19 листопада 2024 року Провадження № 1кп-932-825-24
Справа № 233/5378/24
УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хряськ, Маневицького району, Волинської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення і тому враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, існує ризик, що обвинувачений може переховуватися від суду. Також з урахуванням того, що свідки та потерпіла по справі судом не допитані, існує ризик, що обвинувачений може впливати на вказаних осіб. Крім вище викладеного, існує ризик, що обвинувачений може вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст.407, 408 або 409 КК України, оскільки, перебуваючи на волі з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, як військовослужбовець, він може ухилитися від військової служби. Проти задоволення клопотання сторони захисту заперечував.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки прокурором не доведено існування ризиків, на які він посилається, а тільки тяжкість покарання не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопрушень є здогадкою прокурора, оскільки ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щодо нього не порушено будь-яких інших кримінальних проваджень. Ризик вчинення впливу останнім на свідків мінімізований тим, що у кримінальному провадженні існує один прямий свідок, який самовільно залишив військову частину та переховується від слідства і таким чином впливати на нього обвинувачений не може. ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, він є військовослужбовцем. На підставі викладеного, просить змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Він частково згоден з кваліфікацією своїх дій, умислу на вбивство потерпілого він не мав, у зв`язку з чим підтримує клопотання захисника та просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я іншої особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду, що дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду. Також враховуючи серйозність пред`явленого йому обвинуваченнята стадію судового провадження, коли судовий розгляд по справі не розпочато, свідки сторони обвинувачення та потерпіла не допитані судом, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_5 впливу на вказаних осіб, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_5 може впливати на вказаних осіб.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Крім того, суд враховує характер кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини стосовно того, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_5 , характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу,який за належним врахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, коли докази судом не досліджені, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не вбачається, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і цілодобовий домашній арешт, не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого, а обраний ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Посилання захисту, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки, вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_5 перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду і вказані обставини враховуються судом у сукупності з іншими обставинами при розгляді кримінального провадження.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів.

Також, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 370, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без задоволення.

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити застосування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів, тобто до 17 січня 2025 року, включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська