УХВАЛА

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 645/3612/15-к

провадження № 51-2600 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року,

встановив:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд указаних судових рішень судом касаційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК.

Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано.

Не погоджуючись із оскарженими судовими рішеннями, захисник у скарзі посилається на неповноту судового розгляду, невідповідності висновків, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, не погоджується із оцінкою доказів наданою судами попередніх інстанцій. Проте, такі доводи відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції. Крім того, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не може бути підставою для скасування рішень судом касаційної інстанції, як про це просить захисник, з огляду на положення ч. 1 ст. 438 КПК.

Також захисник у своїй касаційній скарзі, як на підстави для скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 , посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону, однак не наводить належного правового обґрунтування таких порушень, які були б істотними, узгоджувались з положеннями ст. 412 КПК та ставили під сумнів справедливість судового розгляду.

Зазначаючи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, захисником всупереч законодавчим положенням у поданій скарзі не наведено обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як це встановлено у ст. 413 КПК.

Попри те, що вирок був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури, захисником не зазначено конкретних порушень закону, які, на його думку, було допущено апеляційним судом, не наведено правового обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, не зазначено які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту залишились поза увагою цього суду.

Усупереч ч. 3 ст. 427 КПК захисник не зазначив чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3