 про вчинене кримінальне правопорушення від 07.09.2017 (том1, а.с. 8-10).

Дослідженням у суді цього документу встановлено, що заяву про вчинення кримінального правопорушення у ОСОБА_24 отримано начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_74 07.09.2017, о 21 годині, та зареєстровано у цей же день у діловодстві зазначеного правоохоронного органу за № П-896.

У протоколі прийняття заяви ОСОБА_24 про вчинене кримінальне правопорушення відсутні відомості щодо місця роботи, проживання, контактного телефону ОСОБА_24 . Окрім того, у вказаному документі не зазначено яким чином вказаним оперативним співробітником УЗЕ в Одесьбкій області ДЗЕ НПУ ідентифіковано особу заявника (за паспортом або іншим документом, що посвідчує особу заявника).

Дослідженням змісту заяви встановлено, що ОСОБА_24 просить прийняти міри до депутатів та посадових осіб Затоківської селищної ради, Одеської обласної ради та інших осіб, які примушують заявницю забезпечити реалізацію земельної ділянки у смт. Затоці, що належить ОСОБА_25 , та висунули свідку ОСОБА_24 вимогу у подальшому передати їм отримані від продажу земельної ділянки грошові кошти для їх розподілу серед цих осіб в якості неправомірної вигоди.

Оцінюючи на предмет належності та допустимості цього доказу, наданого стороною обвинувачення, суд зазначає наступне.

У протоколі прийняття заяви у ОСОБА_24 відсутня інформація про те хто саме із посадових осіб Затоківської селищної ради, Одеської обласної ради, інших осіб висунув вимогу щодо вчинення зазначених дій ОСОБА_24 ; у чому полягала протиправність цих дій з огляду на те, що ОСОБА_24 згідно обвинувального акту, її допиту у суді, інших досліджених у суді матеріалів кримінального провадження на постійній основі у смт. Затока Одеської області займалась рієлтрськими послугами. Окрім того, дослідженням в суді цього документу встановлено відсутність відомостей про те чи висловлювали ОСОБА_24 посадові особи Затоківської селищної ради, Одеської обласної ради будь-які вимоги передачі їм права на чуже майно, погрози здійснення насильницьких дій, знищення майна заявниці та інших дій, які б обмежували права, свободи та законні інтереси самої ОСОБА_24 .

Із змісту цього протоколу є незрозумілим яким чином отримані від реалізації вказаної земельної ділянки грошові кошти посадові особи, депутати Затоківської селищної ради, Одеської обласної ради мали розділити між собою в якості неправомірної вигоди, а обвинувачені, використовуючи свої службові повноваження могли вплинути на користь власниці цієї земельної ділянки. До того ж, як встановлено під час судового розгляду обвинувального акту, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 на час подій, описаних в обвинувальному акті не виконували функції посадових осіб Затоківської селищної ради та Одеської обласної ради. Не зрозумілим також є яким чином обвинувачений ОСОБА_11 , виконуючи обов`язки начальника відділу з питань природокористування Одеської обласної ради міг вплинути на ріелтора ОСОБА_24 , щоб через неї спонукати власницю земельної ділянки реалізувати її на свою користь або інших осіб.

З урахуванням дослідження інших доказів сторони обвинуваченя, а також доказів наданих до суду а інціативи сторони захисту для суду є очевидним той факт, що на час подачі цієї заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_24 знайома потерпілої ОСОБА_21 . ОСОБА_25 ще не набула право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_7 , а ОСОБА_24 згідно витребуваних з Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області матеріалів судової справи № 495/6434/17, прийняла участь у розгляді клопотання від імені ОСОБА_25 про скасування арешту на вказану земельну ділянку, накладений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2017 у кримінальному провадженні №0002225 від 25.07.2017.

За таких обставин, арешт на цю земельну ділянку рішенням суду був скасований лише 02.10.2017, а сама ОСОБА_24 не тільки була обізнана про ці обставини та зазначила у своїй заяві від 07.09.2017 неправдиві відомості щодо власниці земельної ділянки, але й своїми активними діями під керівництвом оперативних співробітників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ штучно створювала підстави для так званого «документування» протиправних дій обвинувачених, пов`язаних із вимаганням грошових коштів, які мали бути отримані власником земельної ділянки від майбутньої її реалізації.

ОСОБА_25 згідно досліджених у суді договору дарування цієї земельної ділянки ОСОБА_21 від 03.11.2017, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності набула право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_7 тільки 03.10.2017. Таким чином, на час подачі заяви 07.09.2017 до УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_24 фактично надала недостовірну інформацію про власника цієї земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України не може визнаватися допустимим доказом, за умови, що його отримано з порушенням порядку, встановленого кримінальним процесуальним законом. Відтак, згідно ч.2 ст. 86 КПК України, протокол прийняття заяви ОСОБА_24 про вчинене кримінальне правопорушення, оформлений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором ОСОБА_74 без ідентифікації особи заявниці, із заздалегідь спотвореною та неправдивою інформацією, як недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

6) Протокол прийняття заяви ОСОБА_21 про вчинене кримінальне правопорушення від 12.09.2017 (том1, а.с. 12-15).

Дослідженням у суді цього доказу сторони обвинувачення встановлено, що заяву про вчинення кримінального правопорушення у ОСОБА_21 , отримано начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_74 начебто 12.09.2017, без зазначення часу отримання заяви та зареєстровано у діловодстві зазначеного правоохоронного органу за № Б-907 від 12.09.2017. У вказаному документі не зазначено яким чином вказаним оперативним співробітником УЗЕ в Одесьбкій області ДЗЕ НПУ ідентифіковано особу заявника (за паспортом або іншим документом, що посвідчує особу заявника).

Із змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_21 просить прийняти міри до депутатів та посадових осіб Затоківської селищної ради, Одеської обласної ради та інших осіб, які примушують її забезпечити реалізацію земельної ділянки у смт. Затоці, яка належить громадяці ОСОБА_25 та висунули заявниці вимогу у подальшому передати їм отримані від продажу земельної ділянки грошові кошти для їх розподілу серед цих осіб в якості неправомірної вигоди.

Дослідивши цей доказ сторони обвинувачення суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що на час подачі вказаної заяви до Управління УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_21 до цієї земельної ділянки будь-якого стосунку не мала. Відтак, є незрозумілим в який спосіб та у зв`язку із чим остання мала виконувати вимоги інших осіб щодо передачі грошових коштів за реалізацію вказаної земельної ділянки у майбутньому заявниця за умови, що вона на час подачі заяви не була її власницею.

Також із змісту цієї заяви є незрозумілим чи висловлювали посадові особи Затоківської селищної ради, Одеської обласної ради ОСОБА_21 будь-які вимоги передачі їм права на чуже майно, погрози здійснення насильницьких дій, знищення майна заявниці та інших дій, які б обмежували права, свободи та законні інтереси самої ОСОБА_21 .. Окрім того у цій заяві не розкрито питання яким чином, у який спосіб отримані від майбутньої реалізації вказаної земельної ділянки грошові кошти зазначені особи мали розділити між собою в якості неправомірної вигоди. Наразі дослідженням змісту протоколу про прийняття заяви від ОСОБА_21 встановлено, що заявницею не повідомлено співробітнику вказаного правоохоронного органу яким чином обвинувачені в силу своїх посадових обов`язків могли вплинути на користь власниці цієї земельної ділянки. До того ж, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на час подій, описаних в обвинувальному акті не виконували функції посадових осіб Затоківської селищної ради та Одеської обласної ради. У подальшому після свого допиту у суді ОСОБА_21 подала до суду заяву, де вона зазначила, шо обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення будь-якого стосунку не мають, а до інших обвинувачених претензій матеріального та морального характеру не має.

Зважаючи на викладене, припущені зазначеним вище оперативним працівником УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ порушення кримінального процесуального законодавства під час оформлення приймання заяви ОСОБА_21 про вчинення злочину обвинуваченими, відсутності на час подачі цієї заяви об`єктивних обставин, які б свідчили про порушення її законних прав та інтересів, протокол про прийняття заяви ОСОБА_21 від 12.09.2017 про вчинене кримінальне правопорушення не може бути використаний як доказ сторони обвинувачення.

Відтак, згідно ч.2 ст. 86 КПК України, протокол прийняття заяви ОСОБА_21 про вчинене кримінальне правопорушення, оформлений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором ОСОБА_74 без ідентифікації особи заявниці, із заздалегідь спотвореною та неправдивою інформацією, як недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

7) Супровідний лист УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ від 12.09.2017 (а.с. 11, том1). Супровідний лист за підписом начальника Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ) ОСОБА_110 . заступнику начальника четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_92 датований 12.09.2017 за вих. № Б-907. Згідно цього документу начальник УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ 12.09.2017 направив вказаному посадовцю Генеральної прокуратури України дослівно «матеріали звернення громадянки, зареєстрованих в УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ», на 4-х арк. Під час судового розгляду обвинувального акту встановлено, що цей супровідний лист спрямовувався зазначеній вище посадовій особі Генеральної прокуратури України разом із протоколом прийняття заяви ОСОБА_21 від 12.09.2017 про вчинення кримінального правопорушення.

Дослідженням цього документу у суді встановлено, що керівник оперативного підрозділу з порушенням вимог вищезгаданої Інструкції з діловодства у Національній поліції спрямовує цей супровідний лист та матеріали перевірки за зверненнями громадян не у порядку ст. 214 КПК для вирішення питання щодо внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР, а фактично у порядку ЗУ «Про звернення громадян», з перевищенням своїх повноважень, не керівнику слідчого органу, не за місцем вчинення кримінального правопорушення, тобто з порушенням правил територіальної підслідності.

Зазначений супровідний лист та матеріали перевірки за зверненнями громадян зареєстровані в Генеральній прокуратурі України лише 15.09.2017, адресовано не керівнику, а конкретній посадовій особі - заступнику одного із структурних підрозділів Головного слідчого управління ГПУ, без зазначенням адреси отримувача. На супровідному листі містяться лише рукописні записи, які свідчать про те, що його отримала 18.09.2017 інша посадова особа Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, зокрема заступник начальника управління з розслідування ОВС - начальник четвертого відділу ОСОБА_94. Зокрема, у верхньому куті супровідного листа міститься рукописний запис невідомої посадової особи Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України (далі ГСУ ГПУ) « ОСОБА_94 - до організації розгляду» , підпис та дата резолюції - 18.09.2017.

У супровідному листі також наявний рукописний запис ймовірно самого ОСОБА_95 « ОСОБА_98 », підпис ОСОБА_95 та дата резолюції - 15.09.2017. У верхньому правому правому куті супровідного листа міститься резолюція ОСОБА_102 від 15.09.2017, адресована вочевидь працівнику канцелярії Генеральної прокуратури України «зареєструвати».

Таким чином, супровідний лист керівника УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ від 12.09.2017 з протоколом прийняття заяви ОСОБА_21 про вчинення кримінального правопорушення, адресований заступнику начальника четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_92 , у порушення вимог ст. 214 КПК України не було спрямовано керівникам органів прокуратури або відповідного слідчого підрозділу за місцем вчинення кримінального правопорушення для реєстрації кримінального правопорушення в ЄРДР. Наразі, у порушення вимог відомчої «Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» цей супровідний лист разом з матеріалами вочевидь нарочним доставлено не відомій посадовій особі Головного слідчого управління ГПУ, яка 18.09.2017 передала ці матеріали на розгляд спочатку заступнику начальника ГСУ - начальнику 4-го відділу ОСОБА_100 , а той у свою чергу також чомусь 15.09.2017 - слідчому ОСОБА_111 .

Суд з урахуванням результатів дослідження цього доказу сторони обвинувачення бере до уваги доводи сторони захисту про можливе отримання слідчим ОСОБА_90 цього супровідного листа разом із матеріалами перевірки у поза процесуальний спосіб. Адже згідно рукописних записів на супровідному листі слідчим цей документ отримано на вирішення начебто 15.09.2017, у той час коли його керівник ОСОБА_96 передав ці матеріали йому 18.07.2017.

Окрім того, зазначений супровідний лист у контексті вимог ст. 84 КПК України не є джерелом доказів, та такий, що отриманий з порушенням вимог чинного кримінального процесуального закону відповідно до вимог ч.1 ст. 86 не може бути допустимим доказом, а відповідно до приписів ч.2 ст. 86 КПК України не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні рішень.

8) Рапорт заступника начальника четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_97 від 12.09.2017 начальнику Головного слідчого управління ОСОБА_112 (том1, а.с. 16). Згідно цього рапорту заступник начальника 4-го слідчого відділу ГСУ Генеральної прокуратури ОСОБА_96 просить дозволу у свого керівника начальника ГСУ ГПУ ОСОБА_113 на внесення відомостей зазначених у матеріалах за зверненнями громадян, що надійшли до Головного слідчого управління з УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 189 КК України.

Суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що у цьому рапорті посадова особа ГСУ ГПУ вказує фактично недостовірні відомості. Зокрема, у рапорті ОСОБА_114 зазначається про те, що у зверненнях громадян (йдеться очевидно про заяви ОСОБА_25 від 06.09.2017 та ОСОБА_24 від 07.09.2017) зазначаються факти вимагання у них з погрозою насильства, права на майно службовими особами органу місцевого самоврядування та службовими особами правоохоронних органів за попередньою змовою між собою з використанням свого службового становища. Водночас, дослідженням у суді протоколів прийняття заяв від ОСОБА_25 від 06.09.2017 та ОСОБА_24 від 07.09.2017 встановлено, що останні у своїх зверненнях факти висловлення їм погроз, застосування до них насильства, участі у цьому посадових осіб правоохоронних органів не зазначали.

Частиною 1 ст. 214 КПК України, встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань тільки таку заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені частиною 5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Тобто з часу отримання співробітниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ заяв ОСОБА_25 (06.09.2017) та ОСОБА_24 (07.09.2017) про вчинення кримінального правопорушення слідчий або прокурор з дотриманням правил територіальної підслідності у разі наявності підстав мали протягом 24-х годин внести відомості до ЄРДР з відповідною правовою кваліфікацією (із заяв не було зрозуміло, хто саме, коли, за яких обставин, та які саме протиправні дії вчинив (вимагання чи отримання неправомірної вигоди). Зареєстроване кримінальне провадження повинно було бути спрямовано для організації досудового розслідування з додержанням правил територіальної підслідності, а також уповноваженому органу відповідно до вимог ст. 216 КПК України, тобто слідчим органів Національної поліції. Вимог щодо будь-яких погоджень кримінальний процесуальний закон України для реєстрації відомостей у ЄРДР, не містить.

Зазначений рапорт згідно вимог ст. 84 КПК України не є джерелом доказів, як документ, що отриманий з порушенням вимог чинного кримінального процесуального закону та спотвореною інформацією, яка не відповідала дійсності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ч.1 ст. 86 цей рапорт посадової особи Головного слідчого управління ГПУ не може бути допустимим доказом, а відповідно до приписів ч.2 ст. 86 КПК України не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні рішень.

9) Доручення про проведення досудового розслідування від 12.09.2017 (том1, а.с.17). Згідно цього доручення від 12.09.2017 заступник начальника управління з розслідування ОВС - начальник 4-го відділу з розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України (далі ГСУ ГПУ) ОСОБА_115 доручив проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002901 12.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, слідчому ОВС 4-го відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування ОВС ГСУ ГПУ ОСОБА_116 , посилаючись на вимоги ст.ст. 39, 214 КПК України.

Дослідивши цей документ суд зазначає наступне. Заяви про вчинення кримінального правопорушення від свідків у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_25 та ОСОБА_24 оперативним співробітником УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_74 було отримано - 06.09.2017 та 07.09.2017 - відповідно. Надалі, замість того, щоб відповідно до вимог ст. 214 КПК України передати ці звернення громадян, які на думку оперативних співробітників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ містили ознаки кримінального правопорушення, для прийняття рішення протягом 24 годин про внесення відомостей до ЄРДР прокурору або слідчому підрозділу за місцем вчинення кримінального правопорушення (тобто у м. Білгород-Дністровському Одеської області), керівник УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ вирішив у період з 07.09.2017 по 12.09.2017 невідомим способом (ймовірно нарочним) спрямувати ці матеріали заступнику одного з структурних підрозділів ГСУ ГПУ, який не є керівником цього правоохоронного органу, без відповідної реєстрації у діловодстві Генеральної прокуратури України.

