ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000404 від 07.09.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, учня другого курсу Дніпропетровського технікуму зварки та електроніки ім. Є.О.Патона у м. Дніпро, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_8

законного представника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року підозрюваному ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, строком до 11 січня 2025 року, без визначення розміру застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів, а також дійшов висновку про доведеність та існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду і продовження злочинної діяльності.

Зауважено, що при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обставини щодо інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114 -1 КК України не були відомі та враховані під час обрання заходу забезпечення. А тому, з урахуванням, того, що ОСОБА_6 вчинено тяжкий злочин проти основ національної безпеки, встановлені ризики не зменшились, керуючись ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя змінив запобіжний захід. Щодо стверджень захисника в частині необґрунтованості пред`явленої підозри та недоведеності вини ОСОБА_6 , судом з огляду на стадію розгляду вказано, що долучених слідчим доказів достатньо, для ствердження про причетність ОСОБА_6 до скоєного, а питання доведеності вини буде вирішуватись під час розгляду справи по суті. Враховано дані про особу підозрюваного, який є неповнолітнім, обставини вчиненні інкримінованих злочинів.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на недоведеність заявлених ризиків, та безпідставне визначення найсуворішого запобіжного заходу до неповнолітнього.

Зазначає, що ризик переховування є повністю нівельованим, оскільки підозрюваний не має наміру щодо здійснення будь-яких спроб ухилення.

Зауважує, що стороною обвинувачення не надано належних доказів того, що підозрюваний під час досудового розслідування здійснював будь-які спроби незаконного впливу на свідків чи потерпілолго, тому вважає дані доводи лише формальним припущенням.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного, який є неповнолітнім, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, за місцем навчання характеризується позитивно.

Вказує, про те, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 1 ст.114-1 КК України, є безпідставним та не ґрунтується на прямих доказах, оскільки згорілий автомобіль перебував у приватній власності та користуванні фізичної особи, авто не перебувало на балансі ЗСУ, та не використовувалось в протидії військової агресії. На підтвердження своєї позиції зазначає, що жодна юридична особа ЗСУ або інше військове формування не визнано потерпілим. Крім того, допит неповнолітнього підозрюваного було проведено з істотними порушеннями, а обшук за місцем його проживання без участі адвоката, а тому отримані докази в результаті проведених первісних слідчих дій є недопустимими доказами.

Звертає увагу, що клопотання про зміну запобіжного заходу не містить ґрунтовних підстав для такої зміни, так як навпаки підозрюваний перебуваючи під домашнім арештом дотримувався належної процесуальної поведінки.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника і законного представника, які кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді скасувати з мотивів, наведених у скарзі, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України ухвала слідчого судді переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 200 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 цього Кодексу до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою ст. 194 цього Кодексу чи про зміну способу їх виконання. Відповідно до ч.2 цієї статті у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Так, клопотанням про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 , слідчої ОСОБА_10 та доданими до нього доказами підтверджується, що СВ СБУ в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000404 від 07.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

17.09.2024 року ОСОБА_6 в рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 194 КК України, після чого слідчим суддею 19.09.2024 року ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

13.11.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, у зв`язку з чим слідчою було подане клопотання про зміну запобіжного заходу, яке остання мотивувала збільшенням обсягу підозри, а саме вчиненням тяжкого злочину проти основ Національної безпеки України та неможливості запобігти існуючим ризикам у менш обтяжливий спосіб ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність збільшення обсягу підозри ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, на підтвердження обґрунтованості якої слідчою долучені докази, у тому числі: протоколи допитів свідків; протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_6 від 18.10.2024, на якому відображено історію листування з представником рф, який надає підозрюваному вказівки, місця дислокація де необхідно здійснити підпал, крім того зі змісту листування слідує, що ОСОБА_6 систематично підтримував зв`язок з представника рф та виконував їх завдання на платній основі, а тому наведені докази в сукупності з іншими, що містяться в матеріалах, вказують на вірогідну причетністю ОСОБА_6 до скоєного.

Отже, на час первісного розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, ОСОБА_6 не було пред`явлено підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, який за приписами ст. 12 КК України є тяжким, а тому враховуючи, що зі збільшенням обсягу підозри встановлені ризики теж збільшились, а тому зміна запобіжного заходу на тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування з метою запобігання ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваного є виправданим.

Окрім того, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність до інкримінованого їй злочину.

Доводи захисту щодо необґрунтованості підозри за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України фактично зводяться до недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, і є передчасними на даній стадії розгляду, оскільки правова оцінка фактичним обставинам справи та наявності чи відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення буде надана судом під час розгляду справи по суті.

