справа № 619/6824/24
провадження № 1-кс/619/965/24
УХВАЛА

іменем України

08 вересня 2024 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі скаргу адвоката ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , яка подана в порядку статті 206 КПК України, на незаконне затримання особи у кримінальному провадженні № 0000050, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного затримання особи.

Обґрунтовуючи подану скаргу на незаконне затримання захисник зазначила, що затримання ОСОБА_5 є безпідставним, незаконним та таким, що порушує норми процесуального законодавства та його конституційні права. Разом з тим, просить визнати затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за протоколом затримання складеного слідчим, незаконним.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 свою скаргу підтримала, наполягала на її задоволенні. Пояснила, що під час проведення слідчих дій була обмежена можливість ОСОБА_5 пересування, користування засобами зв`язку та викликати захисника.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав скаргу захисника, стверджував, що це є провокація злочину з боку правоохоронних органів, відбулось втручання в його адвокатську діяльність.

Прокурор в судовому засіданні вказав на законність затримання, підставою якого було п. 2 ст. 208 КПК України. Просив суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників, дослідивши в судовому засіданні матеріали скарги,слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає відмовити у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання. Відповідно до ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Положеннями ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Аналіз наведених норм свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання. Крім того, за приписами ст. 206 КПК України слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.

Відповідно до ст. 211 КПК України затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050, відомості щодо якого внесені 22 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В межах здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 06 вересня 2024 року о 18 год 46 хв ОСОБА_5 затримано в порядку передбаченого ст. 208 КПК України.

07.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України .

Слідчим суддею також встановлено, що захисник підозрюваного звернулась до суду через «Електронний суд» з даною скаргою 07.09.2024 року, при цьому протокол затримання підозрюваного в порядку ст. 208 КПК України складено 06.09.2024 року із зазначенням часу фактичного затримання 06 вересня 2024 року о 18 год 46 хв.

Згідно наявних матеріалів, пояснень учасників в судовому засіданні, досліджених письмових доказів вбачається, що затримання ОСОБА_5 відбулось у спосіб та в порядку, встановленим чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Щодо тверджень захисника про час фактичного затримання о 16:32 год 06.09.2024 року, на даному етапі з представлених доказів, слідчий суддя не може встановити дійсності вказаної інформації зазначеної захисником.

Крім цього, на час звернення захисника підозрюваного з даною скаргою до суду та на час розгляду вказаної скарги слідчим суддею, строк затримання особи без ухвали слідчого судді не виходить за межі строку передбаченого ст. 211 КПК України, навіть, якщо фактичне затримання відбулось о 16:32 год.

Щодо порушення права підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку із складенням протоколу про затримання 06.09.2024 року о 23:45 год, а не одразу після фактичного затримання, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 КПК уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, зокрема у випадках, якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Саме такі підстави для затримання було вказано у протоколі затримання ОСОБА_5 , в якому також як вже зазначалось було зазначено час затримання 18 год 46 хв, дата затримання 06 вересня 2024 року.

Водночас положення КПК містять вимоги не лише щодо порядку затримання певної особи, а й щодо його оформлення.

Так, ч. 5 ст. 209 КПК передбачає, зокрема те, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених ст. 104 КПК, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень ст. 209 КПК; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

З протоколу затримання ОСОБА_5 вбачається, що у ньому детально відображено підстави затримання, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 42 КПК, підозрюваному роз`яснено його права та обов`язки. Також, на виконання вимог ч. ч. 1, 4 ст. 213 КПК України, про затримання повідомлено близьких родичів та регіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги № 005-270006124 телефонним зв`язком. Крім того, повідомлено Раду адвокатів Харківської області про затримання адвоката ОСОБА_5 .

Слідчий суддя акцентує й на тому, що у протоколі затримання ОСОБА_5 вказано, що він складений 06 вересня 2024 року з 23:45 по 00:16 з одночасним відображенням у його тексті фактичного затримання 06 вересня 2024 рік 18:46 год, а норми кримінального процесуального законодавства не вимагають складення протоколу затримання в ту ж годину, в яку особу було затримано. Зокрема, ч. 5 ст. 208 КПК вказує на саму обов`язковість складення протоколу затримання із зазначенням у ньому години і хвилини затримання, що означає, що КПК допускає випадки, коли фактичне затримання особи і складення протоколу про це можуть не співпадати у часі з урахуванням певних умов (наприклад, віддаленість місця затримання особи від адміністративної будівлі уповноваженого органу, введення правового режиму воєнного стану, тощо). При цьому суд зауважує, що запізніле складення протоколу про затримання особи є виправданим у тій ситуації, коли об`єктивні причини спонукали уповноважену особу діяти саме таким чином.

Аналогічна позиція узгоджується з позицією ВС викладеною у постанові від 20 жовтня 2022 року у справі № 565/1354/19.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що місцем затримання підозрюваного ОСОБА_5 є квартира АДРЕСА_1 , а місцем складання протоколу про затримання м. Дергачі.

З наведеного вище слідує, що органом досудового розслідування не були порушені норми статей КПК України, які регулюють порядок затримання особи та його оформлення.

Крім того, будь яких скарг та заяв від ОСОБА_5 та його захисника на застосування до ОСОБА_5 насильства під час затримання або утримання у спеціальній установі, слідчому судді не надходило. Зовнішній вигляд та стан ОСОБА_5 під час судового засідання не вказували на те, що до останнього могло бути застосовано насильство.

Таким чином, ОСОБА_5 було затримано в порядку ч.1 ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом, складеним уповноваженою на те особою, з підстав, визначених процесуальним законом, затримання відбулось у спосіб та в порядку, встановленим чинним кримінально-процесуальним законодавством, а тому відсутні підстави вважати, що підозрюваний був незаконно затриманий.

Крім цього, на час звернення захисника підозрюваного з даною скаргою до суду, строк затримання особи без ухвали слідчого судді не виходить за межі строку передбаченого ст. 211 КПК України, строки затримання ОСОБА_5 ще не закінчилися, слідчим стосовно останнього подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою 08 вересня 2023 року, тобто до спливу 60 годин від часу затримання.

Також, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа № 766/22242/17), згідно якої положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, оскільки стороною захисту не було наведено переконливих та достатніх доказів на обґрунтування незаконності затримання підозрюваного ОСОБА_5 за таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Натомість, вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями ст. 309 КПК України. Ухвала постановлена в порядку розгляду питання, передбаченого ст. 206 КПК України у зазначеному переліку відсутня, тобто її оскарження в апеляційному порядку не передбачено.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року по справі № 766/22242/17, відповідно до якої, оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, дана ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подану в порядку статті 206 КПК України, на незаконне затримання особи у кримінальному провадженні № 0000050, відомості щодо якого внесені 22.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 09 вересня 2024 року о 10 год 30 хв в залі судового засідання № 3 Дергачівського районного суду Харківської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1