Продовжуючи на свій розсуд трактувати кримінальне процесуальне законодавство, яке визначає порядок внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення у ЄРДР, початок та доручення проведення досудового розслідування, заступник начальника управління ГСУ ГПУ ОСОБА_115 з порушенням вимог ч.1 ст. 216 КПК України доручив проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002901 12.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, тобто злочину, підслідному слідчим органів Національної поліції - слідчому ГСУ ГПУ ОСОБА_111 . До того ж, заступник начальника управління ГСУ ГПУ ОСОБА_115 не належить до кола суб`єктів, яким надано право у порядку ч.5 ст. 36 КПК України доручати здійснення досудового розслідувння іншому органу або слідчому підрозділу вищого рівня. Таке право належить відповідно до приписів ч.5 згаданої ст. 36 КПК України заступнику прокурора, прокурору обласного рівня, заступнику та Генеральному прокурору через неефективність здійснення досудового розслідування. Доручивши проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002901 12.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, слідчому ОВС 4-го відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування ОВС ГСУ ГПУ ОСОБА_116 у день внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, заступник начальника управління ГСУ ГПУ ОСОБА_115 , не тільки перевищив свої повноваження, доручивши здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні неуповноваженому органу, але й дав привід стороні захисту звертатись до суду з обгрунтованими клопотаннями про визнання усіх доказів, отриманих неуповноваженим органом з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, недопустимими.

10) Повідомлення про початок досудового розслідування від 13.09.2017 (том1, а.с.18).

Відповідно до цього повідомлення 13.09.2017 слідчий в ОВС 4-го відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування ОВС ГСУ ГПУ ОСОБА_98 , повідомляє заступника начальника Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату ГПУ ОСОБА_117 про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002901 12.09.2017. З урахуванням вище приведених обставин будь-якого доказового значення цей документ не має.

11) Постанова про визначення слідчої групи та призначення старшого слідчої групи від 12.09.2017 (том 1, арк. 19-20). Зазначений процесуальний документ за умови безпідставного доручення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002901 12.09.2017 неуповноваженому органу досудового розслідування будь-якого доказового значення не має.

12) Постанова про визначення групи прокурорів від 18.09.2017 (том1, а.с. 21-23). Зазначений процесуальний документ за аналогічних підстав будь-якого доказового значення не має.

13) Постанова про визначення підслідності у кримінальному провадженні від 03.10.2017 (том1, а.с. 24-25).

Дослідженням у суді цього процесуального документу встановлено, що заступником Генерального прокурора ОСОБА_118 03.10.2017, тобто через 3 тижні після реєстрації в ЄРДР кримінального провадження № 0002901 від 12.09.2017 та розпочатого неуповноваженим органом - слідчими одного з підрозділів ГСУ Генеральної прокуратури України досудового розслідування прийнято рішення щодо визначення підслідності у цьому кримінальному провадженні за слідчими ГСУ ГПУ, одним з яких, зокрема ОСОБА_90 у день реєстрації відомостей в ЄРДР розпочато вказане кримінальне провадження та проводились відповідні слідчі дії.

У контекті дотримання вимог кримінального процесуального закону при прийнятті даної постанови заступником Генерального прокурора України ОСОБА_118 суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу у разі неефективного досудового розслідування (у редакції цієї статті, яка діяла на час винесення цього процесуального документу).

Тобто, у разі визначення з часу внесення в ЄРДР відомостей про вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України відповідно до вимог ч.1 ст. 216 КПК України за слідчими Національної поліції, у заступника Генерального прокурора були правові підстави для доручення 03.10.2017 іншому органу досудового розслідування тільки у зв`язку із неефективністю досудового розслідування. Водночас, через доручення заступником начальника Управління ГСУ ГПУ 12.09.2017, тобто у день реєстрації кримінального провадження, здійснення досудового розслідування неуповноваженому органу - слідчим ГСУ ГПУ, правових підстав для доручення цьому ж органу досудового розслідування через 3 тижні - 03.10.2017 у заступника Генерального прокурора не було. Окрім того, у зазначеній постанові будь-яким чином не мотивовано прийняте рішення.

Зазначена правова позиція суду кореспондується з висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 640/5023/19 (Рішення від 24 травня 2021 року), відповідно до яких: «Обов`язковою передумовою реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК, є оцінка досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 КПК, як неефективного та відображення такої оцінки у постанові з наведенням відповідного мотивування. У кожному конкретному випадку наявність таких підстав має бути обґрунтована у відповідному процесуальному рішенні - постанові Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури, їх перших заступників та заступників про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, яка має відповідати вимогам ст. 110 КПК, у тому числі бути вмотивованою, надавати обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення».

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002901 від 12.09.2017 здійснювалося не уповноваженим органом досудового розслідування. Відтак, усі подальші процесуальні рішення та дії здійснювались із порушенням вимог КПК України, та є відповідно вимог ч.2 ст. 89 КПК України очевидно недопустимими доказами, які відповідно до приписів ч.2 ст. 86 КПК України не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатись суд при ухваленні рішень.

У контексті цих висновків суду щодо дотримання вимог КПК України при прийнятті вказаної постанови заступником Генерального прокурора України суд також зазначає, що застосоване законодавцем при визначенні поняття «докази» формулювання «фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку» та положення ч.3 ст.17 КПК про те, що обвинувачення не можуть ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом, свідчать у свою чергу, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч.2 ст. 89 КПК України тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

Аналогічне роз`яснення порядку та підстав визначення доказів під час судового розгляду кримінального провадження недопустимими дав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму Інформаційному листі від 05.10.2012 № 223-1446/0/4-12.

Доказ має бути отриманий належним суб`єктом, тобто особою, яка відповідно до кримінально-процесуального закону у конкретній справі уповноважена на проведення тієї процесуальної дії, в ході якої доказ може бути отримано. Отримання доказу не уповноваженим на це суб`єктом має наслідком незаконність його отримання та недопустимість для обґрунтування відповідних висновків та рішень. На це вказує Пленум Верховного суду України, зазначивши в п. 19 ухвали від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», що докази повинні визнаватися такими, що одержані незаконним шляхом, коли їхнє збирання й закріплення здійснено не уповноваженою на це особою чи органом».

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за результатами розгляду на оперативній нараді суддів судової палати у кримінальних справах ВССУ звернення заступника Генерального прокурора України-керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_119 від 25.08.2016 № 06-361 вих-16 (вх. № 1138/0/1-16 від 26.08.2016) зазначено наступне «проведення окремих слідчих (розшукових) дій, заходів забезпечення кримінального провадження тощо, органом, до компетенції якого згідно із процесуальним законодавством не віднесено його здійснення, порушує загальні засади законності здійснення кримінального провадження, закріплені у ст. 9 КПК України та унеможливлює виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України».

За таких обставин, суд погоджується з доводами сторони захисту, висловленими під час судових дебатів, про те, що з самого початку досудового розслідування, невірної кваліфікації кримінального правопорушення, незаконного визначення підслідності за слідчими органів служби безпеки, всі докази здобуті під час досудового та судового розслідування кримінального провадження №0002901 від 12.09.2017 є недопустимими, а досудове розслідування проводилось неналежним суб`єктом.

Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «ОСОБА_159 проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева»: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Таким чином, похідними від перелічених вище доказів, наданих стороною обвинувачення є й інші письмові докази, у тому числі постанови про створення групи прокурорів, доручення про проведення досудового розслідування та інші, які також через названі причини мають ознаки недопустимості доказів.

14) Постанова від 16.11.2017 про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0002901 12.09.2017 з ч. 2 ст. 189 КК України на ч. 4 ст. 189 КК України.

15) Постанови (у кількості 4-х) про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді конролю за вчиненням злочину - імітування обстановки злочину із застосуванням заздалегідь ідентифікованих засобів від 15.11.2017 у кримінальному провадженні № 0002901 12.09.2017 року ч. 4 ст. 189 КК України стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

Суд при оцінці цих доказів з урахуванням попереднього процесуального документу бере до уваги доводи сторони захисту про те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні станом на 15.11.2017 ще не розслідувалось за кваліфікацією за ч. 4 ст. 189 КК України. На той час досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні ще здійснювалось за кваліфікацією за ч.2 ст. 189 КК України.

16) Протокол огляду, помітки та вручення грошових коштів від 17.11.2017.

Дослідженням зазначеного процесуального документу встановлено, що його складено з 07.44 по 08.11 години у м. Одесі старшим оперуповноваженим УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України підполковником поліції ОСОБА_120 за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002708 від 22.08.2017, на підставі постанови прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_121 №15/1/2-7424т від 15.11.2017 «про проведення контролю за вчиненням злочину» з відповідною поміткою грошових коштів, загальною сумою 72 000 доларів США. Зазначені купюри були помічені спеціальним засобом люмінесцентним препаратом «Світлячок -М» .

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 104 КПК України протокол складається з описової частини, яка повинна містити відомості про послідовність дій, отримання в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження.

Згідно приписів ст. 105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатки до протоколів повинні бути належним чином упаковані з метою надійного збереження, а також засвідченні підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовлені та/або вилученні таких додатків.

Вимогами ст. 106 КПК України передбачено, що протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Із змісту протоколу вбачається, що потерпіла ОСОБА_21 відповідно наявного її підпису приймала участь у його складанні.

Згідно резолютивної частини протоколу 72 тисячи доларів США були вручені ОСОБА_21 з метою перевірки фактів, викладених у її заяві та передачі їх, в якості неправомірної вигоди на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Суд погоджується з доводами сторои захисту, висловленими під час судових дебатів про те, що кримінальне провадження за №0002708, зареєстроване 22.08.2017 в рамках якого старший оперуповноважений УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України підполковник поліції ОСОБА_120 проводив вказану процесуальну дію не має будь-якого стосунку до кримінального провадження № 0002901 від 12.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ..

За умови, що протокол про огляду, помітки та вручення грошових коштів від 17.11.2017, складений під час досудового розслідування кримінального провадження за №0002708 від 22.08.2017 не має жодного відношення до кримінального провадження № 0002901 від 12.09.2017, цей процесуальний документ є недопустимим доказом у справі, оскільки він був складений неуповноваженою посадовою особою в рамках іншого кримінального провадження.

Суд бере до уваги також наступні доводи сторони захисту щодо ознак недопустимості вказаного доказу сторони обвинувачення.

У вказаному протоколі зазначені обставини про про передачу вказаних грошових коштів в якості неправомірної вигоди на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_122 та ОСОБА_8 . Проте, під час реєстрації кримінального провадження в ЄРДР № 0002901 від 12.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України прізвище ОСОБА_10 за матеріалами, що послугували підставою для внесення відомостей до ЄРДР взагалі не згадується. Окрім того, з урахуванням правової кваліфкації дій обвинувачених у цій справі за ст. 189 КК України - вимагання, вказаним оперативним співробітником УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ під час складання протоколу з незрозумілих причин вказується як підстава для документування протиправних дій вказаних осіб інший склад кримінального правопорушення «одержання неправомірної вигоди», тобто за ознаками ст. 368 КК України.

До того ж згідно дослідженої судом за ініціативою сторони захисту відповіді з ПрАТ «Київстар» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 53) - 17.11.2017 абонент ОСОБА_123 у період з 08.29 годині до 10.58 години перебувала за адресою: АДРЕСА_9 , тобто на відстані від місця складання вказаного протоколу у м. Одесі понад 60 кілометрів. Згідно протоколу, як зазначалось, завершення цієї процесуальної дії відбулось 17.11.2017, о 8-й годині 11хвилин. За таких обставин, суд погоджується з доводами сторони захисту про можливе внесення неправдивих відомостей до цього процесуального документу вказаним оперативним співробітником щодо начебто його складання за участю потерпілої ОСОБА_21 .

Викладені обставини щодо проведення вказаної слідчої дії в рамках іншого кримінального провадження (відомості про об`єднання з кримінальним провадженням № 0002901 від 12.09.2017 кримінального провадження № 0002708 від 22.08.2017 прокурором не надано), складення вказаного протоколу неуповноваженою особою, відсутність під час проведення слідчої дії потерпілої ОСОБА_21 та інші наведені обставиниу сукупності дають підстави для суду відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України визнати цей доказ допустимим.

17) Дослідженням у суді Ухвали від 15 травня 2018 року слідчого судді Печерського районного суду м. Києва встановлено, шо згідно вказаного судового рішення було задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_124 про надання тимчасового доступу у кримінальному провадженні №0002901 від 12.09.2017 до документів та інформації, яка заходиться в оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за адресою : м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, щодо абонента ОСОБА_21 за телефонним номером № НОМЕР_2 , із наданням інформації про здійсненні телефонні дзвінки та місце перебування стосовно базових станцій вказаного абонента у період часу з 01.09.2017 до 27.04.2018.

Згідно наданого до суду протоколу про тимчасовий доступ до речей та документів від 24.05.2018 встановлено, що на підставі зазначеної Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва адвокат ОСОБА_125 отримав інформацію з ПрАТ «Київстар» за адресою : м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, - щодо абоненту ОСОБА_21 за телефонним номером № НОМЕР_2 , відповідно до якої 17.11.2017 абонент ОСОБА_123 з 08.29 годині до 10.58 години перебувала за адресою АДРЕСА_9 . Відомості, що містяться в отриманих за ініціативою сторони захисту зазначених процесуальних документах у сукупності з іншими підтверджують доводи сторони захисту щодо припущених органом досудового розслідування порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час складення протоколу огляду, помітки та вручення грошових коштів від 17.11.2017. Зокрема, доводять факт помітки грошових коштів оперативним співробітником УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ без участі потрерпілої, які вони мали бути вручені згідно цього протоколу.

18) Протокол обшуку від 17.11.2017 автомобіля марки «Peugeot» моделі 308, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить обвинуваченому ОСОБА_8 .

В контексті дослідження цього доказу сторони обвинувачення суд зазначає наступне. Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «ОСОБА_159 проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева»: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Таким чином, похідними від протоколу огляду, помітки та вручення грошових коштів від 17.11.2017 є: протокол обшуку автомобіля марки «Peugeot» моделі 308 д.н.з. НОМЕР_3 , належного ОСОБА_8 від 17.11.2017, під час якого були вилучені 72 тисячи доларів США. та постанова про визнання речовими доказами від 18.11.2017 72 тисячі доларів США., які у свою чергу також відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України не можуть бути визнані допустимим доказом.

Згідно протоколу обшуку автомобіля марки «Peugeot» моделі 308 д.н.з. НОМЕР_3 , належного ОСОБА_8 , зазначена процесуальна дія проводилась у м. Одесі 17.11.2017 у період часу з 14.29 до 16.01 години, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, тобто без Ухвали слідчого судді.

Зазначений обшук відбувався та фіксувався на відео- камеру «ThiEYE» на зйомний флеш - носій. При цьому, яка використовувалась відео-карта чи інший пристрій, у протоколі не зазначено.

Вивченням протоколу обшуку від 17 листопада 2017 року крім вищезазначеного встановлено, що його складено з порушеннями кримінально - процесуального законодавства.

Зокрема, в описовій частині протоколу зазначено, що його складено за участю ОСОБА_8 , начальника відділу УЗЕ в Одеській області ОСОБА_126 , старшого о/у ОВС УЗЕ в Одеській області ОСОБА_126 та о/у УЗЕ в Одеській областів ОСОБА_127 у присутності яких були вилучені 72 тисячи доларів США.

Дослідженням цього процесуального документу в суді встановлено, що на порушення п.1 ч.3 ст.104 КПК України у вступній частині не містяться відомості, які б ідентифікували усіх осіб, які були присутні під час проведення процесуальної дії. Зокрема, в резолютивній частині протоколу наявні підписи як учасників обшуку ОСОБА_8 , ОСОБА_126 ОСОБА_128 та ОСОБА_129 .. При цьому останнього в описовій частині не вказано, а також другий співробітник ОСОБА_130 в резолютивній частині цього документу відсутний та протокол не підписував.

