В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2024 р. Справа153/1517/24

Провадження1-кп/153/85/24-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області у залі судових засідань кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000134 від 10.08.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, працюючого кочегаром філії «Качківська гімназія» Довжоцького ліцею Ямпільської міської ради Вінницької області, на утриманні має двоє малолітніх дітей, раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 09.08.2024 близько 23 години 30 хвилин на мопеді приїхали в с.Писарівка Могилів-Подільського району Вінницької області та зупинились поруч із автобусною зупинкою по АДРЕСА_1 .

Біля вказаної автобусної зупинки до ОСОБА_6 підійшли раніше йому знайомі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які з ОСОБА_6 перебували у неприязних відносинах, після чого у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи вказаний протиправний умисел та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у виді настання тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 умисно, кулаком правої руки наніс два удари в ділянку правого боку тулуба ОСОБА_6 , від яких він упав на землю, після чого ОСОБА_4 правою ногою наніс один удар в ділянку обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого в останнього розпочалась носова кровотеча, та ще один удар правою ногою в ділянку правого боку тулуба ОСОБА_6 .

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта №91 від 15.08.2024 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки переломів 10, 11 ребер справа по лопаточній лінії, правобічного пневмотораксу, синців обох нижніх повік і спинки носа з оскольчатим переломом кісток носа, крововиливу тім`яної ділянки волосяної частини голови і садна в області правої брови.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки переломів 10, 11 ребер справа по лопаточній лінії, правобічного пневмотораксу, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я більше як 21 доба, які не є небезпечними для життя потерпілого. Тілесні ушкодження у вигляді синця обох нижніх повік і спинки носа з оскольчатим переломом кісток носу, відносяться до категорії легкого ступеня тяжкості, які призвели до короткочасного розладу здоров`я більше як 6 діб, але не менше як 21 доба. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу тім`яної ділянки волосяної частини голови і садна в області правої брови відносяться до категорії легкого ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнав повністю, своїми показаннями підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив місце, час та обставини вчинення кримінального правопорушення. Вказав, що 09.08.2024 він разом з ОСОБА_9 приїхав в с.Писарівку. Їх привіз ОСОБА_10 . Коли вони перебували біля зупинки, до них під`їхав мопед, на якому перебував ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Він підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому два ударим кулаком в область грудної клітини, після чого той впав і він наніс йому ще 2 удари ногою в обличчя та в область грудної клітини. Із ОСОБА_6 він перебував у неприязних відносинах через те, що вони раніше разом працювали в лісі неофіційно (чистка лісу) і в нього були підозри, що ОСОБА_6 викрадав у нього бензин. Він намагався зв`язатися із ОСОБА_6 , щоб відшкодувати йому збитки, однак, останній не брав телефон та заблокував його у месенджері. До вчиненого ставиться негативно та засуджує свою поведінку, просив вибачення у потерпілого під час судових дебатів. У скоєному щиро розкаюється.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Таким чином, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною і його дії кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що останній раніше не судимий, що підтверджено вимогою, вих.№7310/227/2024 від 14.08.2024, виданою ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області; зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 та позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджено характеристиками, вих.№03-11/7-79 від 12.08.2024 та вих.№03-11/7-106 від 16.10.2024, виданими Качківським старостинським округом Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області; на утриманні має двоє малолітніх дітей: сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого повторно 08.08.2018 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, та сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , виданого 25.07.2019 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, який хворіє, що підтверджено копією протоколу №68 від 02.11.2023; за медичною допомогою до лікарів психіатра та нарколога не звертався, що підтверджено довідкою №01-4-496 від 12.08.2024, виданою КНП «Ямпільська територіальна лікарня» Ямпільської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття, що виразилося у критичній оцінці обвинуваченим своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини.

Обставин, що відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно правової позиції Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену в Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Так, при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за правилами ст.ст.50, 65 КК України, суд обирає покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 та відсутність обтяжуючих обставин, так і особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а тому вважає за необхідне застосувати відносно нього міру покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, що передбачено санкцією ч.1 ст.122 КК України.

