печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001443 від 29.08.2023,

УСТАНОВИВ:

02.10.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001443 від 29.08.2023.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 пояснив, що станом на 02.10.2024, тобто на день подачі клопотання про арешт майна, йому не було відомо, що підозрюваний ОСОБА_4 вже відчужив належну йому на праві власності квартиру на користь своєї дружини. Згодом стало відомо, що ОСОБА_4 розпорядився на користь третіх осіб також своїм автомобілем, Клопотання про арешт майна підтримує.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, станом на 02.10.2024, тобто на день внесення клопотання, не перебувало на праві власності та у розпорядженні ОСОБА_4 , вважає клопотання безпідставним, просив у його задоволенні відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника, просив у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для постановлення відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001443 від 29.08.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

За результатами досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Деревок, Любешівського району, Рівненської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, працюючого адвокатом, повідомлено про те, що він підозрюється у:

- вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України;

- підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою чи організацією та посвідчує факти, що мають юридичне значення, з метою використання його підроблювачем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України;

- використанні завідомо підроблених документів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України;

- вчиненні закінченого замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення такою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданої їй влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставами та метою арешту майна є можлива конфіскація майна, як виду покарання, тому просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (частка власності 1/1) відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав належить ОСОБА_4 ;

- транспортний засіб BMW X3, із д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , відповідно до реєстраційної картки ТЗ належить ОСОБА_4 .

Крім того, слідчий вказує, що на даний час наявні ризики, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи факт притягнення його до кримінальної відповідальності та можливості застосування до нього, як виду покарання конфіскації майна, може здійснити приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, зазначеного у клопотанні.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно частини другої статті 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна, як виду покарання.

Як визначено частиною п`ятою цієї ж статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України повинен урахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані повинні міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки відповідно до пункту 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Установлено, що станом на 02.10.2024, тобто на день подачі клопотання про арешт майна, згідно даних, які містяться в інформаційній довідці Державного реєстру речових прав, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не перебувала на праві власності у підозрюваного ОСОБА_4 . Згідно даних, які містяться в реєстраційній картці ТЗ, власником транспортного засобу BMW X3, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , значиться інша особа. За таких обставин, законних підстав для накладення арешту на вказане майно з метою конфіскації, як виду покарання, не має, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 94, 132, 170, 173, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1