Також на виконання вимог ч. 3 ст. 107 КПК України щодо застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження, у матеріалах справи зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії.

В судовому засідані прокурор не надав відео даного протоколу, посилаючись на неможливість його відтворення.

Окрім того, в резолютивній частині протоколу обшуку зазначено, що протокол затримання ОСОБА_8 складено 17.11.2017 з 18.20 по 19.15 годин. Відтак, суд приймає до уваги доводи сторони захисту про те, яким чином узгоджується ці обставини з відомостями про те, що складання протоколу обшуку автомобілю ОСОБА_8 було завершено в 16.01 години. Таким чином є незрозумілим чи перебував ОСОБА_8 у статусі затриманої особи понад ці 2 години.

Наразі встановлено, що протокол обшуку складено з порушеннями ст. ст. 104,107 КПК України, позаяк прокурором не було долучено аудіо, відеозапис цієї процесуальної дії в якості додатків, їх не оглянуто в суді; під час оформлення даного протоколу не зазначено усіх учасників вказаної слідчої дії, а саме ОСОБА_131 в описовій частині, а ОСОБА_126 в резолютивній частині, сам протокол несе суперечлеву інформацію про затримання ОСОБА_8 17.11.2017 з 18.20 по 19.15 годин, в той час коли протоколом обшуку автомобілю ОСОБА_8 складено і завершено в 16.01 години, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії та є грубим порушенням кримінально - процесуального законодавства. Відтак, цей протокол відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України не може визнаватися допустимим доказом, оскільки його з порушеннями цього Кодексу, а тому згідно ч.2 ст. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

19) Протокол затримання ОСОБА_11 .

Дослідженням цього документу в суді встановлено, що протокол затримання ОСОБА_11 складено у м. Одесі 17.11.2017, об 13 годин 47 хвилин, слідчим в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_132 ..

Суд погоджується з доводами сторони захисту про невідповідність у часі складення цього протоколу з іншими слідчими діями за участю інших обвинувачених, які проводились у цей день співробітниками Генеральної прокуратури України та УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, які вказують на відсутність підстав для затримання ОСОБА_11 на той період часу та у свою чергу дають підстави стороні захисту ставити перед судом питання щодо визнання цього процесуального документу недопустимим доказом.

Так, протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 01 лютого 2018 року (накопичувач №1109т), де зафіксовано розмову 17.11.2017 у денний час доби між свідком обвинувачення ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , потерпілою ОСОБА_21 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 біля обласної адміністрації Одеської області, складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року №01-21869т/НСД, розпочата о 13 годині 16 хвилин, а закінчена о 13 годині 44 хвилин. Після чого, за обставинами згідно обвинувального акту ОСОБА_21 та ОСОБА_8 пішли до автомобіля останнього, де ОСОБА_21 передала ОСОБА_8 72 тисяч доларів США. Згідно дослідженого судом протоколу обшуку автомобіля марки «Peugeot» моделі 308 д.н.з. НОМЕР_3 , належного ОСОБА_8 від 17.11.2017, його було розпочато о 14 годині 29 хвилин. Під час обшуку вказаного транспортного засобу було виявлено та вилучено 72 000 доларів США.

За таких обставин, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що ураховуючи зазначені у протоколі відомості про фактичне затримання ОСОБА_11 слідчим 17.11.2017, о 13 годині 47 хвилини, тобто до фактичної передачі та вилучення в автомобілі ОСОБА_8 о 14 годині 29 хвилин, 72 тисяч доларів США, предмету злочинного посягання, затримання ОСОБА_11 відбулось з порушенням вимог ст. 208 КПК України.

20) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 2 лютого 2018 року, встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року №01-20578т/НСД. Згідно протоколу було зафіксовано за допомогою відеозапису зустріч та спілкування між свідком ОСОБА_24 та обвинуваченим ОСОБА_9 , отримані під час проведення вказаного оперативного заходу 21.10.2017 у період часу з 10 годин 24 хвилини до 10 години 54 хвилини (флеш накопичувач №974т).

Переглядом відеозапису - додатку до вказаного протоколу встановлено, що 21.10.2017 протягом вказаного часу зафіксовано розмови між свідком обвинувачення ОСОБА_24 та обвинуваченим ОСОБА_9 . Під час спілкування ОСОБА_24 та ОСОБА_9 ведуть розмову про земельну ділянку громадянина ОСОБА_164. ОСОБА_24 при цьому, виказує зацікавленістьу її залученні до реалізації земельних ділянок та бажання отримувати за це прибуток. Далі розмоав між вказаними особами ведеться з питань, що не мають стосунку до обставин, зазначених в обвинувальному акті. Водночас, ОСОБА_24 під час спілкування з ОСОБА_9 повідомляє йому про наявність у неї значного грошового боргу перед іншими особами та те, що вона є фігурантом кримінального провадження.

Під час цієї розмови з обвинуваченим ОСОБА_9 . ОСОБА_24 постійно акцентує увагу співрозмовника на тому, що бажає, щоб її на постійній основі зацікавлені особи залучали до питань продажу земельних ділянок в смт. Затока Одеської області, висловлює занепокоєння про те, щоб не позбавили посади у Затоківській селищній раді її знайому ОСОБА_21 .. Окрім того, під час спілкування ОСОБА_24 питає у ОСОБА_9 , чи буде ОСОБА_133 (ймовірно обвинувачений ОСОБА_10 ) займатися з ними справами. ОСОБА_9 відповів ОСОБА_24 , що за його інформацією ОСОБА_10 з ними займатись цими справами не буде, оскільки зайнятий наступними виборами.

Надалі, свідок ОСОБА_24 просить ОСОБА_9 організувати їй зустріч із ОСОБА_11 , який на той час обіймав посаду начальника віддлу з питань природокористування Одеської обласної ради задля того, щоб зі слів свідка заяв`язати із ним довірливі стосунки. Зокрема мовою оригінала на російській мові свідок ОСОБА_24 у розмові із ОСОБА_9 (який на той час не мав будь-якого процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні) висловила наступне прохання: «мне так было нужно встереться, чтобы он убедился что я слушаюсь его. Вот ты зря недооцениваешь ОСОБА_165, почему я к нему подлизываюсь? Одним словом я вот о чем тебя прошу, умоляю, больше денег ОСОБА_11, это просьба, чтоб мы к нему подвязались».

З вказаного протоколу НСРД вочевидь вбачаються активні, провокаційні дії ОСОБА_24 , якою на той час було подано заяву про конфедеційне співробітництво слідчому задля надання допомоги здійснювати документування протиправних на думку заявниці ОСОБА_134 дій ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10

21) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 1 лютого 2018 року, встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2017 року №01-21869т/НСД . Відповідно до вказаного процесуального документу зафіксовано за допомогою відеозапису зустріч та спілкування між свідком ОСОБА_24 та обвинуваченим ОСОБА_8 (який на той час не мав будь-якого процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні), отриманий в ході проведення оперативного заходу 03.11.2017 у період часу з 15 годин 27 хвилин до 16 годин 3 хвилин (флеш накопичувач №1045т). Під час дослідження протоколу суд приймає до уваги доводи сторони захисту щодо сумнівності законності проведення цієї негласної слідчої розшукової дії, додержання вимог кримінального процесуального законодавства під час її оформлення оперативним працівником. Так, Ухвала слідчого судді Апеляційного суду м. Києва, датована 3 листопада 2017 року, а слідча дія у цей же день начебто проводилась у м. Білгород-Дністровському Одеської області, тобто за 600 км від місця ухвалення вказаного судового рішення.

На відеозапису, який є додатком до вказаного протоколу зафіксовано розмову між заявницею ОСОБА_24 та ОСОБА_8 , під час якої останні обговорюють питання продажу земельної ділянки невідомій особі. Зі слів ОСОБА_24 , клієнт, якого вона знайшла як потенційного покупця земельної ділянки, є моряком. Під час розмови, ОСОБА_24 несподівано, запитує у ОСОБА_8 мовою оригіналу: «Ты мне скажи, ОСОБА_11 сильно злой?», на що останній повідомляє «Я еще не знаю». Наразі до цього, під час спілкування ОСОБА_24 з ОСОБА_8 прізвище «ОСОБА_11» взагалі не згадувалось.

Окрім того, ОСОБА_24 у розмові із ОСОБА_8 ініціює питання повідомлення потерпілої ОСОБА_135 про наявність документу - витягу з Единого реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) з відомостями про реєстрацію кримінального провадження стосовно останньої під виглядом справжнього. Зокрема, мовою оригіналу: «он сможет ускоренно например если…», маючи вочевидь на увазі, щоб ОСОБА_9 при необхідності виготовив цей витяг з ЕРДР.

За результатами дослідження даного протоколу НСРД суд доходить до висновку про наявність провокаційних дій заявниці ОСОБА_24 стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , а також ОСОБА_8 .. Зокрема, на переконання суду заявниця ОСОБА_24 сама пропонує ОСОБА_8 вчинити дїї - організувати виготовлення витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження стосовно потерпілої ОСОБА_21 , з тим, щоб переконати потерпілу, що у разі невиконання умов обвинувачених, пов`язаних із реалізацією на їх користь земельної ділянки, створено передумови до притягнення останньої до кримінальної відповідальності.

22) Дослідженням у суді протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 2 лютого 2018 року, встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року №01-20578т/НСД .

Відповідно до протоколу за допомогою зафіксовано відеозапису зустрічі та спілкування між свідком ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , нотаріусом ОСОБА_30 (яка під час судового розгляду обвинувального акту в якості свідка не допитувалась) та потрерпілою ОСОБА_21 , отриманий в ході проведення оперативного заходу 04.11.2017, у період часу з 13 годин 48 хвилин до 15 годин 40 хвилин (флеш накопичувач №1044т).

На відеозапису, який є додатком до вказаного протоколу, спочатку зафіксовано розмову між заявницею ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (на той час не набули будь-якого процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні), які обговорюють взаємовідносини ОСОБА_21 та громадянина ОСОБА_136 . Надалі ОСОБА_24 повідомляє співрозмовникам про те, що ОСОБА_21 , через свою доньку на прізвище Зволінська переоформила земельну ділянку ОСОБА_58 у нотаріуса ОСОБА_26 на себе шляхом дарування. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 висловили своє здивування з приводу цього. Проте, заявниця ОСОБА_24 запевнила останніх про свої можливості вплинути на ОСОБА_21 з тим, щоб продати її цю земельну ділянку. При цьому, свідок ОСОБА_24 повідомила ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про те, що вже взяла 7 тисяч доларів завдатку з потенційного покупця.

Під час розмови ОСОБА_9 висловлю своє обурення цими діями ОСОБА_24 , висловлює останній претензії про те, що вона робить незрозумілі для співрозмовників вчинки, веде свою гру. Свідок ОСОБА_24 переконує співрозмовників продовжити вирішувати питання з потерпілою ОСОБА_21 щодо реалізації вказаної земельної ділянки за її планом. При цьому, ОСОБА_24 запевняє своїх співрозмовників, що вона переконає ОСОБА_21 надати їй довіренність на продаж цієї земельної ділянки.Протягом усієї розмови ОСОБА_24 в активній формі переконує ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вжити заходи до ОСОБА_21 з тим, щоб отримати від неї документи на земельну ділянку задля її наступної реалізації.

Під час розмови з ОСОБА_24 ОСОБА_9 скаржиться на можливі корупційні дії ОСОБА_21 , як секретаря селищної ради щодо обернення у власність через свою знайому ОСОБА_25 та дочку ОСОБА_137 через договір дарування вказаної земельної ділянки. У відповідь ОСОБА_24 провокативно підтримує цю позицію ОСОБА_9 та зазначає, що як депутат та посадова особа Затоківської селищної ради ОСОБА_21 не мала права цього робити. Після цього, ОСОБА_24 мовою оригіналу зазначає: «ну пойдем вот так. Надо давить что у меня есть покупатель».

Надалі, у цей же день, ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відвідали ОСОБА_29 за місцем проживання останньої. Під час спілкування з ОСОБА_29 ОСОБА_8 та ОСОБА_24 порушили питання щодо реалізації вказаної земельної ділянки. ОСОБА_21 у відповідь заявила, що подумає яким чином та на яких умовах буде реалізована ця земельна ділянка та висловила прохання, щоб її не чіпала особа на прізвище « ОСОБА_138 » (ця особа не має будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні, не встановлена, її допит у суді не ініціювався прокурором).

З висловлювань свідка ОСОБА_24 під час цього спілкування вбачається, що причиною переоформлення ОСОБА_21 земельної ділянки на себе, було бажання останньою залишатися головною у цій ситуації.

Окрім того, наприкінці розмови ОСОБА_24 повідомляє своїх співрозмовників про те, що стосовно неї розслідувється кримінальна справа за фактом реалізації бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_5 », на неї здійснюють тиск співробітники СБУ. Відтак, вона, ОСОБА_24 має бажання зробити для ОСОБА_139 добрі справи задля того щоб він у свою чергу допомагав їй при вирішенні цих питань. При цьому ОСОБА_24 у наполегливій формі просить ОСОБА_9 поїхати до ОСОБА_11 з тим, щоб він порадив яким чином їй вирішити питання з правоохоронними органами.

Із змісту досліджених на відеозапису розмов є очевидним провокативний характер активних дій та висловлювань заявниці ОСОБА_24 та потерпілої ОСОБА_21 , які діють під оперативним супроводом співробітників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , намагання свідком обвинувачення та потрепілою штучно втягнути у вирішення питання щодо реалізації вказаної земельної ділянки ОСОБА_11 ..

Наразі, як встановлено під час судового розгляду обвинувального акту, ОСОБА_140 та ОСОБА_141 лише під час цієї розмови, тобто 4.11.2017, стало відомо про те, що на ОСОБА_21 за договором дарування, укладеного з її знайомою ОСОБА_25 оформлено право власності на вказану земельну ділянку. При цьому, довіреною особою від попереднього власника ОСОБА_25 під час реалізації цієї угоди виступила донька потерпілої ОСОБА_21 - ОСОБА_27. Сама потерпіла ОСОБА_21 , користуючись своїми службовими повноваженнями як депутат та секретар Затоківської селищної ради допомогла вирішити питання щодо розподілу рішенням сесії селищної ради та наступного оформлення правоустановчих документів своїй знайомій, мешканці м. Одеси ОСОБА_25 на вказану земельну ділянку.

Попри те, що лише 3.11.2017 ОСОБА_21 після зняття арешту з цієї земельної ділянки за допомогою представника ОСОБА_25 . ОСОБА_24 (відповідно до Ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2017 у справі № 495/6434/17) набула право на цю земельну ділянку, потерпіла ОСОБА_21 та свідок ОСОБА_24 наступного дня, перебуваючи під контролем оперативним працівників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, під час вказаної розмови займають активну позицію так званих «викривачів» на їх думку, своїми діями та висловлюваннями провокують ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на певні дії, пов`язані із реалізацією вказаної земельної ділянки відповідно до легенди за оперативним задумом вказаних правоохоронів на умовах ОСОБА_21 та ОСОБА_24 ..

23) Під час судового слухання прокурором також надано та досліджено судом протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 2 лютого 2018 року, складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року №01-20578т/НСД (флеш накопичувач №1046т).

На відеозапису, що досліджувався судом як додаток до вказаного протоколу, та отриманий в ході проведення оперативного заходу 04.11.2017 у м. Білгород-Дністровський Одеської області, у період часу з 13 годин 48 хвилин до 15 годин 40 хвилин, зафіксовано спілкування між ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_30 та ОСОБА_21 ..

Дослідження цього відеозапису засвідчило, що на ньому зафіксовано аналогічну інформацію, що і на флеш накопичувачу №1044т.

24) Дослідженням у суді протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 2 лютого 2018 року, встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року №01-20578т/НСД .

Відповідно до протоколу за допомогою зафіксовано відеозапису зустрічі та спілкування між свідком ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , отриманий в ході проведення оперативного заходу 05.11.2017, у період часу з 14 годин 30 хвилин до 16 годин 47 хвилин (флеш накопичувач №1043т).

На відеозапису, який є додатком до вказаного протоколу, зафіксовано розмову між заявницею ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , зазначені особи з`ясовують питання, порушені під час попереднього спілкування з ОСОБА_21 щодо реалізації земельної ділянки. При цьому, ОСОБА_24 , звертаючись до ОСОБА_9 заявила наступне: «В любом случае, понимаешь я такая была вчера злая, ну мы ее (ОСОБА_21) упрашиваем, упрашиваем. Ведет себя как бы это». «Да, и в итоге я так понимаю, что она себе под шумок хочет оставить этот участок. Ты понял».

Надалі свідок ОСОБА_24 , звертаючись до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , заявляє наступне: «Мальчики обязательно надо что то придумать, давайте как то по плохому, по хорошему надо что -то делать», маючи на увазі ОСОБА_142 . При цьому, ОСОБА_9 , реагуючи на ці висловлювання ОСОБА_134 зазначає наступне: «Она сама себя вставила, она замутила на чужого человека и сейчас подарила его себе ».

Дослідивши зазначений процесуальний документ, складений за результатами проведених негласних слідчих розшукових дій за участю свідка ОСОБА_24 суд приходить до висновку, що остання, усвідомлюючи те, що вона приймає участь у контрольованій оперативними працівниками УЗЕ в Одеській ДЗЕ НПУ слідчій дії, відпрацьовуючи фактично складений для неї правоохоронцями план дій, в активній формі нав`язує ОСОБА_9 та ОСОБА_8 свою бачення які слід вжити заходи задля того, щоб спонукати ОСОБА_21 на реалізацію вказаної земельної ділянки.

Таким чином, за результатами дослідження цього процесуального документу суд погоджується з позицією сторони захисту про те, що з цього протоколу НСРД вбачаються провокаційні дії заявниці ОСОБА_24 щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_8

25) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 2 лютого 2018 року, встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року №01-20578т/НСД .

Відповідно до протоколу за допомогою відеозапису зафіксовано зустрічі та спілкування між свідком ОСОБА_24 та ОСОБА_9 , отриманого під час проведення оперативного заходу 06.11.2017, у період часу з 16 годин 28 хвилин до 16 годин 47 хвилин (флеш накопичувач №1042т).

На відеозапису, який є додатком до вказаного протоколу, зафіксовано розмову між заявницею ОСОБА_24 та ОСОБА_9 . Під час цієї розмови свідок ОСОБА_24 вимагає від ОСОБА_9 вплинути на ОСОБА_10 , щоб саме він обговорив із ОСОБА_21 питання продажу вказаної земельної ділянки. В якості доводу з цього приводу ОСОБА_24 зазначає, що ОСОБА_9 не зможе так вплинути на прийняття рішення ОСОБА_21 щодо реалізації земельної ділянки, як це зробить ОСОБА_143 .

Дослідження змісту розмови між свідком ОСОБА_24 та ОСОБА_9 , яка було відтворене в суді переглядом відеозаписом до вказаного протоколу НСРД свідчить про провокативні дії свідка обвинувачення ОСОБА_24 , яка нав`язує ОСОБА_9 . умови та своє бачення реалізації ОСОБА_21 земельної ділянки та бажання залучити до вирішення цього питання шляхом провокації злочину ОСОБА_10 .

26) Дослідженням у суді протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 31 січня 2018 року, встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2017 року №01-21869т/НСД.

Відповідно до протоколу за допомогою відеозапису зафіксовано зустрічі та спілкування між свідком ОСОБА_24 та ОСОБА_9 , отриманого під час проведення оперативного заходу 07.11.2017, у період часу з 15 годин 03 хвилин до 15 годин 12 хвилин (флеш накопичувач №1093т).

На відеозапису, який є додатком до вказаного протоколу, зафіксовано розмову між заявницею ОСОБА_24 та ОСОБА_8 у приміщені офісу ОСОБА_24 у м. Білгород-Дністровський Одеської області.

Під час розмови ОСОБА_24 повідомляє ОСОБА_8 про те, що зі слів ОСОБА_21 їй стало відомо, що в останньої відсутні документи на земельну ділянку. При цьому, ОСОБА_24 виказує претензції ОСОБА_8 , що він разом із своїми товаришами жодним чином не можуть вплинути на ОСОБА_21 з тим, щоб змусити її оформити угоду про продаж земельної ділянки. Тим самим, ОСОБА_24 вкотре провокує ОСОБА_8 на акивні дії стосовно ОСОБА_21 . ОСОБА_8 при цьому, зауважив, що згідно домовленостей ОСОБА_21 отримає від реалізації цієї земельної ділянки 20 тис. доларів.

Таким чином, дослідженням змісту розмови між свідком ОСОБА_24 та ОСОБА_8 , яка була відтворена в суді пі час перегляду відеозапису до вказаного протоколу НСРД встановлено, що свідок ОСОБА_24 зайняла активну позицію під час цих перемовин, підбурює ОСОБА_8 здійснювати додатковий тиск на ОСОБА_29 задля вирішення питання з продажем земельної ділянки, а також отримано інформацію про те, що остання теж мала отримати частину грошових коштів від угоди щодо реалізації цієї земельної ділянки.

27) Дослідженням у суді протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 2 лютого 2018 року, встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2017 року №01-21869т/НСД.

Відповідно до протоколу за допомогою відеозапису зафіксовано зустрічі та спілкування між свідком ОСОБА_24 та ОСОБА_9 , отриманого під час проведення оперативного заходу 07.11.2017, у період часу з 17 години 26 хвилин до 17 години 43 хвилин (флеш накопичувач №1067т).

На відеозапису, який є додатком до вказаного протоколу, зафіксовано розмову між заявницею ОСОБА_24 та ОСОБА_8 , під час якої ОСОБА_24 повідомляє про спілкування з ОСОБА_21 та постійно запитує про ОСОБА_144 . Зокрема, під час розмови ОСОБА_24 нав`язує ОСОБА_8 свою позицію щодо обовязковогшо залучення до перемовин з ОСОБА_21 та реалізації вказаної земельної ділянки ОСОБА_10 . Проти цього заперечує ОСОБА_8 , зазначаючи, що ОСОБА_10 жодного відношення до цього питання не має.

Окрім іншого ОСОБА_24 повідомляє ОСОБА_8 про те, що в розмові з ОСОБА_21 вона вказала останній, що земаельна ділянка ще не належить їй, оскільки власником цієї землі є ОСОБА_25 .

Під час розмови ОСОБА_24 намагається згадувати ОСОБА_11 .. Проте, оскільки ОСОБА_8 цю тему не підтримує, спілкування з цього приводу не складається та надалі співрозмовники обговорюють питання, що не належать до обставин кримінального провадження.

Суд бере до уваги доводи сторони захисту, висловлені під час судових дебатів про те, що з цього протоколу НСРД вбачаються активні провокаційні дії свідка обвинувачення ОСОБА_24 щодо ОСОБА_8 , у тому числі бажання цього свідка штучно залучити до процесу продажу земельної ділянки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

28) Дослідженням у суді протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 1 лютого 2018 року, встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2017 року №01-21869т/НСД.

Згідно цього протоколу за допомогою відеозапису зафіксовано зустрічі та спілкування між свідком ОСОБА_24 та ОСОБА_9 , отриманого під час проведення оперативного заходу 09.11.2017, у період часу з 16 годин 45 хвилин до 17 години (флеш накопичувач №1074т).

На відеозапису, який є додатком до вказаного протоколу, зафіксовано розмову між заявницею ОСОБА_24 та ОСОБА_8 , що відбувалась в офісі ОСОБА_134 у м. Білгород-Днісровському Одеської області.

Під час цієї зустрічі ОСОБА_24 веде розмову щодо свої бази відпочинку «Тираспольські Зорі», неодноразово пропонує ОСОБА_8 залучити ОСОБА_10 до обговорення питання про земельну ділянку ОСОБА_21 .. При цьому, ОСОБА_24 просить ОСОБА_8 , щоб він зателефонував ОСОБА_10 з приводу обов`язкової організації спільної зустрічі з ОСОБА_21 .. ОСОБА_24 нав`язує ОСОБА_8 думку про те, що лише ОСОБА_10 спроможній вплинути на ОСОБА_21 , щоб остання погодилась на укладення угоди щодо продажу вказаної земельної ділянки.

Суд бере до уваги доводи сторони захисту, висловлені під час судових дебатів про те, що з цього протоколу НСРД також вбачаються активні провокаційні дії свідка обвинувачення ОСОБА_24 щодо ОСОБА_8 , у тому числі бажання ОСОБА_24 залучити до процесу продажу земельної ділянки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

29) Дослідженням у суді протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 1 лютого 2018 року, встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2017 року №01-21869т/НСД.

Згідно цього протоколу за допомогою відеозапису зафіксовано зустрічі та спілкування між свідком ОСОБА_24 та ОСОБА_9 , отриманого під час проведення оперативного заходу 09.11.2017, у період часу з 18 години 24 хвилин до 18 години 59 хвилини (флеш накопичувач №1075т).

На відеозапису, який є додатком до вказаного протоколу, зафіксовано розмову між заявницею ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 (які на той час не мали будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні) та потерпілою ОСОБА_21 у будинку останньої у м. Білгород-Днісровському Одеської області.

В ході цієї зустрічі ОСОБА_21 спілкується з ОСОБА_10 , де повідомляє останньому, що бажає земельну ділянку залишити собі. Окрім цього, ОСОБА_21 висловлює сумніви у можливій передачі грошових коштів за продаж землі до обласної ради. При цьому, висловила обурення, пов`язане із тим, що обласна рада і ОСОБА_145 не мають до цієї земельної ділянки жодного стосунку. При цьому, під під час розмови, ОСОБА_10 погоджується з доводами ОСОБА_21 ..

Під час бесіди ОСОБА_8 повідомляє співрозмовникам про те, що ОСОБА_24 під час підготовки угоди з потенційного покупця уже отримала 7 тисяч доларів на вирішення питань, пов`язаних іх зняттям арешту з неї та на оформлення документів на продаж. Одночасно, ОСОБА_21 задає питання співрозмовникам про те, скільки грошей з продажу пообіцяли ОСОБА_11 . ОСОБА_10 відповів, що ОСОБА_11 ніхто із учасників зустрічі нічого не обіцяв.

Також ОСОБА_10 під час бесіди зазначив, що питання продажу землі залежить від ОСОБА_21 . Відтак, питання продажу земельної ділянки має вирішувати сама ОСОБА_21 на свій розсуд, незалежно від будь-яких обставин.

Окрім цього, під час розмови ОСОБА_21 повідомила ОСОБА_10 про те, що земельну ділянку переоформила на себе через договір дарування.

Далі між співрозмовниками обговорюються питання, пов`язані із діяльністю Затоківської селищної ради. Під час обговорення цих питань ОСОБА_21 декілька разів намагається завести розмову за ОСОБА_11 . Проте, цю тему співрозмовникик не підтримують.

Суд бере до уваги доводи сторони захисту, висловлені під час судових дебатів про те, що з цих розмов, висловлювань учасників зустрічі, зафіксованих у вказаному протоколі НРСД, вбачаються спроби ОСОБА_21 провокувати ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на будь - які дії протиправні дії, пов`язані із реалізацієї вказаної земельної ділянки. До того ж, вочевидь спостерігаються певні сплановані дії потерпілої ОСОБА_21 та свідка ОСОБА_24 , узгоджені з оперативним задумом співробітників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ через провокацію на здійснення протиправних дій обвинуваченими, з активною роллю свідка ОСОБА_24 , на яку покладено не тільки організація угоди з продажу вказаної земельної ділянки, але й усунення будь-яких перешкод в реалізації цієї угоди, у тому числі її участь у знятті арешту з вказаної земельної ділянки в судовому порядку, намагання втягнути у процес вирішення цього питання Одеську обласну раду та керівника одного із структурних підрозділів обласної ради ОСОБА_11

30) Дослідженням в суді протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 31 січня 2018 року, складеному начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року №01-21869т/НСД, зафіксовано відео запис, отриманий під час проведення оперативного заходу 09.11.2017. Під час цієї реалізації цієї негласної слідчої розшукової дії зафіксовано зустріч, яка відбулась у цей день з 18 години 24 хвилини до 18 години 59 хвилин за участю ОСОБА_21 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у приміщені будинку ОСОБА_21 (флеш накопичувач №1047т).

У вказаному протоколі зафіксовано аналогічні відомості тим, що зафіксовано у попередньому протоколі та містяться на флеш накопичувачу №1075т.

31) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 02 лютого 2018 року, складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року №01-21869т/НСД, встановлено наступне. Зафіксовано відеозапис, отриманий в ході проведення оперативного заходу 15.11.2017 у період часу з 14 години 16 хвилин до 15 години 03 хвилин. Переглядом цього відеозапису зафіксовано розмову між свідком ОСОБА_24 та ОСОБА_8 у приміщені офісу ОСОБА_24 (флеш накопичувач №1100т).

Під час розмови ОСОБА_24 просить ОСОБА_8 натиснути на ОСОБА_21 з питань продажу земельної ділянки. Крім того, ОСОБА_24 повідомляє ОСОБА_8 про те, що останній раз займається продажем земельної ділянки, заробляє на цьому 7 тисяч доларів і говорить, що досить цим займатися. При цьому, ОСОБА_24 просить ОСОБА_8 виготовити та сфотографувати їй витяг з ЄРДР щодо реєстрації кримінального провадження стосовно ОСОБА_21 ..

Для суду є очевидним провокативний характер дій свідка ОСОБА_24 стосовно ОСОБА_8 , якого вона спонукає до вчинення протиправних дій по відношенню до ОСОБА_21

32) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 02 лютого 2018 року встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року №01-20578т/НСД. Додатком до цього протоколу є відеозапис, отриманий під час проведення оперативного заходу 15.11.2017 у період з 20 годин 9 хвилин до 20 години 17 хвилин, яким зафіксовано розмову між ОСОБА_24 та ОСОБА_9 біля приміщення Приморського відділу поліції ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області (накопичувач №1101т).

Під час цієї бесіди ОСОБА_24 обговорює з ОСОБА_9 питання про витяг з ЄРДР щодо реєстрації кримінального провадження та яким чином довести цю інформацію до ОСОБА_21 ..

33) Дослідженням у суді протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 31 січня 2018 року, встановлено, що цей процесуальний документ складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2017 року №01-21869т/НСД.

Згідно цього зафіксовано телефонні розмови між свідком ОСОБА_24 та ОСОБА_9 , отримані під час проведення оперативного заходу 16.11.2017, о 10 годині 17 хвилин, о 13 годині 39 хвилин, та о 14 годині 11 хвилин (флеш накопичувач №1105т).

Під час цих телефонних розмов ОСОБА_24 намагається дізнатись у ОСОБА_8 про реакцію ОСОБА_21 щодо відомостей, які містяться у витягу з ЄРДР. Окрім того, ОСОБА_24 запевняє ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_21 погодилась продати земельну ділянку.

У контексті дослідження цього доказу сторони обвинувачення суд зазначає, що ця позиція ОСОБА_24 суперечить тим показам самої потерпілої ОСОБА_21 , які вона дала у суді. Так, під час свого допиту у суді ОСОБА_21 зазначила, що з урахуванням того, що вони з ОСОБА_24 перебували під час цих розмов з фігурантами кримінального провадження під оперативним контролем правоохоронців, вони питання продажу земельної ділянкине обговорювали.

Таким чином, за результатами дослідження цього протоколу за результатами проведення НСРД, суд доходить висновку про наявність ознак провокації на злочин ОСОБА_8 з боку свідка ОСОБА_24

34) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 01 лютого 2018 року, складеного начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року №01-21869т/НСД, встановлено, що цим процесуальним документом зафіксовано записи телефонних розмов між ОСОБА_24 та ОСОБА_8 16.11.2017, які відбувались о 10 годині 17 хвилин, о 13 годині 39 хвилин та в 14 годин 11 хвилин (доказ отриманий під час проведення оперативного заходу 16.11.2017, флеш накопичувач №1104т).

