Справа №:755/1500/23
Провадження №: 1-кп/755/719/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2022 року за № 0003235 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , звернулася, у порядку ст. 331, 350 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, з клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби.

При потребі зміни запобіжного заходу автор звернення покликається, враховуючи положення ст. 201 КПК, практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), на відсутність обставин визначених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК у відношенні ОСОБА_5 , зокрема:

(а) ризики

Відпали будь-які ризики зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, більше того місцем його постійного проживання є м. Київ.

Вінпозбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які ізречей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені органом досудового розслідування;

ОСОБА_5 не має потреби незаконно впливати на свідків, експерта, бо під час розслідування зазначених осіб допитано та зроблений висновок експерта.

Останній не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженнюіншим чином та не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

(б) інші обставини

Враховуючи дані про його особу, з числа передбачених ст. 178 КПК, до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідност. 181 КПК України.

Доцільність саме такого запобіжного заходу полягає в тому, що ОСОБА_5 до моменту затримання неофіційно працював, має постійне місце проживання, що підтверджується наданою до суду копією договору оренди житла, де обвинувачений проживає однією родиною з цивільною дружиною, тому домашній арешт можливо застосувати в певний період часу за місцем його проживання.

Обвинувачений підтримав вказане клопотання захисника.

Прокурор не убачав підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому з утримання під вартою на будь-який інший, в т.ч. домашній арешт.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду звернення відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішенні вказаного питання щодо умов можливого подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у відношенні обвинуваченого, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду Україну від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к), а тому перед наданням оцінки обставинам визначеним ст. 201 КПК Суд вважає за необхідне окреслити межі питання, що має бути вирішено при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходи, в силу порядку, встановленого КПК.

Так, кримінальний процесуальний закон виокремлює правомочності як сторони обвинувачення (ст. 200 КПК), так і сторони захисту (ст. 201 КПК) звернутись до суду з відповідним клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Водночас, ч. 4 ст. 201 КПК України передбачає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Отже, розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу передбачає дослідження обставин, які виникли після ухвалення рішення про його застосування та які можуть свідчити про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків або впливають на виконання обвинувачених покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, під час вирішення питань, пов`язаних зі зміною запобіжного заходу, з`ясування законності ухвали про його застосування/продовження чи її перегляд перебуває поза межами компетенції суду.

Відповідно, аналізуючи обставини цього кримінального провадження та обмірковуючи, чи є підстави для зміни запобіжного заходу за клопотанням захисника, Суд виходив з такого, що доводи звернення щодо ґрунтовності ризиків стосуються питання, котрі не витікають з положень ст. 201 КПК, адже Суд, в цьому випадку, не виступає судом апеляційної інстанції по відношенню до ухвали суду на підставі якої на момент розгляду питання застосовується відповідний запобіжний захід щодо особи.

На цих підставах Суд не може вдаватися до переоцінки обставин уже встановлених судом у порядку ст. 331 КПК, або ж оцінки мотивів на їх належність, прийнятність та достатність для прийняття такого роду рішення. Провадження у порядку ст. 201 КПК жодним чином не підміняє апеляційного провадження, не є його продовженням, відбувається не замість нього, а за наявності для цього специфічних підстав. Тож така форма не може мати резервного значення щодо апеляційного проваджень, або ж виступати його заміною.

Щодо інших даних вказаних захистом та котрі стосуються обставин визначених ст. 178 КПК, то Суд зауважує, що вважає їх тими, котрі, в цьому випадку, відповідають критерію ст. 201 КПК України. Водночас, враховуючи їх характер, Суд перевіряє їх лише через призму положень п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, який регламентує питання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу Суд враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, а тому судом використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

З урахуванням наведеного Суд, у ракурсі установлених фактичних обставин провадження, вважає, що на даному етапі кримінального провадження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути змінений на більш м`який, а саме домашній арешт у певний період доби, позаяк саме останній є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні є дійсною, та сприймає його застосування, як доречне (слушне) в цей час, адже саме він (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, та які були встановлені судом.

Тим паче, що такий запобіжний захід поєднуватиметься у цьому випадку із застосуванням обов`язків з числа передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, як-то:не відлучатися із населеного пункту - м. Київ без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати до суду із встановленою періодичністю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Доводи прокурора висловлені у ході розгляду клопотання не пролунали на стільки переконливо, щоб сприйняти критично аргументи адвоката ОСОБА_6 , позаяк, дійсно, як слушно нею вказується, в контексті п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини (правова позиція ЄСПЛ у п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Також судом враховується, що відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Дейнеко проти України», не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою. І це є власне порушенням п. 3 ст. 5 Конвенції.

Тому, в цьому випадку, розглянувши конкретні факти вказані ініціатором звернення, котре розглядається, у порядку ст. 201 КПК, через призму альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, в поєднанні зі стадією розгляду кримінального провадження, періоду перебування особи під вартою з часу останнього продовження запобіжного заходу, у порядку ст. 199 КПК, Суд власне і погодився з тим, що з часу їх наведення (дата подачі клопотання в суд, тобто 11 липня 2024 року) відсутні передумови для подальшого застосування запобіжного заходу визначеного ст. 183 КПК, бо самі підстави, які були дійсними до цього часу (щонайменше на дату останнього продовження запобіжного заходу, тобто 04 червня 2024 року) не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою (станом на цей час).

Окрім того, Суд зауважує, що згідно рішення ЄСПЛ «Loizidou v. Turkey» від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89, п. 43, 53, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у тому числі йшлося про події, що мали місце на території Республіки Кіпр під час окупації частини її території та судом було прямо зазначено, що норми Конвенції не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ та загального контексту проблеми.

ВУкраїні з 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введений воєнний стан, який триває по цей час.

Введення в країні воєнного стану було обумовлено збройною агресією Російської Федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, внаслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, а сама збройна агресія починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06 квітня 2022 року № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), відповідно положення КПК України не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ в України та загального контексту проблеми, викликаної збройною агресією РФ.

Тому, у порядку ч. 1 ст. 534 КПК, Суд визначає, що домашній арешт із забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 год. до 07:00 год.наступного дня, до 02 серпня 2024 року діє за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись статтями 201, 369-372, 376, 534 КПК України Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді утримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 год. до 07:00 год.наступного дня, до 02 серпня 2024 року за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання обвинуваченого.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладенням строком до 02 серпня 2024 року наступних обов`язків:

? не відлучатися із населеного пункту - м. Київ без дозволу суду;

? повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

? прибувати до суду із встановленою періодичністю;

? здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що УП з метою контролю за його поведінкою, має право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Ухвалу щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 для виконання органу УП за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 14:30 год. 17 липня 2024 року.

С у д д я ОСОБА_7