В даному випадку, змінена підозра не є вочевидь безпідставною, а причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів є достатньо вірогідною для вирішення питання про зміну запобіжного заходу.

Доводи захисника щодо відсутності правових підстав для зміни запобіжного заходу не є прийнятними, оскільки факт збільшення об`єму підозри ОСОБА_6 відбувся вже після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, що згідно ч. 2 ст. 200 КПК України, слугувало підставою для звернення слідчим з відповідним клопотанням.

Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та їх збільшення враховуються обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування з метою уникнення від відповідальності.

Надаючи оцінку можливості переховування, береться до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення від покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Разом із тим, існування та вагомість встановлених щодо неї ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України обґрунтовуються головною мірою суворістю можливого покарання за їх вчинення.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховується введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Крім того, вмотивовано судом першої інстанції встановлені інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню, знищити, пошкодити будь-які речі і документи, що мають істотне значення, для встановленні обставин кримінального правопорушення.

На підтвердження обґрунтованості ризиків приймається до уваги, що підозрюваний тривалий час співпрацював з представниками рф, що свідчить про наявність стійких поглядів на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань.

Враховується, що ОСОБА_6 перебуваючи на свободі може здійснювати незаконні спроби впливу на потерпілого та свідків, які надають викривальні показання, а також може підтримувати зв`язок з представниками рф чи іншими підозрюваними з метою коригування спільної позиції щодо причетності останнього до скоєного.

Приймається до уваги, що підозрюваний також у будь-який спосіб може перешкоджати кримінальному провадженню, знищити та пошкодити речі і документи, які мають доказове значення для слідства, оскільки в результаті вже проведених слідчих дій було виявлено та вилучено речові докази, які містять характерні сліди чи слугували знаряддя у протиправній діяльності.

Доводи захисту про недоведеність вказаних ризиків не є слушними з огляду на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, та на даний час проводяться слідчі розшукові дії, експертні дослідження, враховуючи що слідством не отримані усі докази по справі, свідки по справі встановлюються, заявлені ризики не є нівельованими.

Отже, за наведеного зміна запобіжного заходу ОСОБА_6 з домашнього арешту на тримання під вартою є виправдною на даному етапі досудового розслідування.

Разом з цим доводи захисту щодо не застосування менш обтяжливого запобіжного заходу є частково слушними.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ орієнтує національні суди при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглянути альтернативні засоби забезпечення явки особи до суду. Так, у рішеннях у справі Цигоній проти України від 24.11.2011 та Третьяков проти України, ЄСПЛ встановив порушення п. 3 ст. 5 КЗПЛ у зв`язку з тим, що рішення суддів про застосування та продовження тримання під вартою не було розглянуто можливість застосування альтернативного заходу.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України.

Однак, вказана норма закону не є імперативною та з огляду на дискреційні повноваження суду відповідно до яких, слідчий суддя, суд може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин, а тому враховуючи, дані про особу підозрюваного, який є неповнолітнім, має міцні соціальні зв`язки, навчається, умови попередньо обраного запобіжного заходу дотримувався, наведені обставини хоча і не нівелюють повністю встановлені ризики, проте зменшують ймовірність їх реалізації, а тому колегія суддів вважає за можливе визначити альтернативну заставу.

Положеннями п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах нездатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При визначенні ОСОБА_6 розміру застави колегія суддів враховує, що підозрюваним вчинено тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, за фактичних обставин наведених у підозрі ОСОБА_6 виконував вказівки представників рф на оплатній основі, систематично отримував дохід від незаконної діяльності, а тому з урахуванням даних про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, навчається, застава у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у даному випадку буде достатньою, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення встановлених обмежень буде достатнім фактором, що виключає з його сторони спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду або продовження злочинної діяльності.

Колегія зауважує на тому, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафна чи каральна функція.

У рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Визначена сума застави не порушує принцип пропорційності та, з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є явно непомірною для нього. Проте вона є значною та цілком здатною забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування вказаного виду запобіжного заходу.

Пунктом 2 та 4 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого належить задовольнити частково, застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з альтернативною заставою у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 ,- задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000404 від 07.09.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчої Слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 13 листопада 2024 року про зміну запобіжного заходу, щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Змінити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою строком до 11 січня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , заставу у розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, яку підозрюваний або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави слідчому та прокурору.

У разі сплати суми застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, до 11 січня 2025 року, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця перебування або навчання;

- не спілкуватися з іншими підозрюваними, потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4