печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Київ

суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

підозрюваного - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання про відвід слідчому судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від участі у розгляді судової справи № 757/51956/24-к,

УСТАНОВИВ:

У провадження судді ОСОБА_1 надійшов відвід, заявлений стороною захисту підозрюваного ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_5 , слідчому судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від участі у розгляді судової справи № 757/51956/24-к за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 .

Заява про відвід мотивована тим, що слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у справі № 757/51956/24-к, розглядаючи клопотання сторони захисту про відвід прокурору ОСОБА_6 , відмовив у задоволенні даного клопотання.

Відвід заявлений на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_3 підтримав заявлений відвід. Додатково пояснив, що суддя ОСОБА_4 не має права розглядати клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки справа відносно нього передана на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва, де о14:30 год. Мало відбутися підготовче засідання.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви.

Захисник та прокурор в судове засідання не прибули, будучи належно повідомленими про день, час та місце розгляду справи.

Зважаючи на те, що учасники судового провадження належно повідомленні про розгляд заяви про відвід слідчому судді та враховуючи основоположні принципи кримінального провадження, такі як диспозитивність, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також змагальність сторін, суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті заяви без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Суддя, вивчивши матеріали провадження, дійшов наступного висновку.

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 надійшло клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

У судовому засіданні від 11.11.2024 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні заяви сторони захисту про відвід прокурору ОСОБА_6 .

Після прийнятого слідчим суддею рішення слідчому судді стороною захисту заявлено відвід.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Незгода будь-якого учасника кримінального провадження із тими чи іншими рішеннями слідчого судді не може бути підставою для відводу головуючого у справі.

Інших об`єктивних доказів щодо упередженості слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 заява не містить.

Підстави для відводу слідчого судді відсутні.

Керуючись ст. 75, 79, 80, 81, 309 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8