Номер провадження № 1-кп/756/801/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, внесених 18.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002211 та 18.06.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Торецьк, Донецької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесенного 18.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002211, 17.06.2023, 09:10 год., ОСОБА_8 , перебуваючи на автомийці самообслуговування «МойCar», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, побачивши на спеціально відведеному місці комплект автомобільних килимків «BONCAR» у кількості 5 шт., загальною вартістю 900 грн.; відро пластмасове чорного кольору, об`ємом 10 л, у кількості 1 шт., вартістю 70 грн.; ганчірку-рукавичку з мікрофібри «Sapfire international quality» зеленого кольору у кількості 1 шт., вартістю 165 грн.; щітку зі скребком для миття автомобіля чорно-зеленого кольору у кількості 1 шт., вартістю 100 грн., які належали ОСОБА_9 , впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав вказані речі, поклавши в багажник власного автомобіля марки «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 , майнову шкоду на загальну суму 1235 гривень.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

На стадії судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_7 посилається на те, що на час судового розгляду набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, яким визначено інший розмір задля розмежування дрібної крадіжки та крадіжки. А отже, наразі дії обвинуваченого кваліфікуються як дрібна крадіжка, що є підставою для закриття кримінального провадження, ураховуючи положення статті 5 КК України, положень статтей 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити, пояснив, що йому зрозуміли наслідки закриття кримінального провадження за вказаних захисником та роз`яснених судом (нереабілітуючих) підстав.

У судовому засіданні прокурор не заперечувала щодо задоволення заявленого стороною захисту клопотання.

Потерпілий в судове засідання за викликом не прибув, про дату, час та місце розгляду судового провадження був повідомлений належним чином. Сторони кримінального провадження щодо розгляду клопотання сторони захисту за відсутності потерпілого не заперечували.

Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

09.08.2024 набув сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024. Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 складав 2 684 грн 00 коп. грн 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2023 році становила 1 342 грн 00 коп. (2 684 грн : 50% = 1342 грн 00 коп.).

Це вказує, що для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального (не розмір штрафу як покарання) неоподатковуваний мінімум у 2023 році становив 1 342 грн 00 коп.

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2023 складав 2 684 грн 00 коп., тоді як на час інкримінованих подій у 2023 році розмір дрібної крадіжки складав 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що відповідно складало 268 грн 40 коп. (0,2 х (50% : 2 684)) - у 2023 році .

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як видно з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 18.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002211, ОСОБА_8 інкриміновано таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України за подією, яка мала місце 17.06.2023 у сумі 1235 грн..

Аналізуючи наведені положення законів (пункти 3.1., 3.2.), слід дійти висновку, що відбулась втрата чинності закону, шляхом прийняття нового закону і відповідно визначення нових меж між адміністративним правопорушенням (дрібної крадіжки) та кримінальним правопорушенням (крадіжки). Бо наразі не є кримінально карним діянням - викрадення чужого майна, вартість якого становить до 3028 грн 00 коп., а у 2023 році, ураховуючи положення ст. 5 КК України, 2 684 грн 00 коп. (часткова декриміналізація).

З цих підстав, ураховуючи положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення в порядку, передбаченому п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, бо вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

А отже, ураховуючи наявність згоди обвинуваченого, клопотання захисника підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закрито через втрату чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_8 не застосовано запобіжний захід та не вбачає потреби обирати його до набрання ухвали законної сили.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 3823/23 від 07.07.2023 у сумі 320 грн 00 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Питання речових доказів підлягає вирішенню, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Слід урахувати, що закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за своїм змістом, не є підставами, які реабілітують особу, а отже і відсутні підстави для роз`яснення обвинуваченому положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Керуючись статтями 7, 100, 124 - 128, 284, 350, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, внесеного 18.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002211, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене 18.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002211 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав втрати чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання ухвалою законної сили, не обирати.

Процесуальні витрати: за проведення експертизи № 3823/23 від 07.07.2023 у сумі 320 грн 00 коп. стягнути з ОСОБА_8 на користь держави.

Речові докази: комплект автомобільних килимків «BONCAR» у кількості 5 шт.; відро пластмасове чорного кольору, у кількості 1 шт.; ганчірку-рукавичку з мікрофібри «Sapfire international quality» зеленого кольору у кількості 1 шт.; щітку зі скребком для миття автомобіля чорно-зеленого кольору у кількості 1 шт., які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 , залишити у володінні останнього;

- цифровий носій інформації - диск формату «DVD», який знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0002211, та долучено прокурором до судової справи №756/11129/23, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку її зберігання.

Ухвала може бути оскарженою до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1