Відомості, зазначені у цьому протоколі є аналогічними інформації, що міститься на флеш накопичувачі №1105т).

35) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 02 лютого 2018 року, складеного начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року №01-21869т/НСД, встановлено, що цим процесуальним документом зафіксовано розмову, зафіксовану в ході проведення оперативного заходу 16.11.2017 о 12 годині 5 хвилин між ОСОБА_21 та ОСОБА_8 у будинку потерпілої (флеш накопичувач №1103т). Під час розмови ОСОБА_21 постійно цікавиться у ОСОБА_8 ставленням ОСОБА_10 щодо продажу земельної ділянки, скаржиться, що останній не відповідає на її дзвінки. ОСОБА_8 на це повідомляє ОСОБА_146 про те, що ОСОБА_10 і з ним не виходить на зв`язок.

Окрім того, під час розмови ОСОБА_21 намагається дізнатись у ОСОБА_8 , яким чином ОСОБА_11 буде знати про продаж земельної ділянки і висловлює своє занепокоєння тим, що лише він, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з нею спілкуються,у звязку із чим вона, ОСОБА_21 припускає, що ОСОБА_11 нічого не відомо про їх спілкування та домовленості.

Дослідивши цей протокол, складений за результатами проведення НСРД за участю ОСОБА_21 , суд доходить до переконання про те, що ОСОБА_21 , вочевидь діючи під контролем оперативних співробітників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, відповідно до розробленого ними плану намагається штучно створити умови для документування не тільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , але й штучного втягування до кола так званої злочинної групи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які у свою чергу не тільки не беруть участь у перемовинах із свідком обвинувачення ОСОБА_24 та потрепілою ОСОБА_21 , але й намагаються ухилитись від спілкування з цими особами.

36) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 31 січня 2018 року, складеного начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року №01-21869т/НСД встановлено, що під час оперативного заходу, який був проведений 16.11.2017, зафіксовано телефонну розмову, яка мала місце між ОСОБА_21 та ОСОБА_10 о 13 годині 26 хвилин (флеш накопичувач №1102т).

Під час розмови ОСОБА_21 повідомляє ОСОБА_10 про те, що їй від ОСОБА_24 стало відомо про реєстрацію в ЄРДР стосовно неї кримінального провадження. Під час розмови ОСОБА_10 заспокоює ОСОБА_21 . Дослідженням змісту цієї розмови для суду є очевидним те, що ОСОБА_10 не обізнаний у деталях розмов ОСОБА_21 та ОСОБА_24 з іншими фігурантами справи та не має жодного стосунку до організації продажу земельної ділянки потерпілої.

37) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 01 лютого 2018 року, складений начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року №01-21869т/НСД встановлено, що цим процесуальним документом зафіксовано телефону розмову, яка відбулась 16.11.2017, о 14 годині 48 хвилин між ОСОБА_24 та ОСОБА_8 (флеш накопичувач №1107т).

В ході телефонної розмови ОСОБА_24 повідомляє співрозмовнику про те, що ОСОБА_21 збирається везти якісь документи до Одеси, а ОСОБА_24 має намір взяти останню до її до нотаріуса задля оформлення документів.

Надалі за допомогою проведених опероативних заходів зафіксовано у цей же день, тобто 16.11.2017 розмову між ОСОБА_24 ОСОБА_8 , ОСОБА_21 та приватним нотаріусом ОСОБА_30 у приміщені офісу останньої.

Під час розмови вказані особи обговорюють процедуру продажу земельної ділянки.

При цьому, ОСОБА_24 повідомляє ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_21 підпише усі документи після того, коли їх сформує нотаріус ОСОБА_147 . У подальшому процедура продажу земельної ділянки не відбувається, а закінчується лише перевіркою цих документів, саме підписання планують на наступний день.

Крім того, під час перебування у нотаріуса, ОСОБА_21 вимагає у ОСОБА_24 надати їй відомості про покупця на ім`я ОСОБА_79 , якого вона жодного разу не бачила, що у ьсвою чергу підтверджує ОСОБА_24 ..

Із змісту цієї розмови є зрозумілим те, що ОСОБА_24 організовує оформлення документів на продаж земельної ділянки, яка належить ОСОБА_21 , таким чином, щоб залучити до цього процесу ОСОБА_8 ..

Дослідженням цього протоколу за результатами проведення НРСД за участю ОСОБА_24 та інших фігурантів справи встановлено, що головну роль в організації продажу земельної ділянки, яка наплежить потерпілій ОСОБА_21 належить свідку ОСОБА_24 , яка підшукала покупця, організувала зустріч у нотаріуса та керує усіма іншими діями, спрямованими на реалізацією вказаної угоди.

Окрім того, ОСОБА_24 , як встановлено, мала й особисту зацікавленість в реалізації цієї угоди у вигляді матеріальної винагороди за її успішне проведення. При цьому, надаючи оцінку цьому доказу сторони обвинувачення суд бере до уваги доводи сторони захисту про те, що прокурорами під час судового розгляду обвинувального акту не забезпечено повноту дослідження усіх обставин, що мали бути з`ясованими? А також усуненням протиріч у показах суду свідком ОСОБА_24 та потерпілої ОСОБА_21 щодо обставин укладення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. Зокрема, прокурори фактично відмовились від організації виклику свідків обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, зокрема покупця земельної ділянки ОСОБА_83 та приватного нотаріуса ОСОБА_30 , якою здійснювалось нотаріальне оформлення та посвідчення цієї угоди.

38) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 01 лютого 2018 року, складеного начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року №01-21869т/НСД встановлено, що цим процесуальним документом зафіксовано зустріч та розмову між ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 та приватним нотаріусом ОСОБА_147 . Зокрема, згідно протоколу зустріч відбулась 16.11.2017, о 14 годині 43 хвилини у приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_26 (флеш накопичувач №1106т).

Відомості, зазначені у вказаному протоколі є аналогічними тим, що зазначені у протоколі (флеш накопичувач №1107т).

39) Дослідженням протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 01 лютого 2018 року, складеного начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року №01-21869т/НСД встановлено, що під час вказаного оперативного заходу зафіксовано зустріч та розмову між ОСОБА_24 , ОСОБА_8 та ОСОБА_21 , яка мала місце 17.11.2017, о 13 годині 16 хвилин, у м. Одесі, поблизу адміністративної будівлі Одеської обласної державної адміністрації (флеш накопичувач №1110т).

Під час бесіди ОСОБА_24 цікавиться у співрозмовників про те, чи вирішили усі питання між собою ОСОБА_21 та ОСОБА_8 . На зустрічі ОСОБА_24 веде себе активно, запевняє ОСОБА_21 , що саме вона володіла інформацією, без уточнення якою саме та стверджує, що цю інформація не була відома ОСОБА_8 ..

Інформація, яка міститься у вказаному протоколі НСРД дає підстави для суду зробити висновок про те, що свідок ОСОБА_24 та потерпіла ОСОБА_21 , перебуваючи під контролем правоохоронців, розуміючи, що вони приймають участь в оперативному заході, та поряд з цим переслідуючи кожна окремо свої цілі, у тому числі отримати матеріальний зиск з внаслідок реалізації угоди з продажу земельної ділянки, здійснюють провокативні дії та висловлювання по відношенню до ОСОБА_8 ..

40) Протокол за результатами проведених НСРД, відомості про які зафіксовано на флеш накопичувачі №1113 містить аналогічну інформацію, що і на флеш накопичувачі №1110т.

41) Дослідженням в суді протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 01 лютого 2018 року, складеного начальником відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_75 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року №01-21869т/НСД, встановлено що згідно цього процесуального документу під час оперативних заходів зафіксовано зустріч та розмову між ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 поблизу Одеської обласної державної адміністрації, біля обласної адміністрації Одеської області, яка мала місце 17.11.2017, у період з 13 години 16 хвилин до 13 години 44 хвилини (флеш накопичувач №1109т).

Під час спілкування між ОСОБА_21 та ОСОБА_8 , останній висловив проханя,щоб ОСОБА_39 не передавала гроші у присутності інших співрозмовників.

У присутності ОСОБА_9 ОСОБА_21 просить дати їй гарантії щодо прийняття постанови про закриття. При цьому, остання не пояснює, що це за процесуальний документ та у зв`язку із чим він має бути прийнятий, яким чином він стосується самої потерпілої.

Далі до співрозмовників підійшов ОСОБА_11 . Надалі ОСОБА_21 спілкується з останнім щодо заступника селищної ради. ОСОБА_11 з цього приводу відповів, що за його інформацією у селищній раді здійснюють діяльність правомочні голова та заступник селищної ради і пропонує ОСОБА_21 самій вирішувати проблемні питання місцевого самоврядування. Після цього, ОСОБА_11 запитує у ОСОБА_21 чи є у неї питання до нього, на що остання зазначила, що у неї питань до ОСОБА_11 не має. Після цього, ОСОБА_11 залишив співрозмовників та вирушив у напрямку будівлі Одеської обласної державної адміністрації. Дослідження протоколу свідчить про те, що жодних розмов у присутності ОСОБА_11 з приводу реалізації вказаної земельної ділянки під час цієї зстрічі не велось.

У подальшому ОСОБА_21 та ОСОБА_8 підійшли до автомобілю марки «Пежо 308», де ОСОБА_21 передає грошові кошти ОСОБА_8 ..

Відомості, зазначені у вказаному протоколі, складеному за результатами проведених НСРД, дають підстави суду дійти до висновку про те, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 жодного стосунку до обставин щодо продажу земельної ділянки і отримання грошових коштів, зазначених в обвинувальному акті не мають, обвинувачений ОСОБА_9 будь-якої участі у процесі отримання ОСОБА_8 у потерпілої ОСОБА_21 грошових коштів, отриманих від продажу земельної ділянки, теж не має.

42) Протокол за результатами проведених НСРД, відомості про які зафіксовано на флеш накопичувачі №1114 містить аналогічну інформацію, що і на флеш накопичувачі №1109т.

43) Допитана в суді свідок ОСОБА_84 надала свідчення, згідно до яких є очевидними порушення вимог КПК України, яких припустився під час складання та оформлення протоколу огляду, помітки та вручення грошових коштів старший оперуповноважений УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_120

44) Задля доведення зазначеної позиції захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_18 було заявлено клопотання про витребування з Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для наступного дослідження та надання правової оцінки матеріалів судової справи № 495/6434/17.

Саме клопотання адвоката ОСОБА_18 було обумовлено та мотивоване наступними обставинами та доводами. Відповідно до встановленого судом порядку дослідження доказів, 21 листопада 2018 року Приморським районним судом м. Одеси було допитано свідка ОСОБА_24 .

Під час допиту, ОСОБА_24 окрім іншого, повідомила суд, що на початку вересня 2017 року вона звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення правопорушення. Із змісту цієї заяви вбачалось, що посадові особи Затоківської селищної ради, її депутати та посадові особи Одеської обласної ради, вимагають від неї продати земельну ділянку громадянки ОСОБА_25 , а виручені грошові кошти передати їм в якості неправомірної вигоди.

Також ОСОБА_24 повідомила суду, що за дорученням знайомої ОСОБА_21 громадянки ОСОБА_25 , здійснювала пошук покупця на належну останній земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_7 .

Крім того, ОСОБА_24 на запитання сторони захисту повідомила, що їй ніколи не було відомо про накладення арешту в рамках будь - якого кримінального провадження на належну ОСОБА_25 земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , та вона ніколи не займалась зняттям арешту з цієї земельної ділянки.

Між тим, задля доведення своєї позиції щодо наявності провокації протиправних дій обвинуваченими з боку свідка ОСОБА_24 захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_18 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про здійснення тимчасового доступу до речей і документів, а саме; вилучення оригіналу матеріалів справи Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області №495/6434/17, провадження №1-кс/495/2611/2017 щодо зняття за заявою ОСОБА_24 арешту з земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 . Зазначене клопотання адвоката ОСОБА_18 судом було задоволено, а матеріали справи №495/6434/17 витребувано з Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області та досліджено вже Приморському районному суду м. Одеси.

Дослідженням матеріалів судової справи № 495/6434/17 встановлено, що згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень 02 жовтня 2017 року Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі: слідчого судді: ОСОБА_148 при секретарі судового засідання: ОСОБА_149 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заяву ОСОБА_24 , яка діяла в інтересах ОСОБА_25 про скасування арешту, встановив наступне: «28.09.2017 ОСОБА_24 , яка діє в інтересах ОСОБА_25 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про скасування арешту. Так, заявник просить суд скасувати арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :02:013:0064, площею 0,08 га, з цільовим призначенням: 07.03 для індивідуального дачного будівництва, а також заборону будь-яким фізичним та юридичним особам на час проведення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002225 від 25.07.2017, здійснення у будь-який спосіб відчуження вказаної земельної ділянки, проводити будівництво (підготовку до будівництва, вбирання території, роботу спеціальної будівельної техніки, ескалаторів, бульдозерів, автокранів, асфальтоукладників, тощо) на зазначеній земельній ділянці та здійснювати заходи щодо реєстрації прав на нерухоме майно. Дана заява мотивована тим, що рішенням Затоківської селищної ради від 02.06.2017 № 332 передано у власність ОСОБА_25 земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :02:013:0064».

02 жовтня 2017 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_24 . Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області під головуванням судді ОСОБА_148 ухвалив: «заяву ОСОБА_24 , яка діє в інтересах ОСОБА_25 про скасування арешту - задовольнити. Накладений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2017 по справі №495/6434/17 арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :02:013:0064, площею 0,08 га, з цільовим призначенням: 07.03 для індивідуального дачного будівництва - скасувати. Накладену ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2017 року по справі № 495/6434/17 заборону будь-яким фізичним та юридичним особам на час проведення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002225 від 25.07.2017, здійснення у будь-який спосіб відчуження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :02:013:0064, площею 0,08 га, з цільовим призначенням: 07.03 для індивідуального дачного будівництва, проводити будівництво (підготовку до будівництва, вбирання території, роботу спеціальної будівельної техніки, ескалаторів, бульдозерів, автокранів, асфальтоукладників, тощо) на зазначеній земельній ділянці та здійснювати заходи щодо реєстрації прав на нерухоме майно - скасувати».

Водночас, згідно свідчень ОСОБА_24 , вона ще у вересні 2017 року дала свою згоду поданням відповідної заяви до УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ щодо здійснення негласних слідчих дій за її участю, а саме, прийняття участі в реалізації вищезазначеної земельної ділянки задля передачі незаконної винагороди обвинуваченим. Вочевидь за таких підстав, з урахуванням зняття 02 жовтня 2017 року в судовому порядку за активною участю свідка ОСОБА_24 арешту із земельної ділянки у діях останньої вбачаються ознаки провокації злочину, яку вона ймовірно вчиняла під оперативним супроводом та згідно узгодженого плану з оперативними співробітниками вказаного правоохоронного органу.

Таким чином, суд вважає доведеним те, що свідок обвинувачення ОСОБА_24 не тільки дала неправдиві свідчення у Приморському районному суді м. Одеси, де заперечила свою участь 02.10.2017 в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області у справі № 495/6434/17 в якості представника власниці земельної ділянки ОСОБА_25 щодо скасування з неї арешту, накладеного рішенням цього ж суду в іншому кримінальному провадженні, але й пов`язана угодою про співробітництво з вказаним правоохоронним органом з 12.09.2017 фактично штучно створювали умови для її подальшої реалізації та так званого «документування» протиправних дій обвинувачених, пов`язаних із вимаганням грошових коштів, які мали бути отримані власником земельної ділянки від майбутньої її реалізації.

45) Судом досліджено договір дарування зазначеної земельної ділянки ОСОБА_25 . ОСОБА_21 від 03.11.2017. Згідно цього документу, а також Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_7 ОСОБА_25 набула лише 03.10.2017, а ОСОБА_21 - 3.11.2017.