Разом з тим, враховуючи особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою провину, критично ставиться до вчиненого, розкаявся у вчиненому, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Вказані вид та міра покарання є достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , його перевиховання, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст. 50 КК України, цілей покарання.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків. В ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 , підтримали цивільний позов, просили суд стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки в сумі 1129 (одна тисяча сто двадцять дев`ять) гривень 07 (сім) копійок та моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень. В своєму позові ОСОБА_6 посилається на те, що в результаті протиправних дій ОСОБА_4 йому спричинені середнього ступеня тілесні ушкодження. Після умисного та цинічного побиття він вимушений був лікуватися з 10.08.2024 по 19.08.2024 у лікувальних закладах, у зв`язку з чим було витрачено значну суму коштів, а саме: 1129 (одна тисяча сто двадцять дев`ять) гривень 07 (сім) копійок. Також діями обвинуваченого йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в завданні йому моральних та душевних страждань, пережитих ним, у зв`язку з їх незаконними діями відносно нього. Після його побиття, він відчуває себе ізгоєм у суспільстві, односельчани «тикають» в нього пальцями. ОСОБА_4 насміхається над ним, після вчинення злочину жодного разу не вибачився, не намагався навіть частково відшкодувати завдані збитки. Спричинену йому моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 100000 (сто тисяч) гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який є цивільним відповідачем, надав відзив на цивільний позов, в якому зазначив, що заявлений цивільний позов не визнає та заперечує проти його задоволення. Вказав, що позовна заява ОСОБА_6 не відповідає формі та змісту встановленим ЦПК вимогам. У позовній заяві не зазначено номер і серію паспорта позивача, розрахунок сум, що стягуються, не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини, тобто, в позовній заяві не наводяться належні обґрунтування кожної вимоги. Цивільний позов поданий без належних доказів, які б обґрунтовували вимоги потерпілого щодо відшкодування шкоди. До даного цивільного позову додані докази, а саме: товарний чек від 10.08.2024 №РНк-411967 на суму 803 грн. 27 коп.; товарний чек від 12.08.2024 №РНк-412149 на суму 116 грн. 36 коп. та чек екселліо від 11.08.2024 на суму 209 грн. 245 коп. Тому, на його думку, понесені витрати згідно даних квитанцій неможливо стягнути, у зв`язку із недоведеністю їх цільового використання (використання на лікування чи відновлюючи процедури цивільного позивача). Розмір шкоди не може визначатися абстрактно та повинен відображати реально понесені потерпілим втрати майнового чи немайнового характеру внаслідок бійки та бути достатнім для відновлення його порушених прав. Потерпілий посилається на втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, однак, доказів цього не надає. Тягар доведення моральної шкоди лежить саме на потерпілому. Просив у задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних чи моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину відмовити частково, оскільки він згідний відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав частково, а саме: в частині відшкодування матеріальної шкоди та моральну шкоду на суму 10000 гривень. Оскільки саме таку суму він спроможний заплатити. Просив врахувати те, що у нього на утриманні перебуває непрацююча дружина та троє дітей, двоє з яких його, а третя дитина це дитина його куми, яка проходить службу в ЗСУ.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд вважає його частково обґрунтованим, виходячи із наступного.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, потерпілим (цивільним позивачем) ОСОБА_6 заявлено позовну вимогу про стягнення з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_4 на його користь 1129,07 гривень матеріальної шкоди, яка полягала у витратах понесених ним на лікування.

Згідно наданих розрахункових документів, ОСОБА_6 підтверджено понесення витрат на лікування в розмірі 1129 (одна тисяча сто двадцять дев`ять) гривень 07 (сім) копійок, тому саме ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 в якості компенсації завданої матеріальної шкоди.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п.9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд враховує висновок ВП ВС від 16 грудня 2020 року №752/17832/14-ц (14-538цс19), що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи зі ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, їх наслідків, тривалості лікування, глибини і тривалості його фізичних та душевних страждань, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ступінь впливу наслідків отриманих травм на працездатність потерпілого, терміну тривалості лікування та відновлення стану здоров`я, враховуючи принципи розумності та справедливості, а також те, що моральна шкода не є способом збагачення, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 100000 (сто тисяч) гривень, який він в своєму позові просить стягнути з обвинуваченого, є завищений і такий, що не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, які настали. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди необхідно задоволити частково та стягнути з ОСОБА_4 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди, що на переконання суду є співмірним тим фізичним та душевним стражданням, які переніс потерпілий внаслідок вчинення щодо нього злочину.

В решті частині заявлених позовних вимог щодо відшкодування потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди суд вважає відмовити у зв`язку необгрунтованістю.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Речові докази - відсутні

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368-374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальу шкоду в розмірі 1129 (одна тисяча сто двадцять дев`ять) гривень 07 (сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1