СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6392/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001009, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2024 р. прокурор Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001009.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, 03.09.2024 р. до Святошинського УП ГУНП у м.Києві надійшов до рапорт про те, що о 10 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , інспектором взводу № 2 роти № 1 БПП в с. Чайки УПП в Київській обл. старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 за порушення п. 9.8 правил дорожнього руху України, було зупинено транспортний засіб - автомобіль марки "Chevrolet Aveo" , д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час перевірки документів, надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в якому було виявлено ознаки підробки, а саме інформація яка міститься в бланку не відповідає інформації базам Національної поліції України.

Так, 03.09.2024 р. в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , транспортний засіб - автомобіль марки "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , був оглянутий та поміщений на майданчик тимчасового утримання ТЗ на території Святошинського УП ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, пр. Берестейський, 109.

03.09.2024 р. транспортний засіб - марки "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , визнано речовим доказом та визначено місце зберігання за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, під час огляду місця події, користувач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності двох понятих добровільно видав для вилучення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім?я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_3 від 27.10.2007 на транспортний засіб - автомобіль "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 та ключі від вищезазначеного транспортного засобу.

Клопотання подане з метою збереження речових доказів.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неявка прокурора не є перешкодою для розгляду клопотання, при цьому, в розпорядженні слідчого судді наявні достатні матеріали для прийняття рішення по суті.

У судовому засіданні представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_3 заперечує проти задоволення клопотання. Вказує, що у клопотанні прокурора про накладення арешту на майно не зазначено та не надано будь-яких доказів, які б свідчили про наявність правових підстав з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. У постанові дізнавача про визнання транспортного засобу речовим доказом не зазначено яким саме критеріям речового доказу у кримінальному провадженні за фактом завідомо підробленого документу він відповідає. Вважає, що підстави, визначені у ч.2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно відсутні, оскільки ОСОБА_6 не вручалось повідомлення про підозру, цивільний позов ОСОБА_6 не заявлено, конфіскація майна як вид покарання санкцією ч. 4 ст.358 КК України не передбачена, а призначення транспортно-трасологічної експертизи автомобіля марки "Chevrolet Aveo", д.н.з. НОМЕР_1 в розумінні ст. 91 КПК України не є однією з обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши заперечення представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, дослідивши матеріали клопотання, доходить висновку про наявність законних підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Вказані строки звернення до суду із клопотанням прокурором дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2 ст. 173 КПК України, у випадку арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що відділом дізнання Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться дізнання у кримінальному провадженні № 0001009, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

03.09.2024 р. постановою дізнавача Святошинського УП ГУНП в м.Києві автомобіль марки "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

03.09.2024 р. постановою дізнавача Святошинського УП ГУНП в м.Києві призначено транспортно-трасологічну експертизу транспортного засобу, а саме автомобіля марки "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 .

03.09.2024 р. постановою дізнавача Святошинського УП ГУНП в м.Києві призначено судово-технічну експертизу документів, а саме, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 27.10.2007, видане на ім`я ОСОБА_7 , на автомобіль "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 .

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК у справах про арешт майна з метою, наведеною у п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, відповідність майна будь-якому з критеріїв речових доказів перевіряється згідно зі стандартом доведення "достатні підстави". Наведений стандарт не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

При цьому у ході оцінки відповідності майна ознакам речових доказів слідчий суддя враховує зміст поняття "речові докази".

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) (п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК).

Так, речовими доказами, які використовуються в ході доказування, є матеріальні об`єкти, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).

Отже, майно, вилучене у ОСОБА_6 майно - автомобіль марки "Chevrolet Aveo" , д.н.з. НОМЕР_1 , відповідатиме за одним із наведених критеріїв ознакам речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно (1) було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, (2) зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, (3) містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, (4) було об`єктом кримінально протиправних дій, (5) набуто кримінально протиправним шляхом.

У кримінальному провадженні №0001009 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, окрім виявлення ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, встановлено, що транспортний засіб марки "Chevrolet Aveo" , д.н.з. НОМЕР_1 , має подряпини на кузові та перебуває у розшуку, що може вказувати на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. У зв`язку із чим, постановою дізнавача Святошинського УП ГУНП в м.Києві призначено транспортно-трасологічну експертизу транспортного засобу, а саме автомобіля марки "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 .

Слідчий суддя приймає до уваги положення про зміну правової кваліфікації на стадії досудового розслідування, які містяться в статті 279 КПК. Так, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язані виконати вимоги для вручення письмового повідомлення про підозру, передбачені статтею 278 КПК. Окрім того, прокурор може змінювати обвинувачення, якщо будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення (стаття 338 КПК) або суд може вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У зв`язку з вищенаведеним, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту щодо необґрунтованості накладення арешту на майно - транспортний засіб у кримінальному провадженні за фактом підроблення документу, оскільки сторона обвинувачення уповноважена здійснювати зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Беручи до уваги те, що наразі стороною обвинувачення встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, застосовуючи наведений стандарт доведення "достатні підстави" в контексті обставин цієї справи, слідчий суддя доходить висновку, що майно на яке накладається арешт відповідає ознакам, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК. Доказів, які б спростовували наведені висновки надано не було і судом не встановлено.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК).

При цьому для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК).

Вищенаведені положення кримінального процесуального закону узгоджуються з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі "Узан та інші проти Туреччини" / Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Таким чином, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

У ході застосування до цієї справи наведеного підходу слідчий суддя виходить із: (1) права сторони обвинувачення самостійно визначати, які докази необхідно додатково зібрати на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню; (2) існування ймовірності (ризику) приховування, пошкодження, знищення вказаного речового доказу.

При вирішенні питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, визнання вилученого майна доказом у кримінальному провадженні, можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, а також допустиму співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Матеріалами клопотання доведено наявність підстав вважати, що арешт тимчасово вилученого майна необхідний з метою збереження речових доказів та можливості вчинення процесуальних дій, регламентованих кримінальним процесуальним законодавством, які спрямовані на збирання, перевірку або використання доказів у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим слідчий суддя вбачає можливість у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001009, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно - автомобіль марки «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 із забороною відчуження, розпорядження, користування зазначеним майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1