Справа № 953/1182/24
н/п 1-кп/953/675/24
"12" серпня 2024 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
представника потерпілої- адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_7 ,
У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
17 червня 2024 року на адресу суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про відмову прокурору у продовженні запобіжного заходу (зміну запобіжного заходу) у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , в якому просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або особисту поруку з визначенням обов`язків, а також просив повернути заставу особі, яка її сплатила ОСОБА_8 на підставі її заяви, яка міститься в матеріалах справи.
В обґрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2023 року до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08 жовтня 2023 року та визначений розмір застави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 року повернуто прокурору клопотання про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків. За таких обставин, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, припинив свою дію ще 09 жовтня 2023 року. З клопотанням про продовження строку дії обов`язків покладених на підозрюваного у зв`язку із внесенням застави прокурор не звертався, а тому запобіжний захід подовжено не було. З огляду на викладене просить повернути заставу особі, яка її сплатила.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просив вирішити питання щодо повернення застави у кримінальному провадженні, посилаючись на те, що строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 під час досудового розслідування у зв`язку із внесенням застави, закінчився 09 жовтня 2023 року. З клопотанням про продовження строку дії обов`язків покладених на підозрюваного у зв`язку із внесенням застави прокурор не звертався, що свідчить по те, що запобіжний захід припинив свою дію. Зауважив на тому, що поведінка ОСОБА_5 є добросовісною, останній усвідомлює свій процесуальний статус і наявність обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним законодавством.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, оскільки запобіжний захід у виді застави є безстроковим, і станом на теперішній час його дію не припинено.Вказав, що внесена сума застави забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Потерпіла та представник потерпілої у підготовчому судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання про повернення суми застави.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, вивчивши подане клопотання, суд вважає за доцільне зазначити таке.
Положеннями п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України встановлено, що запобіжний захід є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
За змістом ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам того, що обвинувачений переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду; знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливатиме на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами зокрема є: тримання під вартою та застава.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
За змістом ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вимогами ч. 4 ст. 202 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Положення ч.8 ст.182 КПК України передбачають, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
З аналізу вказаних положень слідує, що з моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді, судді строком на два місяці, а також окремо обов`язок з`являтись за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, який також забезпечується з цього моменту заставою. Отже не продовження обов`язків, визначених в ухвалі суду, не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.
Кримінальним процесуальним законом передбачене визначення строку дії виключно для запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, а також обов`язків, передбачених ч. 5, 6 ст. 194 КПК України. Щодо інших запобіжних заходів КПК України не містить застережень щодо строку їх дії, не визначає порядку його продовження та, відповідно, не покладає на слідчого суддю, суд обов`язок зазначати такий строк в ухвалі про застосування запобіжного заходу (строк дії ухвали).
З аналізу викладеного слідує, що закінчення строку дії покладених на підозрюваного (обвинуваченого) слідчим суддею, судом обов`язків, не припиняє дію альтернативного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не є підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу внесеної застави.
Крім того, відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.
При цьому, після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ст. 203 КПК України, діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії, вимоги клопотання про повернення застави є такими, які суперечать меті застосування запобіжного заходу, а на даний час меті застави, а тому, за наведених обставин, враховуючи, що дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, діє як захід забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Тобто кримінальне процесуальне законодавство не передбачає такої підстави для повернення застави як закінчення строку дії обов`язків, покладених на особу в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України.
Суд звертає увагу, що застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим не лише тих процесуальних обов`язків, покладених на них на певний строк відповідно до положень ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосування запобіжного заходу, але й тих, що визначені ст. 42 цього Кодексу та діють протягом всього кримінального провадження.
Таким чином, позиція захисника ґрунтується на хибному тлумаченні норм, що регулюють цей процесуальний інститут, та є безпідставною.
З урахуванням викладеного, з огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 триває, дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилася, суд приходить до висновку про відсутність підстав для повернення застави заставодавцю та відмову у задоволенні заявленого клопотання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки при його направленні дотримані вимоги щодо підсудності, підстави для повернення обвинувального акту, закриття провадження у справі не вбачається.
Потерпіла та представник потерпілої у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення судового розгляду.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні не заперечували проти призначення судового розгляду.
Обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Київському районному суду м. Харкова.
Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом не встановлено.
Крім того, під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого просив доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь стосовно обвинуваченого у порядку ст. 314-1 КПК України.
За змістом ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, нижня межа якого не перевищує п`яти років позбавлення волі, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, вважає необхідним доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 314, 314-1 КПК України, суд
У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.
Роз`яснити обвинуваченому, що йому надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді. Участь особи у підготовці досудової доповіді полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.
Встановити строк представлення досудової доповіді до Київського районного суду м. Харкова до 21 серпня 2024 року, а у разі неможливості надання досудової доповіді у зазначений строк, встановити строк представлення досудової доповіді до 18 вересня 2024 року.
Зобов`язати представника персоналу органу пробації невідкладно повідомляти суд про наявність або виникнення об`єктивних обставин, що унеможливлюють підготовку або своєчасне подання досудової доповіді.
Копію ухвали надіслати начальнику органу пробації для виконання.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 14 серпня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1