Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/874/20
Провадження № 1-кп/945/137/24
ВИРОК

Іменем України

17 вересня 2024 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження №0000352, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Матросівка Очаківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого 27.09.2021 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289 КК України, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що у період часу з 25.03.2020 року до 27.03.2020 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , навмисно з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження вікна, проник до приміщення житлового будинку, що розташований на території домоволодіння АДРЕСА_2 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , звідки вчинив крадіжку наступного майна, а саме: гальмівні диски від автомобіля марки ВАЗ 2105 в кількості 2 шт. вартістю 280 гривень; верхній кермовий важель (важель підвіски) від автомобіля марки ВАЗ 2105 в кількості 1 шт. вартістю 110 гривень; нижній кермовий важель (важель підвіски) від автомобіля марки ВАЗ 2105 в кількості 1 шт. вартістю 120 гривень; LED лампи (А4) для автомобільних фар марки ВАЗ 2105 в кількості 2 шт., які були у використанні вартістю 100 гривень; мідний дріт вагою 2 кг вартістю 200 гривень. Після цього з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 810 гривень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 01.04.2020 року до 11.04.2020 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , діючи повторно, навмисно з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження вікна, проник до приміщення житлового будинку, що розташований на території домоволодіння АДРЕСА_2 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , звідки вчинив крадіжку наступного майна, а саме: алюмінієві радіатори від автомобіля марки ВАЗ 2105 в кількості 2 шт., вартістю 586 гривень 66 копійок; мідний радіатор від автомобіля марки ВАЗ 2105 в кількості 1 шт., який був у використанні вартістю 1000 гривень; металева діжка об`ємом 10 літрів, виготовлена з нержавіючого металу в кількості 1 шт. вартістю 400 гривень. Після цього з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 1986 гривень 66 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за: ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла, скоєне повторно.

В ході розгляду справи судом встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлені.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч.1 ст.19 КК України, однак відповідно до ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який неодружений, офіційно непрацевлаштований, на день ухвалення вироку раніше судимий 27.09.2021 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289 КК України, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна, за місцем проживання характеризувався негативно; стан його здоров`я, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; тяжкість кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, щире каяття ОСОБА_7 та його ставлення до скоєного, який шкодує про те, що сталося.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст.ст.75,76 КК України, а також ст.69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості, обставини злочину, особу винного, вважає, що для досягнення мети покарання, яке полягає у карі, виправленні та запобіганні вчиненню нових злочинів, що полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод ОСОБА_7 , його виправлення можливе за призначення йому покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Крім того, на підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_7 слід визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком частково приєднати покарання, призначене за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.09.2021 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовими доказами у кримінальному провадженні є гальмівний автомобільний диск, два кермові важелі, алюмінієвий автомобільний радіатор. Вказані речові докази були передані на зберігання власнику ОСОБА_9 . Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення автотоварознавчої експертизи (висновок експерта № 548) у розмірі 1961,40 гривень. Зазначені витрати документально підтверджені та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

У кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2020 року за №0000352 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався. Враховуючи те, що станом на день ухвалаення цього вироку ОСОБА_7 вже утримується під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор, відбуваючи покарання за іншим вироком, суд вважає, що до набрання вирокомзаконної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого слід не обирати.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком частково приєднати покарання, призначене за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.09.2021 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 7 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з дня його фактичного затримання 22 червня 2021 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 червня 2021 року по день ухвалення вироку 17 вересня 2024 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2020 року за №0000352 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

17.09.2024