Тобто, на час подачі заяви до УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ (07.09.2017) ОСОБА_24 фактично надала недостовірну інформацію про власника цієї земельної ділянки. Водночас, саме ОСОБА_24 згідно витребуваних з Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області матеріалів судової справи № 495/6434/17, прийняла участь у розгляді клопотання від імені ОСОБА_25 про скасування арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :02:013:0064, площею 0,08 га, з цільовим призначенням: 07.03 для індивідуального дачного будівництва, накладений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2017 у кримінальному провадженні №0002225 від 25.07.2017. За таких обставин, арешт на цю земельну ділянку рішенням суду був скасований лише 02.10.2017, а сама ОСОБА_24 не тільки була обізнана про ці обставини та зазначила у своїй заяві від 07.09.2017 неправдиві відомості щодо власниці земельної ділянки.

Слід зазначити, що свідок ОСОБА_24 дала суперечливі покази щодо обставин свого співробітництва з органом досудового розслідування, не могла пригадати обставини не тільки своєї участі у знятті арешту з вказаної земельної ділянки Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 02.10.2017, але й візиту 07.09.2017 до УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ та подачі вказаної заяви про вчинення кримінального правопорушення тощо.

46) Дослідження участі сторін обвинувачення та захисту щодо доведення обставин, на які вони посилались під час судового розгляду обвинувального акту свідчить про пасивну позицію сторони обвинувачення. Позаяк, прокурори, які брали участь у підтриманні публічного обвинувачення, фактично відмовились від ініціювання судового виклику інших свідків, зазначених в Реєстрі матеріалів вказаного кримінального провадження, окрім ОСОБА_24 , та потерпілої ОСОБА_21 .

Зважаючи на це, задля забезпечення повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду цієї справи захисники обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , відповідно адвокати ОСОБА_18 та ОСОБА_19 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з клопотаннями про виклик колишнього власника вказаної земельної ділянки ОСОБА_25 , мешканки м. Одеси, яку потерпіла ОСОБА_21 використовувала в якості підставної особи для оформлення права власності на останню на земельну ділянку. Окрім того, у цих клопотаннях стороною захисту ставилось питання перед судом щодо забезпечення прокурором явки інших свідків, а саме ОСОБА_31 (проживає за адресою: АДРЕСА_14 , особи, якій ОСОБА_21 реалізувала 17.11.2017 вказану земельну ділянку), ОСОБА_150 (адреса проживання: АДРЕСА_2 (водій, який возив ОСОБА_21 17.11.2017 до нотаріуса для участі в угоді купівлі-продажу цієї земельної ділянки, а потім на зустріч з обвинуваченими де передавались обвинуваченому ОСОБА_8 грошові кошти - предмет злочинного посягання); ОСОБА_151 (адреса проживання: АДРЕСА_15 (колега ОСОБА_24 по агентству нерухомості, який також брав участь в реалізації угоди з дарування 17.11.2017 зазначеної земельної угоди ОСОБА_21 . ОСОБА_152 ..

Зазначені клопотання судом були задоволені. Втім, прокурор явку цих свідків для допиту у суді не забезпечив.

47) Згідно досліджених судом доказів сторони обвинувачення приводом для кримінального переслідування обвинувачених та реєстрації кримінального провадження за № 0002901 від 12.09.2017 слугував рапорт оперуповноваженого УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_86 про виявлене ним кримінальне правопорушення без реєстрації та дати складення, спрямованого разом із заявами про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_25 та ОСОБА_21 супровідним листом заступника начальника УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ від 07.09.2017 заступнику начальника 4-го відділу ГСУ ГПУ ОСОБА_101 .

Водночас, колишнім захисником обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_125 за його адвокатськими запитами отримано наступну інформацію, яка за ініціативою сторони захисту теж досліджена судом.

Зокрема під час дослідження відповідей на запити адвоката ОСОБА_125 з Департаменту захисту еконеоміки Нацональної поліції України встановлено, що відповідно до Наказу заступника Голови - начальника Департаменту генерала поліції 3 рангу ОСОБА_153 №882 від 22.08.2017 старший лейтенант поліції ОСОБА_154 , оперуповноважений міжрайонного відділу №8 (м. Біляївка) управління захисту економіки в Одеській області перебував у відряджені для проходження стажування з 28 серпня до 27 грудня 2017 року.

Водночас, згідно відповіді на адвокатський запит №5847/39/104/01-2018 від 30.11.18, ОСОБА_155 проходив стажування в управлінні захисту економіки в Донецькій області на посаді оперуповноваженого відділу в період з 14.12.2017 по 27.12.2017.

Ураховуючи, що саме в цей проміжок часу ОСОБА_156 приймалась участь у слідчих діях та виконанні окремих документів щодо документування протиправної на думку органу досудового розслідування діяльності обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 під час досудового розслідування кримінального провадження №0002901 від 12.09.2017 у відповідному клопотанні сторони захисту перед судом серед іншого також ініціювалось питання про здійснення судового виклику цього працівника поліції.

Проте, як і у випадку з іншими свідками, судовий виклик співробітника поліції ОСОБА_86 , який спромігся одночасно перебувати у відрядженні в Донецькій області, і виконувати свої повноваження щодо документування та оперативного супроводження матеріалів вказаного кримінального провадження у м. Одесі, прокурором забезпечено не було.

13.02.2023 за цих обставин, задля спростування доводів прокурорів та обставин, зазначених слідчим в обвинувальному акті, захисником обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_19 до Приморського районного суду м. Одеси спрямовано клопотання щодо долучення матеріалів сторони захисту, на 87-ми аркушах, які відповідно до ч.6 ст. 290 КПК України відкривались стороні обвинувачення. Зазначене клопотання сторони захисту судом задоволено, матеріали сторони захисту, зокрема численні клопотання про проведення за участю обвинувачених слідчих дій ще на стадії досудового розслідування цього кримінального провадження, адвокатські запити та відповіді на них, про які було зазначено вище, були судом досліджені та долучені до матеріалів кримінального провадження в якості доказів сторони захисту.

9. Щодо наявності провокації на вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими з боку потерпілої ОСОБА_21 та свідка обвинувачення свідка ОСОБА_24 .

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, надаючи їм оцінку на предмет їх належності та допустимості, суд зазначає, що протягом усього судового розгляду стороною захисту зверталась увага суду та наводились доводи на користь версії щодо наявності провокативних дій стосовно обвинувачених з боку потерпілої ОСОБА_21 та свідка ОСОБА_24 , які, на переконання сторони захисту, виходили за межі пасивного спостереження за вчиненням злочину.

Відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року (справа №487/8165/15-к), доводи сторони захисту про провокацію мають бути ретельно перевірені судами при розгляді справи.

Згідно постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року (справа №724/179/17): «у разі наявності, на думку суду, за матеріалами кримінального провадження ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами, суд має перевірити це у судовому засіданні шляхом безпосереднього дослідження відповідних доказів і лише після цього зробити висновок щодо наявності (відсутності) факту провокації і, як наслідок, щодо належності допустимості та достатності доказів, наявних у справі для прийняття відповідного процесуального рішення».

За таких обставин, суду належить належним чином надати правову оцінку доводам сторони захисту щодо наявності/відсутності за фактичними обставинами цього кримінального провадження ознак провокації з боку вказаних осіб відносно обвинувачених ОСОБА_11 ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

При вирішенні вказаного питання, суду потрібно врахувати відповідну практику Верховного Суду, а також Європейського суду з прав людини, зокрема: постанову колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24 квітня 2018 року (справа №462/5338/14-к); постанову колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2019 року (справа №522/2256/13-к); постанову колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 5 лютого 2020 року (справа №704/913/15-к); постанову колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа №295/7911/18); постанову колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2020 року (справа №661/1567/16-к); постанову колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30 вересня 2020 року (справа №553/3161/17); постанову колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 травня 2021 року (справа №750/10362/17); постанову колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2021 (справа №369/13151/14-к); постанову колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 7 жовтня 2020 року (справа №628/3400/15); рішення ЄСПЛ у справах: Malininas v. Lithuania» §36, «Bannikova v. Russia» §38, «Vanyan v. Russia» §49, «Furcht v. Germany» §56, 59, «Sequeira v. Portugal» та «Tchokhonelidze v. Georgia» §45, «Ramanauskas v. Lithuania» §60, «Tchokhonelidze v. Georgia» §60.

Зокрема, відповідно до постанови Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 травня 2021 року (справа №750/10362/17) вбачається, що правова позиція Верховного Суду, викладена в означених рішеннях полягає в тому, щоб визначити свого роду предмет доказування у справах про провокацію, що включає у свою чергу знаходження судом відповідей на наступні питання, а саме:

1) Чи існували об`єктивні підозри в тому, що обвинувачені були причетними до злочинної діяльності або схильними до вчинення кримінального правопорушення?

2. У який момент була залучена особа до конфіденційного співробітництва: до першої зустрічі з посадовцями (що може свідчити про провокацію) або після того, як посадові особи висунули їй вимоги щодо отримання неправомірної вигоди?

3. Хто був ініціатором зустрічей - першої та подальших?

4. Чи носили дії органів правопорядку пасивний характер, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діяли за їхніми вказівками, з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів протиправної діяльності, впливали на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений;

5. Чи була особа, яка залучена до конфіденційного співробітництва, залежною від правоохоронних органів?

Виходячи з наведеного предмету доказування повинен і виходити суд при вирішенні питання наявності/відсутності провокації за фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Таким чином, з урахуванням дослідження судом доказів з боку як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, у тому числі змісту протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, якими зафіксовано розмови між ОСОБА_24 і ОСОБА_21 з однієї сторони, та обвинувачених з іншого боку, для суду є очевидними підбурювання до активних дій обвинувачених, їх провокації на вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_24 та ОСОБА_21 . Відповідних відомостей, якими б вказані висновки сторони захисту спростовувалися, матеріали даного кримінального провадження не містять.

За таких обставин, вирішуючи перше питання предмету доказування у справах відносно встановлення провокації, суд дійшов до висновку, що у сторони обвинувачення будь-яких фактичних даних, які б свідчили про можливі протиправні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , пов`язані із вимагання у ОСОБА_21 грошових коштів, у розмірі 72 тисячі доларів США, не було.

Вирішуючи друге питання предмету доказування у справах провокації, суд дійшов до висновку, що фактичне прийняття рішення органом досудового розслідування щодо залучення потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_21 (статус потерпілої набула відповідно до її заяви від 05.12.2017 року) до конфіденційного співробітництва відбулось, як і заявниці свідка ОСОБА_24 - 11.10.2017 року, тобто задовго до першого зафіксованого спілкування між заявницею ОСОБА_24 та обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , яке мало місце 21.10.2017 року.

Варто зауважити, що дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках даного кримінального провадження були отримані стороною обвинувачення на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року.

У контексті висвітлення питання суд зазначає, що сама заява про вчинення кримінального правопорушення від формальної власниці земельної ділянки ОСОБА_25 до правоохоронних органів надійшла 06.09.2017 року.

Суд погоджується з доводами сторони захисту про встановлені факти логічної невідповідності прийнятих органом досудового розсідування рішень щодо визнання тих чи інших осіб потерплими від злочину особами, відсутності підстав для реєстрації цих звернень, які наразі були незмістовними, без зазначення часу, способу вчинення кримінального правопорушення, конкретних осіб, причетних до його скоєння та зрозумілого опису обставин протиправних дій невстановлених осіб. Так, є незрозумілим, яке відношення до вказаної земельної ділянки мала ОСОБА_21 на час подачі нею вказаної заяви (визнано потерпілою 05.12.2017р.), а заяву про злочин подано 12.09.2017 року та головний свідок обвинувачення та викривач кримінального правопорушення ОСОБА_24 (заява про вчинення кримінального правопорушення від 09.09.2017року). Як встановлено, заявник ОСОБА_25 на час подачі своєї заяви 06.09.2017 року теж не могла щдійснювати будь-які правочини з вказаною земельною ділянкою, аждже вона перебувала під арештом. Про фіктивність першочергового оформлення цієї земельної ділянки на ОСОБА_157 , як на підставну особу свідчить і її пасивна позиція у відстоюванні своїх начебто порушених прав, як власника землі. Так, окрім згаданого звернення, ОСОБА_25 більше жодного разу не цікавилась у слідчих та прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, долею своєї земельної ділянки. Явку до суду для допиту цієї заявниці прокурори забезбечити не спромоглись, а у подальшому прокурор від виклику цього свідка до суду взагалі відмовився.

Щодо відповіді на третє питання предмету доказування у справах про провокацію, суд зазначає, що матеріали даного кримінального провадження містять відомості, відповідно до яких ініціаторами зустріч з обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виступали саме свідок ОСОБА_24 та потерпіла ОСОБА_21 . При цьому, як встановлено, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 уникали спілкування з останніми, через що скаржились під час спілкування з обвинуваченим ОСОБА_8 самі заявники ОСОБА_21 та ОСОБА_24 ..

Відомостей, які б підтверджували версію сторони обвинувачення про те, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 начебто були ініціаторами зустрічей з ОСОБА_21 та ОСОБА_24 матеріали даного кримінального провадження не містять. Навпаки, як свідчать досліджені докази, надані сторонами до суду, сама потерпіла ОСОБА_21 та свідок ОСОБА_24 неодноразово за допомогою підбурювання до активних дій обвинуваченого ОСОБА_8 шуклаи зустрічей із обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , намагались штучно втягнути цих осіб у процес обговорення питань продажу вказаної земельної ділянки, а ОСОБА_24 . відтверто умовляла ОСОБА_8 дати від реалізації угоди більше грошових коштів ОСОБА_11 задля заручення його підтримкою в інших питаннях.

Що стосується зустрічей та розмов з обвинуваченим ОСОБА_8 , то у цьому контексті зробити об`єктивний висновок відносно ініціатора цих розмов не можливо, оскільки згідно досліджених та встановлених в ході судового розгляду обставин, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та обвинувачений ОСОБА_8 перебували майже товариських взаємовідносинах, й часто обговорювали питання, які не мали будь-якого сосунку до обставин, що підлягають дослідженню у даному кримінальному провадженні.

Даючи оцінку четвертому питанню предмету доказування щодо провокації злочину, суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_24 та ОСОБА_21 неодноразово, без будь-яких підстав ініціювали розмови щодо вирішення питання з обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що підтверджується змістом висловлювань ОСОБА_24 та ОСОБА_21 , зафіксованих під час проведення НСРД за їх участю.

Крім того, під час допиту 21 листопада 2018 року в суді, свідок ОСОБА_24 окрім іншого, повідомила, що на початку вересня 2017 року вона звернулася до правоохоронних органів із заявою про скоєння правопорушення. У своїй заяві ОСОБА_24 зазначила, що посадові особи Затоківської селищної ради, її депутати та посадові особи Одеської обласної ради, вимагають від неї продати земельну ділянку громадянки ОСОБА_25 , а виручені грошові кошти передати їм в якості неправомірної вигоди.

Також ОСОБА_24 повідомила суд про те, що за дорученням громадянки ОСОБА_25 (знайомої ОСОБА_21 ), здійснювала пошук покупця на належну останній земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_7 .

ОСОБА_24 на запитання сторони захисту повідомила, що їй ніколи не було відомо про накладення арешту в рамках будь - якого кримінального провадження на належну ОСОБА_25 земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , та вона ніколи не займалась зняттям арешту з цієї земельної ділянки. Проте ці покази свідка обвинувачення ОСОБА_24 були спростовані дослідженими судом доказами, наданими за ініціативою сторони захисту. Так, згідно витребуваних за ініціативою сторони захисту із Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області матеріалів справи № 495/6434/17, які досліджено судом було встановлено наступне: «2 жовтня 2017 року Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі: слідчого судді: ОСОБА_148 , за участю секретара судового засідання ОСОБА_149 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заяву ОСОБА_24 , яка діяла в інтересах ОСОБА_25 про скасування арешту, встановив, що 28.09.2017 року ОСОБА_24 , яка діє в інтересах ОСОБА_25 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про скасування арешту. Так, заявник просить суд скасувати арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :02:013:0064, площею 0,08 га, з цільовим призначенням: 07.03 для індивідуального дачного будівництва, а також заборону будь-яким фізичним та юридичним особам на час проведення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002225 від 25.07.2017, здійснення у будь-який спосіб відчуження вказаної земельної ділянки, проводити будівництво (підготовку до будівництва, вбирання території, роботу спеціальної будівельної техніки, ескалаторів, бульдозерів, автокранів, асфальтоукладників, тощо) на зазначеній земельній ділянці та здійснювати заходи щодо реєстрації прав на нерухоме майно. Дана заява мотивована тим, що рішенням Затоківської селищної ради від 02.06.2017 № 332 передано у власність ОСОБА_25 земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :02:013:0064».

2 жовтня 2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області під головуванням судді ОСОБА_148 за результатами розгляду заяви ОСОБА_24 ухвалив: «заяву ОСОБА_24 , яка діє в інтересах ОСОБА_25 про скасування арешту - задовольнити. Накладений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2017 року по справі №495/6434/17 арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :02:013:0064, площею 0,08 га, з цільовим призначенням: 07.03 для індивідуального дачного будівництва - скасувати. Накладену ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2017 року по справі № 495/6434/17 заборону будь-яким фізичним та юридичним особам на час проведення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002225 від 25.07.2017, здійснення у будь-який спосіб відчуження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер встановлено :02:013:0064, площею 0,08 га, з цільовим призначенням: 07.03 для індивідуального дачного будівництва, проводити будівництво (підготовку до будівництва, вбирання території, роботу спеціальної будівельної техніки, ескалаторів, бульдозерів, автокранів, асфальтоукладників, тощо) на зазначеній земельній ділянці та здійснювати заходи щодо реєстрації прав на нерухоме майно - скасувати».

Враховуючи, що згідно свідчень ОСОБА_24 , вона подала заяву про злочин ще 7 вересня 2017 року, вочевидь за таких підстав, з урахуванням зняття 2 жовтня 2017 року арешту з земельної ділянки з боку ОСОБА_24 , суд вбачає провокативні дії цього свідка обвинувачення, які вона вчиняла по відношенню до обвинувачених під оперативним супроводом правоохоронних органів.

Відомостей, які б свідчили про протилежне матеріали даного кримінального провадження не містять.

Щодо дослідження п`ятого питання предмету доказування провокації захист суд бере до уваги результати проведення НСРД за участю свідка ОСОБА_24 та іншими фігурантами справи. Так за результатами проведеного оперативного заходу 04.11.2017 року між ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_147 та ОСОБА_21 (накопичувач №1044т) було встановлено наступне. ОСОБА_24 під час розмови повідомила вказаним особам, що ОСОБА_21 , через свою доньку ОСОБА_158 переоформила земельну ділянку ОСОБА_25 у нотаріуса ОСОБА_30 на себе шляхом дарування.

Наприкінці розмови, ОСОБА_24 говорить співрозмовникам, що на нею заведено кримінальну справу по курортній базі «Зорі», її тиснуть СБУшнікі, а тому вона хоче зробити ОСОБА_11 добре, задля того щоб він у свою чергу допомагав їй. При цьому, свідок ОСОБА_24 провокує ОСОБА_9 та говорить йому про необхідність їхати до ОСОБА_11 за порадами щодо неї.

Під час допиту в суді 21.11.2018 року потерпіла ОСОБА_21 повідомила, що у 2016 році ОСОБА_10 порадив їй отримати земельну ділянку. Оскільки раніше вона вже отримувала земельну ділянку, то вирішила оформити її на свою знайому ОСОБА_25 , та врешті реалізували ці задуми.

ОСОБА_21 та ОСОБА_24 , як вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій та допитів вважали, що можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності кожна за свої самостійні дії. Більше того, як свідчать результати судового розгляду, у кримінальному провадженні за №0002225 від 25.07.2017 року було накладено арешт на земельну ділянку ОСОБА_25 , яку в подальшому було переоформлено на ОСОБА_21 та продано ОСОБА_24 , що було відомо правоохоронним органам.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до переконання, що у певній мірі ОСОБА_24 та ОСОБА_21 перебували в залежності від правоохоронних органів, оскільки свідок та потерпіла побоювалися можливого подальшого притягнення їх до кримінальної відповідальності, на що неодноразово звертали увагу суду обвинувачені та ї захисники.

За таких обставин суд вважає, що у рамках даного кримінального провадження з самого початку його ініціювання мала місце підтримувана активними діями правоохоронних органів провокація з боку ОСОБА_21 та ОСОБА_24 обвинувачених на здійснення протиправних дій.

Вказаний висновок суду, окрім іншого, підтверджується наступними обставинами, встановленими під час судового розгляду.

Першочергово відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 189 КК України були внесені на підставі рапорту працівників правоохоронних органів, тобто до моменту фактичного надходження заяв про вчинення кримінального правопорушення з боку заявників ( ОСОБА_25 , ОСОБА_24 та ОСОБА_21 ). Зі змісту ж самих заяв ОСОБА_25 від 06.09.2017, ОСОБА_24 від 07.09.2017 та ОСОБА_21 від 12.09.2017 про вчинення кримінального правопорушення, будь-яких відомостей щодо вимагання грошей конкретно обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зазначено не було.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги постанову колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30 вересня 2020 року (справа №553/3161/17), відповідно до якої на користь провокації можуть свідчити факт внесення відомостей до ЄРДР до дати заяви про злочин, а також відсутність у змісті заяви про вимагання неправомірної вигоди конкретних обставин (хто вимагає хабар, яку посаду і в якому органі обіймає), суд погоджується з позицією сторони захисту про наявність провокативних дій потерпілої ОСОБА_21 , а особливо свідка ОСОБА_24 в рамках даного кримінального провадження.

Окрім того, у відповідності до постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2021 (справа №369/13151/14-к), на користь провокації свідчить заява про вимагання хабаря, яка подана раніше самого вимагання. Подібний висновок міститься й у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2019 року (справа №522/2256/13-к).

Попри те, що під час судового розгляду справи не було встановлено обставин вимагання грошових коштів як таких, у будь-якому випадку результати розгляду справи у суді свідчать про те, що заяви про вчинення кримінального правопорушення були подана до правоохоронних органів без зазначення відповідного розміру грошових коштів, що начебто вимагались, розмір суми був озвучений ОСОБА_21 та ОСОБА_24 під час проведення НСРД через півтора місяці після реєстрації кримінального провадження.

Окрім того, як зазначалось під час надання оцінки третьому питанню предмету доказування провокації, саме від ОСОБА_21 та ОСОБА_24 надходила ініціатива, й саме з боку останніх лунали неодноразові висловлювання, які розцінюються судом, як намагання шляхом надання грошових коштів вирішити відповідні питання, що у свою чергу з огляду на висновки, зроблені Верховним Судом у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року (справа №628/3400/15), свідчить на користь провокації злочину.

Попри це суд констатує, що самою стороною обвинувачення в рамках даного кримінального провадження не було доведено відсутність провокативних дій свідка ОСОБА_24 та потерпілої ОСОБА_21 , при прийнятті рішень та у подальшому проведенні негласних слідчих (розшукових) дій.

Зокрема, як вбачається зі змісту 4 постанов заступника Генерального прокурора про проведення негласний слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину - імітування обстановки злочину із застосуванням заздалегідь ідентифікованих засобів від 15.11.2017 року у кримінальному провадженні № 0002901 12.09.2017 року ч. 4 ст. 189 КК України стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у розрізі виконання вимог п. 1 ч. 7 ст. 271 КПК України, прокурором зазначено наступне: «обставини, зафіксовані у допиті свідка ОСОБА_21 свідчить про відсутність обставин провокування особи на вчинення злочину».

Окрім того, слід зазначити, що на той час кимінальне провадження розслідувалось за ч. 2 ст. 189 КК України та лише 16.11.2017 року було винесено постанову про перекваліфікацію на ч. 4 ст. 189 КК України.

Із правового висновку, зазначеного у Постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24 квітня 2018 року (справа №462/5338/14-к) вбачається, що одного згадування в постанові про проведення контролю за вчиненням злочину щодо відсутності провокації недостатньо.

У цілому, слід зазначити, що в рамках даного кримінального провадження стороною обвинувачення не було надано суду будь-яких матеріалів, якими б наявність провокації спростовувалась.

Зважаючи на це суд, дослідивши наведені обставини у сукупності, вважає, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мала місце провокація злочину.

Надаючи оцінку дослідженим доказам, наданими сторонами, суд дійшов до висновкеу, що висловлені стороною захисту доводи про недопустимість доказів сторони обвинувачення є аргументованими та такими, що повністю доводять невинуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їм злочину. Зокрема, підготовка до реєстрації кримінального провадження та досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проводились під оперативним супроводом працівників УЗЕ в Одеській області при здійсненні контролю за вчиненням злочину із залученням цивільних осіб - агентів - ОСОБА_21 та ОСОБА_24 , під процесуальним контролем співробітників Генеральної прокуратури України.

Під час підготовки до реєстрації кримінального провадження саме працівниками правоохоронних органів було повністю змодельовано та розроблено всі основні етапи та деталі протиправних дій обвинувачених, які вони мали вчинити, визначено їх напрямок та необхідну кваліфікацію, заготовлено відповідний сценарій. Для здійснення розробленого правоохоронцями плану та відповідно до завчасно розробленої "легенди" заявники ОСОБА_24 та ОСОБА_21 , як агенти діяли за відповідними вказівками співробітників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ.

Наразі 28.09.2017 року свідок ОСОБА_24 , діючи в інтересах ОСОБА_25 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про скасування арешту. Зокрема, у цій заяві ОСОБА_24 просила суд скасувати арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :02:013:0064, площею 0,08 га, з цільовим призначенням: 07.03 для індивідуального дачного будівництва, а також заборону будь-яким фізичним та юридичним особам на час проведення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002225 від 25.07.2017, здійснення у будь-який спосіб відчуження вказаної земельної ділянки.

02 жовтня 2017 року за результатами заяви ОСОБА_24 Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області під головуванням судді ОСОБА_148 ухвалив наступне: «заяву ОСОБА_24 , яка діє в інтересах ОСОБА_25 про скасування арешту - задовольнити. Накладений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2017 року по справі №495/6434/17 арешт на земельну ділянку - скасувати».

Увесь цей взаємозв`язок завчасно спланованих ролей був розроблений з метою створення передумови для продажу земельної ділянки з подальшим оформленням права власності - шляхом дарування на ОСОБА_21 . Реалізація цих задумів давала можливість свідку ОСОБА_24 та потерпілій ОСОБА_78 у подальшому підбурювати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з питань подальшої реалізації земельної ділянки і отримання грошових коштів.

Таким чином, у випадку, якщо б арешт з земельної ділянки не було би знято, особисто і виключно від обвинувачених нічого не залежало, оскільки все планувалось для їх викриття та обвинувачення.

Європейський суд з прав людини не забороняє використовувати у кримінальному провадженні докази, отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій (НСРД), наприклад, операцій під прикриттям. Проте ЄСПЛ забороняє судам використовувати докази, отримані в результаті провокації правоохоронцями обвинувачених. Тому проведення заходів, пов`язаних, наприклад, із використанням негласних агентів, повинне супроводжуватися відповідними гарантіями. У цій частині ЄСПЛ виділяє дві групи гарантій.

Перша стосується заходів, які вживаються безпосередньо на етапі здійснення контролю за вчиненням злочину. Друга - це процесуальні гарантії на стадії розгляду справи у суді. Так, у справі від 9 червня 1998 року «ОСОБА_159 проти Португалії» ЄСПЛ провів межу між неналежними діями працівників поліції в ході контрольованої закупки та діями звичайних агентів, які діють під прикриттям з метою отримання доказів щодо вчинення особою злочину без активного підбурювання до його вчинення. Заборона підбурювання поширюється як на працівників поліції, так і на осіб, які діють за їх вказівкою.

Так, перед проведенням контролю за вчиненням злочину працівники правоохоронних органів повинні: володіти достатнім обсягом інформації про причетність особи до вчинення злочину; вступати у злочин лише на етапі його підготовки або вчинення; поведінка агентів повинна бути пасивною.

У п. 38. цієї ж справи Європейський Суд вказав: "У компетентних органах влади не було також достатніх підстав підозрювати ОСОБА_159 у тому, що він був торговцем наркотиками; навпаки, раніше він не мав судимості і не перебував під слідством, кримінальні справи проти нього не порушувалися. Справді, він не був відомий працівникам поліції, які увійшли в контакт із ним за посередництвом агентів (див. § 10)... Суд також не виявив жодних доказів на підтримку аргументів Уряду про те, що заявник мав намір вчинити злочин. За таких обставин можна зробити висновок, що двоє поліцейських не обмежилися пасивним розслідуванням злочинної діяльності ОСОБА_159, а навпаки, вдалися до спонукання вчинити злочин.

Насамкінець суд зауважує, що у своїх рішеннях національні суди зазначали той факт, що заявник був засуджений в основному на підставі свідчень двох працівників поліції."

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 раніше не були судимі (окрім ОСОБА_8 ) та не притягувалися до кримінальної відповідальності, під слідством чи судом не перебували, не були особами з антисуспільним статусом.

Отже, відомості про ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стали відомі співробітникам оперативного підрозділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ виключно через цивільну особу (агента) ОСОБА_24 ..

Слід зазначити, що у випадку не зняття арешту з земельної ділянки ОСОБА_24 , подальші дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були б неможливими, жодного злочину не відбулося б.

Провокація (підбурювання) до вчинення злочину з боку правоохоронців через агентів ОСОБА_24 та ОСОБА_21 є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Безпосередньо, для відмежування провокації злочину від передбачених методів розслідування Європейський Суд розробив відповідні критерії.

Перевірка обґрунтованості підбурювання. У частині розгляду заяви про провокаційні дії, спрямовані на спонукання вчинення злочину з метою його викриття, Європейський Суд, звертає увагу на те, чи був б вчинений злочин без втручання органів влади. Визначення підбурювання, дане Європейським Судом у справі «Раманаускас проти Литви» (див. п. 55), говорить наступне: «Підбурювання з боку поліції має місце там, де задіяні посадові особи - співробітники служб безпеки або особи, що діють за їх розпорядженням - не обмежувані фактично необхідною пасивною слідчою діяльністю, а такі, що здійснюють такий вплив на особу, як підбурювання до вчинення злочину, що в іншому випадку не був би вчинений, з метою забезпечити докази й почати карне переслідування...».

У справі Малінінас (Маїіпіпаз) ЄСПЛ встановив, що оперативно-розшуковий захід мав на увазі провокацію злочину з метою його викриття: «ЄСПЛ відзначає, що ініціатива належить співробітникові поліції ОСОБА_160 , коли той першим звернувся до заявника з питанням про те, де він може придбати заборонені наркотики. Потім заявниця сама запропонувала постачати їм наркотики. У ході операції заявникові запропонували значну грошову суму - 3000 дол. США - за поставку великої кількості наркотиків, що явно являє собою підбурювання до постачання товарів. Суд першої інстанції визнав визначальну роль поліції... У цій справі дані елементи, на думку ЄСПЛ, розширили роль поліції від рамок таємних агентів до «агентів - провокаторів». Поліція не просто «приєдналася» до вчиненого злочину, а спровокувала його.

Імітування обстановки злочину полягає у системі дій уповноваженого державного органу, спрямованих на імітування реальності події злочину в уявленні особи, що особисто вчинила всі необхідні підготовчі дії для його вчинення. Тобто, при імітації обстановки злочину уповноважений орган лише "підключається" до вже розпочатих і проведених особою підготовчих дій.

Отже не спростовними і беззаперечними для суду є факт виходу агентами ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та співробітниками УЗЕ в Одеській області за межі пасивного спостереження за вчиненням злочину. Вказані обставини зафіксовано зовнішніми засобами відео контролю, результати яких сторона обвинувачення висуває у якості доказу доведення вини обвинувачених.

Судом при ухваленні рішення по суті за результатами розгляду вказаного кримінального провадження беруться й інші доводи сторони захисту, які свідчать про припущені органом досудового розслідування порушення вимог чинного кримінального процесуального закону при оформленні та складанні певних процесуальних документів, які не усунуто прокурором під час судового розгляду справи.

Як зазначалось, слідчим в обвинувальному акті у розділі викладення фактичних обставин зроблено посилання на необхідності додержання вимог ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», «Про державну службу», «Про національну поліцію».

