КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 04 листопада 2024 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року,

за участі:

представника адвоката ОСОБА_6 ,

власника майна

власника майна ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання заступника начальника першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт шляхом позбавлення права користування та розпорядження майном, а саме:

1.1.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:170:0039 площею 0.0118 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.2.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:170:0038 площею 0.0441 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.3.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:170:0027 площею 0.0441 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.4.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:168:0080 площею 0.0926 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.5.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:168:0081 площею 0.0245 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.6.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:168:0082 площею 0.0829 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.7.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:168:0012 площею 0.1 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.8.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:168:0028 площею 0.1 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.9.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:168:0014 площею 0.1 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.10.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:168:0013 площею 0.1 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.11.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:168:0005 площею 0.1 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.12.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:170:0040 площею 0.05 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.13.Земельною ділянкою із кадастровим номером :75:170:0041 площею 0.05 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :75:170:0040 площею 0.05 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; земельну ділянку із кадастровим номером :75:170:0041 площею 0.05 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, та в цій частині постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 13 грудня 2022 року, клопотання прокурора розглянуто без повідомлення власника майна ОСОБА_5 , копію ухвали стороною захисту не отримано, апеляційну скаргу подано 13 серпня 2024 року. З цих підстав просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Вважає оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на земельні ділянки, що належать ОСОБА_5 , незаконною, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження.

На думку апелянта, клопотання є неконкретизованим та формальним, обставини викладені в ньому є припущеннями та не містить доказів, які підтверджують незаконність володіння ОСОБА_5 земельними ділянками.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем земельних ділянок, сплатив за них ринкову вартість, що підтверджується звітом про оцінку майна від 22.09.2021. складеного ТОВ «ПРАЙМ ОЦІНКА» та жодного відношення до кримінального провадження не має.

Зокрема, 23 вересня 2021 року ОСОБА_5 шляхом укладення договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрованого в реєстрі за №7595 придбав у ОСОБА_9 земельну ділянку з кадастровим номером :75:170:0003 площею 0.1 га та сплатив продавцю за неї 813600 гривень.

В подальшому, 30 грудня 2021 року ОСОБА_5 поділив придбану земельну ділянку з кадастровим номером :75:170:0003 площею 0.1 га на дві земельні ділянки: 1) з кадастровим номером :75:170:0040 площею 0.05 га (реєстраційний номер 000) та 2) із кадастровим номером :75:170:0041 площею 0.05 га (реєстраційний помер 000), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав.

Оскільки вказана ухвала слідчого судді оскаржена, в частині накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами :75:170:0040 та :75:170:0041, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних скарг.

В судове засідання прокурор не з`явився, на електронну адресу суду надіслав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких заперечив щодо задоволення скарги та просив її розглянути у його відсутність. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна та власника майна, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається із матеріалів провадження, 13 грудня 2022 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна чи його представника, копію ухвали не направлено, апеляційну скаргу подано 13 серпня 2024 року. З цих підстав, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15 лютого 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000210, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Як зазначено у клопотанні органу досудового розслідування, невстановлені досудовим розслідуванням особи вступивши у злочинну змову з посадовими особами Держгеокадастру, регіональних управлінь юстиції, державних реєстраторів, приватних нотаріусів та інших невстановлених осіб, шляхом шахрайства та виготовлення завідомо підроблених документів привласнили земельні ділянки, які належать громадянам, є власністю держави та територіальної громади м. Києва.

Так, члени зазначеної злочинної групи, маючи в наявності оригінали біля десяти актів на право власності на земельну ділянку, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Чкалова, які у 2007 році були оформлені на «підставних осіб», підробивши ряд документів, шахрайським шляхом привласнили ці земельні ділянки. Фіктивність оформлення цих актів на право власності було виявлено під час розслідування кримінальної справи слідчими прокуратури м. Києва та під час судових розглядів судів всіх інстанцій.

За результатами судових розглядів позовів прокуратури м. Києва, згідно відповідних рішень Святошинського районного суду м. Києва та Верховного Суду України, протягом 2008-2011 років відмінено рішення Київської міської ради від 01.10.2007 року № 576/3410, 579/3413, 565/3399, 567/3401, 564/3398, 575/3403, 578/3412, 552/3386, 558/3392, 568/3402 «Про передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок для будівництва та обслуговування приватного жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , 9, 41, 43, 43-а, 47-а, 49, 49-а, 45, АДРЕСА_2 ».

Зазначено, що службовим особам Київської міської ради достеменно відомо про відміну судами вказаних рішень Ради щодо передачі у власність земельних ділянок так як в ході розглядів зазначених судових справ представники Київської міської ради, не погоджуючись із позовними вимогами прокурорів, приймали активну участь у судових засіданнях, систематично надавали відповідні пояснення та клопотання, рішення судів направлялися на адресу Ради.

