Єд. унік. № 243/6238/24
Провадження № 1-кп/243/866/2024
УХВАЛА

Іменем України

07 серпня 2024 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000524 від 13 червня 2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лакіно Сабінського району Владимирської області РФ, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2024 приблизно о 14 годині 45 хвилин водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи власним технічно справним автомобілем марки ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснюючи рух по проїзній частині АДРЕСА_2 , де всупереч вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з якими:

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,

діючи необережно - проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не переконався, що це буде безпечно, та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, скоїв наїзд передньою центральною частиною кузова керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час рухалась по проїзній частині вул.Генерала Батюка зліва направо відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки, закритих переломів обох кісток правої гомілки, які утворились від дії тупих предметів та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що вона була учасником ДТП, внаслідок якого отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Обвинувачений відшкодував їй спричинену шкоду. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого вона не має, просить звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Зазначила, що примирення з обвинуваченим є добровільним та не є наслідком фізичного чи психічного примусу.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю та пояснив, що 13.06.2024 у денний час доби він керував автомобілем ВАЗ НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , та під час руху здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Зазначив, що ним відшкодовано шкоду потерпілій. Просив задовольнити клопотання потерпілої та звільнити його від кримінальної відповідальності, посилаючись на положення ст.46 КК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання потерпілої, зазначив, що заперечень проти його задоволення не має.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання потерпілої ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положеннями ч. 2 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право , зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Згідно змісту ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.46 КК України провадження в кримінальній справі може бути закрито відносно особи, яка вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК України.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Крім того, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, в провадженні № 13-66кс18, що саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно ст. 46 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, така його позиція підтверджується потерпілою та зібраними стороною обвинувачення доказами.

Висновком експерта № СЕ-19/105-24/4418-ІТ від 16.07.2024, складеним за наслідком проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, встановлено що рульове керування, ходова частина та гальмівна система автомобіля ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 , безпосередньо перед подією дорожньо-транспортної пригоди, що настала, знаходилися в працездатному стані та виконували покладені на них функції. Непрацездатного стану частин, вузлів, агрегатів та систем автомобіля ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який міг вплинути на керованість та курсову стійкість автомобіля ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 до події ДТП, що сталася, не виявлено.

Висновком експерта № СЕ-19/105-24/4869-ІТ від 16.07.2024, складеним внаслідок проведення судової автотехнічної експертизи, встановлено що в дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується, при заданих вихідних даних водій автомобіля ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 з моменту виникнення небезпеки для руху зобов`язаний був вжити заходи до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, тобто він повинен був діяти у відповідності до п.12.3 Правил дорожнього руху. У цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , виконавши технічні вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, завчасним застосуванням гальмування. У діях водія автомобіля ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачаються невідповідності технічним вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 161 від 29.07.2024, виявлені у ОСОБА_4 при судово-медичній експертизі закритий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки, закриті переломи обох кісток правої гомілки утворились від дії тупих предметів, можливо в зазначений термін та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючі для свого загоєння термін понад 21-ї доби (згідно п.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995). Характер та локалізація виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень свідчить про те, що у момент первинного контакту потерпіла знаходилась у вертикальному положенні, обернута правою бічною поверхнею тіла до автомобілю.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.1 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся у вчиненому, потерпіла претензій матеріального та морального характеру не має та виразила свою волю на примирення з обвинуваченим, заподіяна злочином шкода відшкодована, обвинувачений є раніше не судимим та звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.46 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 на підставі ст.46 КК України необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ст.46 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

У відповідності до положення ч. 4 ст. 174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 18.06.2024.

Запобіжний захід не застосовувався, цивільний позов не заявлявся.

У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Як вбачається з висновку ККС ВС, викладеного у постанові № 342/1560/20 від 29.09.2021, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати винна особа і у випадку звільнення її від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. Таким чином, з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати за проведення експертиз.

Відповідно до положень статті 100 КПК України, речовий доказ слід залишити власнику.

Керуючись ст.ст. 12, 46, 286 ч.1 КК України, ст.ст.100, 284-286, 288 ч.3 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання потерпілої ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.1 КК України, на підставі ст.46 КК України, - у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000524 від 13 червня 2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, - закрити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 18.06.2024 на автомобіль марки ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертиз № СЕ-19/105-24/4418-ІТ від 16.07.2024 у сумі 2271,84 грн., № СЕ-19/105-23/4869-ІТ від 16.07.2024 у сумі 2271,84 грн. на користь держави.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається у ОСОБА_5 , залишити за належністю цьому власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 07.08.2024 о 14-25 год.

Суддя ОСОБА_1