Водночас, для суду є незрозумілим яким чином ці нормативні документи стосуються діяльності начальника відділу природокористування Одеської обласної ради ОСОБА_11 . Зокрема, під час викладення фактичних обставин, формулювання обвинувачення слідчим конкретно не зазначено, які вимоги законодавства порушили обвинувачені, яким чином вони використали своє службове становище.

Якщо у випадку із обвинуваченим ОСОБА_8 , який на час подій, зазначених в обвинувальному акті виконував повноваження депутата Затоківської селищної ради ще можна припустити, що останній міг теоретично впливати на рішення, що приймались депутатським корпусом цієї селищної ради, проте навіть і він з огляду на свої повноваження не міг зашкодити використовуючи їх життю та здоров`ю потерпілої ОСОБА_21 , яка на той час виконували обов`язки голови Затоківської селищної ради, а також знищити її майно. Що стосується інших обвинувачених, то ОСОБА_10 , який був депутатом Шабської ОТГ, ОСОБА_9 , який на той час виконував обов`язки начальника слідчого відділу Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, а також начальник відділу природокористування ОСОБА_11 жодним чином використати свої повноваження на шкоду потерпілої ОСОБА_21 не могли. Відтак, зазначати у фактичних обставинах, формулюванні обвинувачення та правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення обвинувального акту таку кваліфікуючу ознаку як з використанням службового становища, підстав не було. До того ж цю кваліфікуючу ознаку слідчим також зазначено всупереч диспозиції ст. 189 КК України без посилання на вчинення кримінального правопорушення службовою особою.

Окрім того, у формулюванні обвинувачення обвинувального акту слідчим зазначено, що обвинувачені вчинили вимагання без викладення у чому воно полягало згідно диспозиції ст. 189 КК України, з погрозою пошкодження чи знищення майна потерпілої. Проте, при викладенні фактичних обставин слідчим не зазначено хто саме, коли та за яких обставин мав змогу або реально погрожував потерпілій знищити її майно та яке саме майно. Заради об`єктивності слід зазначити, що за версією слідчого, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті є лише одна згадка про це (арк.8), зокрема 05.11.2017 року під час зустрічі із ОСОБА_24 таку погрозу стосовно майна потерпілої начебто висловив ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_8 .

Водночас, як вбачається із змісту викладених фактичних обставин обвинувального акту, майже під час кожної зустрічі з основним свідком обвинувачення ОСОБА_24 , яка діяла згідно вказівок оперативних співробітників УЗЕ в Одеській області та розробленого останніми плану викриття обвинувачених, йшлося про доведення до відому потерпілої ОСОБА_21 від обвинувачених через свідка, а також безпосередньо потерпілій інформації про набуття нею вказаної земельної ділянки у незаконний спосіб із використанням свого службового становища. Оскільки, як встановлено судом, остання виконуючи обов`язки голови Затоківської селищної ради фактично пролобіювала прийняття рішення на одній із сесій Затоківської селищної ради про виділення із земель запасу у межах вказаного населеного пункту земельної ділянки та оформлення права власності на свою знайому ОСОБА_25 , мешканку м. Одеси, яка виявилась підставною особою, а також протиправного набуття у подальшому через низку удаваних угод (через договори дарування) цієї земельної ділянки у власність потерпілою.

Окрім того, згідно викладених фактичних обставин обвинувального акту під час деяких зустрічей із свідком ОСОБА_24 та потерпілою ОСОБА_21 обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 погрожували внесенням в ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_21 посадового злочину, пов`язаного із цією оборудкою, а ОСОБА_8 надіслав засобами телефонного звязку фотографію документу, схожого на витяг з ЄРДР, де були зазначені відомості про реєстрацію кримінального провадження за цим фактом.

Насправді органом досудового розслідування було встановлено факти не висловлення погроз знищити майно потерпілої з боку окремих обвинувачених, які є кваліфікуючою ознакою вимагання, а погрози відреагувати відповідними кримінально-правовими засобами на фактичне вчинення посадового злочину самою потерпілою ОСОБА_21 .

Проте, такої кваліфікуючої ознаки, як вимога передачі чужого майна чи права на майно, під погрозою звернення до правоохоронних органів для документування протиправних дій потерпілої особи, законодавцем у диспозиції ст. 189 КК України не передбачено.

До того ж, ще під час досудового розслідування слідчими ГСУ ГПУ проведено обшуки у службовому кабінеті на той час начальника слідчого відділу Приморського РВ у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , огляди його службової документації, комп`ютерної техніки, що перебувала у його користуванні. За наслідками проведених слідчих дій було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 до виготовлення документу, схожого на витяг з ЄРДР, який надсилався ОСОБА_8 засобами телефонного зв`язку свідку ОСОБА_24 , причетності не має.

Інформацію про те, ким виготовлено фотокопію цього документу, хто надав його обвинуваченому ОСОБА_8 , та яким чином він впливає на кваліфікацію інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченим, у викладенні фактичних обставин обвинувального акту теж не зазначено.

Таким чином, у формулюванні обвинувачення таку кваліфікуючу ознаку вимагання, як погроза знищити майно потерпілої обвинуваченими, слідчий очевидно моделював самостійно під диспозицію ст. 189 КК України без урахування фактично встановлених ним фактичних обставин кримінального правопорушення.

Інформацію про фактично будь-які протиправні дії обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у викладенні фактичних обставин обвинувального акту, які б дали змогу ставити питання щодо притягнення їх до відповідальності за ч.4 ст. 189 КК України, не зазначено.

Як вже зазначалось, після свого допиту у суді, потерпіла ОСОБА_21 , переконавшись в абсурдності висунутого обвинувачення, звернулась із відповідною заявою, де зазначила, що будь-яких претензій до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не має, просить їх не притягувати до кримінальної відповідальності.

Окрім того, у викладенні фактичних обставин та формулюванні обвинувачення слідчим в обвинувальному акті зазначено таку кваліфікуючу ознаку як вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

З цього приводу суд зазначає, що приписами ч.2 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовились про спільне його вчинення.

Проте, у викладенні фактичних обставин в обвинувальному акті взагалі не зазначено коли саме, за яких обставин, співучасники домовились вчинити інкриміноване їм кримінальне правопорушення, які причини, дії потерпілої спонукали їх вчинити цей злочин, роль у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення кожного з обвинувачених, а також не зроблено посилання у чому саме полягало виконання функцій кожного з групи обвинувачених, де і коли мала місце попередня змова на вчинення злочину, не зазначено види співучасників відповідно до вимог ст. 27 КК України.

Згідно реєстру матеріалів кримінального провадження, який відповідно до вимог ст. 109 КПК України складається та передається до суду разом з обвинувальним актом орган досудового розслідування після реєстрації кримінального провадження № 0002901 за заявою ОСОБА_25 , фіктивного власника вказаної земельної ділянки, активно використовував для документування цього кримінального правопорушення НСРД, проведені стосовно обвинувачених за участю головного свідка обвинувачення, так званого викривача кримінального правопорушення ОСОБА_24 .

Таким чином, слідчому у кримінальному провадженні № 0002901 було достеменно відомо, що ОСОБА_24 , якою 07.09.2017 року було подано до УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, інформувала під час зустрічей як обвинувачених, так і очевидно оперативних співробітників вказаного правоохоронного органу, оскільки діяла за їх вказівками, що на земельну ділянку, яку набула у власність ОСОБА_25 , накладено арешт в іншому кримінальному провадженні.

Надалі, ОСОБА_24 , виконуючи вказівки оперативних працівників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ під час проведення ними НСРД стосовно обвинувачених задля документування останніх та проведення угоди з покупцем земельної ділянки в смт. Затока Одестької області ОСОБА_161 в інтересах майбутньої її власниці потерпілої ОСОБА_21 та своїх інтересах, як ріелтора, особисто представляла інтереси колишньої власниці ОСОБА_25 в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області.

Як наслідок, 02.10.2017 року арешт із вказаної земельної ділянки було знято, чим усунуто перешкоди для подальшої її реалізації потерпілої під удаваною угодою дарування потерпілою ОСОБА_21 новому власнику ОСОБА_162 . Таким же чином завдячуючи активним діям викривача свідка ОСОБА_24 «штучно» створено передумови для подальшої реалізації ОСОБА_21 цієї земельної ділянки, та як наслідок подальшого провокування обвинувачених на вчинення ними протиправних за версією органу досудового розслідування дій. Показово, що ця інформація, так і інша, що свідчить про фактично провокативні дії свідка обвинувачення, а фактично «агента під прикриттям» ОСОБА_24 взагалі не описані під час викладення фактичних обставин обвинувального акту. Звідси і усі «прогалини» та суттєві недоліки щодо відповідності викладених фактичних обставин слідчим в обвинувальному акті, їх не відповідності фактично встановленим слідством обставинам, намаганням підлаштувати слідчим окремі факти та обставини під формулювання кваліфікуючих ознак інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення у цьому підсумковому процесуальному документі, а також ймовірно свідоме замовчування обставин, які б свідчили про провокацію цього кримінального правопорушення свідком ОСОБА_24 та співробітниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, якими здійснювалось оперативне супроводження матеріалів кримінального провадження.

Суд з цього приводу зазначає, що диспозиція ст. 189 КК України законодавцем викладена в іншій редакції, зокрема: «Вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання)».

Поряд з цим, орган досудового розслідування, дійшовши до переконання про те, що усі докази під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002901 від 12.09.2017 року, інкримінував вчинення обвинуваченим кваліфікуючі ознаки цього кримінального правопорушення, зазначені у ч.2 ст. 189 КК України - вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з використанням свого службового становища, а також зазначені у ч.4 ст. ст. 189 КК України - вимагання, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Таким чином, суд приходить до переконання, що формулювання висунутого обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 не у повній мірі відповідає приписам диспозиції ст. 189 КК України. Так, у формулюванні обвинувачення не зазначено, у чому конкретно полягало вимагання, вимога якого чужого майна чи права на майно (земельної ділянки чи грошових коштів, отриманих за її реалізацію) або вчинення будь-яких дій майнового характеру, дії обвинувачених, пов`язані із вимаганням супроводжувались з погрозою пошкодження чи знищення майна яким саме його власникам (потерплому чи іншій особі).

Окрім того, слідчий у формулюванні обвинувачення з огляду на те, що ОСОБА_9 на час свого затримання у порядку ст. 208 КПК України виконував обов`язки начальника слідчого відділення Приморського РВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, ОСОБА_11 обіймав посаду начальника відділу з питань природокористування Одеської обласної ради, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були депутатами місцевих рад, а у самому обвинувальному акті (викладенні фактичних обставин) зробив посилання на вимоги ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», «Про державну службу», «Про національну поліцію» не вірно зазначив таку кваліфікуючу ознаку згідно диспозиції ст. 189 КК України, як вимагання, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища. Наразі слідчим в обвинувальному акті зазначено лише словосполучення «з використанням службового становища» без посилання на суб`єктів кримінального правопорушення, як службову особу.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання, що формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не є конкретним, не містить обов`язкових складових диспозиції статті ст. 189 КК України, а відтак не у повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Прокурори у кримінальному провадженні своїми процесуальними повноваженнями щодо зміни у порядку ст. 338 КПК України обвинувачення у суді або відмови від обвинувачення не скористався.

У контексті надання оцінки відповідності обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні суд також зазначає наступне.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

В пункті 2 постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 зазначено таке: «При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому».

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

Згідно статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України на думку сторони захисту не виконані належним чином.

Дослідженням у суді обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні на предмет відповідності наведеним вимогам судом встановлено, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення є неконкретними і не містять, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, конкретного опису обставин вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, що у свою чергу не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження викладені поверхово, з наявністю абстрактних юридичних формулювань, а обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, викладені подекуди неповно, без вказівок на час, місце та інші обставини злочину, які підлягають дослідженню при розгляді даної категорії справ; деякі обставини, які встановлені слідством взагалі не зазначені при викладені фактичних обставин, деякі не вказують на наявність кваліфікуючих ознак інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення та не відповідають кваліфікуючим ознакам, зазначеним у формулюванні обвинувачення.

Відповідно до п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Стаття 8 КПК України проголошує, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права. Принцип верховенства права у кримінальному проваджені застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» позиція вказаного суду є обов`язковою для виконання і національними судами України при розгляді судових справ.

Аналіз досліджених в судових засіданнях доказів сторони обвинувачення та захисту, показань свідків обвинувачення та захисту у їх сукупності дає привід суду дійти до висновку про відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого кримінального правопорушення у обвинувачених ОСОБА_9 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , безпідставність та необґрунтованість висунутого їм обвинувачення, провокацію вказаного кримінального правопорушення з боку свідка обвинувачення ОСОБА_24 , яка не лише діяла у такий спосіб під керівництвом та відповідно вказівок оперативних працівників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, якими здійснювався оперативний супровід матеріалів кримінального провадження, але мала й сама матеріальний зиск як ріелтор від реалізації вказаної земельної ділянки у смт. Затока Одеської області, що перебувала під арештом в іншому кримінальному провадженні.

10. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

10.1. Запобіжні заходи

Запобіжні заходи, обрані відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_163 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підлагяють скасуванню.

10.2. Процесуальні витрати

Згідно ст. 124 КПК України суд стягує судові витрати з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку, оскільки ухвалюється виправдувальний вирок, то витрати за проведення судових експертиз, у загальній сумі 3146,00 грн. суд відносить на рахунок держави.

10.3. Речові докази і арешт майна

У зв?язку з виправданням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суд скасовує арешти майна у кримінальному провадженні на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України. Питання речових доказів вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349,367-368,370-371,373-376,395,532 КПК України, колегій суддів -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 4 ст.189 КК України та виправдати його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 4 ст.189 КК України та виправдати його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 4 ст.189 КК України та виправдати його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 4 ст.189 КК України та виправдати його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_11 у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді застави - скасувати, грошові кошти у сумі 480 000 грн, внесені на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2017, справа № 757/69249/17-к - повернути заставодавцю.

Скасувати накладений, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 27.11.2017 арешт майна, що належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 7», чорного кольору з сім-карткою, флеш-накопичувач «Transcend» НОМЕР_4 , щоденник в обкладинці зеленого кольору із записами. Зазначене майно повернути власнику ОСОБА_9 .

Скасувати накладений, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 31.01.2018 арешт майна, що належить ОСОБА_11 , а саме: 1/3 квартири, за адресою: АДРЕСА_6 .

Скасувати накладений, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 27.11.2017 арешт майна, що належить ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки Iphone 6 plus в чохлі чорного кольору, мобільний телефон марки Iphone 7 в чохлі чорного кольору, мобільний телефон «fly» в корпусі чорного кольору. Зазначене майно повернути власнику ОСОБА_8 .

Скасувати накладений, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 23.01.2018 арешт майна, що належить ОСОБА_8 , а саме: банкноти, візуально схожі на грошові кошти в сумі 8 393 грн., банкноти, візуально схожі на грошові кошти в сумі 2000 Євро. Зазначене майно повернути власнику ОСОБА_8 .

Скасувати накладений, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 31.01.2018 арешт майна, що належить ОСОБА_8 , а саме: автомобіль марки «PEUGEOT» моделі 308, державний номерний знак НОМЕР_3 . Зазначене майно повернути власнику ОСОБА_8 .

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

мобільний телефон марки Iphone 6 plus в чохлі чорного кольору, мобільний телефон марки Iphone 7 в чохлі чорного кольору, мобільний телефон марки «fly» - повернути власнику ОСОБА_8 ;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , банкноти, візуально схожі на грошові кошти в сумі 8 393 грн., банкноти, візуально схожі на грошові кошти в сумі 2000 Євро - повернути власнику ОСОБА_8 ;

мобільний телефон марки «Iphone 7», у чохлі чорного кольору - повернути ОСОБА_9 ;

мобільний телефон марки SAMSUNG та мобільний телефон марки SONY XPERIA - повернути власнику ОСОБА_24 .

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням технічної експертизи документів № 8-4/72 від 12.03.2018 року (поводилась експертами Київського науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України), у сумі 3 146,00 грн., - відшкодувати за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити виправданим та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3