Встановлено, що протягом 2017-2021 років члени злочинної групи, будучи обізнаними про відміну вищезазначених рішень Київської міської ради, використовуючи витяги із відмінених рішень, маючи намір привласнити для подальшого продажу вказані земельні ділянки, вчинили ряд дій, направлених на протиправне виготовлення та затвердження відповідних проектів землеустрою, через підконтрольних нотаріусів забезпечили реєстрацію прав власності вказаних у відмінених рішеннях осіб на дані ділянки.

Для приховування фактів протиправного заволодіння вказаними ділянками та для подальшої легалізації прав власності на них, членами злочинної групи через підконтрольних нотаріусів було організовано зняття арештів з використанням підроблених постанов слідчих СБУ, укладення фіктивних правочинів, за результатами яких громадяни, зазначені у відмінених рішеннях Київської міської ради, продали протиправно зареєстровані на їх ім`я ділянки іншим підконтрольним членам злочинної групи особам.

Також для приховування та унеможливлення викриття злочинного походження прав власності на вказані земельні ділянки, членами групи окрім фіктивних перепродажів було здійснено поділ та об`єднання даних ділянок із присвоєнням нових кадастрових номерів та відкриттям нових розділів в Державному реєстрі речових прав.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 від 08 грудня 2022 року вказані земельні ділянки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

13 грудня 2022 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду м. Києва про накладення арешту на земельні ділянки, з позбавленням права користування та розпорядженням майном, в тому числі на земельні ділянки з кадастровими номерами :75:170:0040 та :75:170:0041.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року клопотання прокурора задоволено.

Колегія суддів вважає рішення слідчого судді про накладення арешту, на земельні ділянки з кадастровими номерами :75:170:0040 та :75:170:0041в тому числі із позбавленням права користування та розпорядження ними, незаконним та необгрунтованним.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, при вирішенні питання про накладення арешту на вказані земельні ділянки, шляхом позбавлення права користування та розпорядження не дотримались.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000210 про накладення арешту на вказані у апеляційній скарзі земельні ділянки, шляхом позбавлення права користування та розпорядження ними, слідчий суддя дослідив матеріали додані до клопотання та прийшов до висновку, що з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт.

Колегія суддів з таким рішенням слідчого судді погодитись не може, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Колегія суддів, звертає увагу на кваліфікацію кримінального правопорушення, щодо якого триває досудове розслідування, враховує зміст об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вказані земельні ділянки не можуть бути речовим доказом під час здійснення досудового розслідування за ч. 4 ст. 190 КК України. В розумінні вимог ст. 98 КПК України вказані земельні ділянки у даному випадку не є об`єктом злочинних посягань, не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а відтак не зберегли сліди чи інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, з долучених до апеляційної скарги матеріалів убачається, що 23 вересня 2021 року ОСОБА_5 шляхом укладення договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрованого в реєстрі за №7595 придбав у ОСОБА_9 земельну ділянку з кадастровим номером :75:170:0003 площею 0.1 га та сплатив продавцю за неї 813600 гривень (а.с. 17-20, т. 30).

В подальшому, 30 грудня 2021 року ОСОБА_5 поділив придбану земельну ділянку з кадастровим номером :75:170:0003 площею 0.1 га на дві земельні ділянки: 1) з кадастровим номером :75:170:0040 площею 0.05 га (реєстраційний номер 000) та 2) із кадастровим номером :75:170:0041 площею 0.05 га (реєстраційний помер 000), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (а.с. 21-25, т. 3).

За таких обставин колегія суддів не може погодитись з висновком слідчого судді про доцільність накладення арешту на зазначене майно, оскільки вказані земельні ділянки у даному випадку не відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна земельних ділянок, здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на користування майном здійснено без законних на те підстав.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що на вказані органом досудового розслідування земельні ділянки не може бути накладено арешт у вказаному кримінальному провадженні за наведених підстав. Не містить таких даних щодо обставин кримінального провадження і оскаржувана ухвала слідчого судді.

Прокурором не доведено необхідність накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе його використання.

Прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права користування завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб.

За положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на вказане майно не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власників майна, потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами :75:170:0040 та :75:170:0041, як незаконна, а апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання органу досудового розслідування за недоведеності необхідності арешту майна вказаних земельних ділянок.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року, - скасувати в частині накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :75:170:0040 площею 0.05 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; земельну ділянку із кадастровим номером :75:170:0041 площею 0.05 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту з позбавленням права користування та розпорядженням майном, а саме на: земельну ділянку із кадастровим номером :75:170:0040 площею 0.05 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;земельну ділянку із кадастровим номером :75:170:0041 площею 0.05 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

Єдиний унікальний № 757/36114/22-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Справа № 11сс/82/5651/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК