Провадження №11-сс/801/790/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

обвинуваченої: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 року у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання прокурора задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 листопада 2024 року (включно).

Згідно клопотання слідчого в період часу з 07.00 год. по 11.00 год. 03.07.2024, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні кухні квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , спільно вживали алкогольні напої, а саме горілку.

Під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_10 з однієї сторони та ОСОБА_9 і ОСОБА_6 з другої сторони на фоні особистих неприязних відносинах розпочався словесний конфлікт. У послідуючому, в ході конфлікту у ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_10 групою осіб.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, за попередньою змовою, усвідомлюючи, що посягають на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої, почергово здавлювали органи шиї ОСОБА_10 фрагментом тканини до тих пір доки остання перестала рухатись та чинити опір. Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця, кухонним ножем нанесли удари у шию та тулуб ОСОБА_10 , заподіявши потерпілій тілесні ушкодження, від яких остання померла на місці події.

У послідуючому, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 , з метою приховання слідів вчиненого ними злочину та уникнення кримінальної відповідальності, використовуючи саморобний візок, вивезли труп ОСОБА_10 до берега річки «Дерло», що по вулиці Карпівській у м. Могилів-Подільський, де знаходиться трансформаторна підстанція № ТП-92 та залишили труп останньої, прикидавши його листям, гіллям та сміттям.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 63 від 03.07.2024 ОСОБА_10 померла від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї скрученою тканиною.

Обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 року та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 мотивовано тим, що слідчим суддею не в повній мірі врахована її особа, оскільки вона має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується, являється особою похилого віку та страждає на багато хронічних захворювань, тому не може утримуватися в умовах СІЗО.

Недоведено прокурором необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_7 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді залишити без змін, обвинувачену ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_8 , який підтримав думку своєї підзахисної, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 183 КК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ст.199 ч.3 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.177, 178, 183, 184 КПК України, бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12, 13, ч.2 ст.115 КК України.

У провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження №0000526 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, п.12, 13, ч.2 ст.115 КК України у зв`язку з неможливістю утворити колегію суддів, його передано за поданням цього суду до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30.09.2024 року задоволено подання голови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_12 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 00000526 від 03.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, направлено для розгляду до Ямпільського районного суду Вінницької області.

Однак, підготовче засідання у даному кримінальному провадженні Ямпільським районним судом Вінницької області ще не призначено, відтак розгляд і вирішення клопотання прокурора, на даному етапі, віднесено до повноважень слідчого судді за місцем здійснення досудового розслідування.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як убачається з рішення суду першої інстанції, суд, вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , врахував обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, що унеможливлює обрання їй більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій, оскільки жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

При цьому, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 щодо застосування відносно неї більш мякого запобіжного заходу, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки встановлені дані про особу обвинуваченої, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що інший запобіжний захід здатний забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченої та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

З матеріалів судового провадження вбачається, що при вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків переховування обвинуваченого від суду, вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченій відсутні.

Керуючись ст. 404, 405, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4