Справа № 742/473/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/586/24
Категорія - ч.4 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000055 від 10 січня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 квітня 2024 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області:

-12 січня 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень;

-21 лютого 2017 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70, КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого з іспитовим строком на 2 роки;

-14 липня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

-02 грудня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднане не відбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 грудня 2022 року і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6( шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1514 гривень 56 копійок витрати, пов`язані із залученням експерта.

Як установив суд, 17 вересня 2023 року, близько 12 год. 48 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні магазину ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав із приміщення магазину бездротові навушники Wireless Рrо 18, вартістю 399 грн. та кабель USB-microUSB APE, вартістю 69 грн., а всього майна на загальну суму 468 грн.

В апеляційні скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, його підзахисному ОСОБА_8 пом`якшити покарання.

Свої вимоги аргументує тим, що суд, врахувавши при призначенні покарання обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, не врахував позицію сторони захисту, яка наполягала на застосуванні положень ст. 69 КК України та не мотивував своє рішення в цій частині.

При цьому апелянт посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», яка передбачає, що суд у кожному випадку зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині послатися на ч.1 ст. 69 КК України.

Просить призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, а саме більш м`яке, ніж передбачено санкцією інкримінованої частини статті.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка заперечувала проти доводі скарги сторони захисту, вказуючи на вимоги кримінального закону при призначенні покарання за сукупністю вироків, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються, з урахуванням положень ст. 404 КПК України.

За вимогами статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого, шляхом призначення більш м`якого покарання ніж визначено санкцією частини статті, за якою він засуджується.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини і захистом інтересів держави й суспільства.

За правилами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

У даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_8 02 грудня 2022 року був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнений від покарання з іспитовим строком на 3 роки, відповідно не відбута частина покарання за попереднім вироком становить п`ять років.

У період іспитового строку за попереднім вироком, вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, мінімальна санкція якого також становить від п`яти років позбавлення волі.

За будь- яких обставин, на виконання приписів ч. 4 ст. 71 КК України, суд повинен призначити ОСОБА_8 покарання більше п`яти років позбавлення волі. У даному випадку, суд збільшив покарання на шість місяців позбавлення волі, приєднавши незначну частину не відбутого покарання за попереднім вироком.

Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені пом`якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Більше того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. При цьому, суд посилаючись при призначенні покарання на статтю 69 КК, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Так, дійсно, в судовому засіданні було визнано обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 - щире каяття, добровільне відшкодування збитків заподіяних кримінальним правопорушенням, та активне сприяння у розкритті злочину, що стало підставою для призначення покарання за сукупністю вироків у мінімально допустимих межах, передбачених кримінальним законом.

За таких обставин, законних підстав для пом`якшення покарання, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11