Справа № 351/2389/23
Номер провадження №1-кп/351/60/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

представника потерпілого- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

за ст. 286-1 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Снятинського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивував тим, що 11.11.2022 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано на військову службу по мобілізації відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та направлено для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2022 № 261 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини і призначено на посаду старшого стрільця першого відділення другого взводу другої стрілецької роти вказаної військової частини.

В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2022 № 4-РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця оператора першого відділення другого взводу другої стрілецької роти даної військової частини.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків.

Проте, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог вказаних нормативних актів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 06.07.2023, приблизно о 22 год. 14 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу, швидкість реакції та унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, в темну пору доби, керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2108», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевозивши в салоні даного автомобіля на передньому сидінні пасажира ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був не пристебнутий ременем безпеки, рухався ділянкою автодороги Н-10 сполученням Стрий Чернівці Мамалига, у напрямку м. Стрий із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, і знаходиться поблизу будинку АДРЕСА_2 , тобто в межах населеного пункту.

Однак, водій ОСОБА_4 , діючи всупереч вимогам п. АДРЕСА_3 . п.12.4 Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу, швидкість реакції та унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, рухаючись вищевказаною ділянкою автодороги Н-10 сполученням Стрий Чернівці - Мамалига у напрямку м. Стрий із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, перевозивши в салоні вищевказаного автомобіля на передньому сидінні пасажира ОСОБА_7 , який був не пристебнутий ременем безпеки, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху, не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості на даній ділянці дороги, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, внаслідок чого без причин технічного характеру втратив керованість над вказаним автомобілем та виїхав на тротуар справа відносно свого руху, де автомобіль зіткнувся із залізобетонною опорою.

У результаті порушення ОСОБА_4 вказаних пунктів ПДР сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2108», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді багатовідломкового перелому крижової кістки зі зміщенням, закритого краєвого перелому верхнього дзеркального краю L5 справа та поперечного паростка, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя.

Вказав, що згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів. За вчинення злочину, відповідно до ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Обґрунтованість обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою зумовлене наявністю низки ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- можливість обвинуваченого переховуватись від органів суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), про що свідчить тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також те, що він уже ухилявся від суду та був оголошений у розшук;

- можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), про що свідчить той факт, що свідки, враховуючи принцип безпосередності, не надавали безпосередньо суду свої показання, всі вони проживають у тому ж населеному пункті, що і обвинувачений, а тому є ризик, що обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив.

Враховуючи викладене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік і стан здоров`я, матеріальний стан, те, що обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, переховувався від суду, а тому наявні усі підстави вважати що він і надалі може переховуватись від суду, чи впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Вказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та доповнив, що обвинувачений має непогашену судимість за ч.1 ст. 296 КК України, на підставі вироку Івано-Франківського міського суду від 29.04.2022р. призначене покарання у виді 6800 грн. штрафу, яке на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 29.07.2022р. замінено на 240 год. громадських робіт, - не відбув. Просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що переховувався в м. Івано-Франківськ тому, що боявся про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та мобілізації до бойової частини. Просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник в судовому засіданні заперечив щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений ОСОБА_4 , відноситься, відповідно до ст. 12 КПК України, до нетяжних злочинів, а тому просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши в судовому засіданні думку учасників кримінального провадження з приводу клопотання прокурора, суд приходить до наступного.

Ухвалами Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2023р., 16.09.2024р., 17.10.2024р. оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 з наданням дозволу на його затримання з метою приводу в судове засідання, провадження у справі зупинено до розшуку обвинуваченого.

Відповіднодо ст.331 КПК України вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; дані щодо особистості, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа та інші відомості.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою обрання запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного (обвинуваченого) має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Крім того, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Таким чином, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні прокурором доведено, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, про що свідчить той факт, що свідки, враховуючи принцип безпосередньості, не надавали безпосередньо суду свої показання, всі вони проживають у тому ж населеному пункті, що і обвинувачений, а тому є ризик, що обвинувачений може здійснювати на них вплив.

Окрім того, суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, його матеріальний стан, низькі соціальні зв`язки, те, що обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння та переховувався від суду, неодноразово, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`являвся в судові засідання, в результаті чого до нього застосовувалися примусові приводи через орган національної поліції та обвинувачений тричі оголошувався в розшук, а також, будучи розшуканим, зобов`язався під розписку, надану військовій службі правопорядку, прибути до військової частини, яку самовільно покинув, не прибув у частину, будучи зобов`язаним не змінювати місце проживання, змінив його та переховувався в м. Івано-Франківськ,що дає підстави вважати те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Суд критично оцінює твердження захисника про неможливість обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання йому більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки відповідно до вимог ч.2 п.2 ст. 183 КПК України до обвинуваченого може бути застосований такий запоібжний захід, як тримання під вартою, а прокурором доведено, крім підстав, передбачених ст. 177 КПК України, що обвинувачений неодноразово після оголошення в розшук переховувався від суду.

Наведене свідчить про те, що шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_4 , неможливо запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні, тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 буде співмірним та доцільним задля дієвості даного кримінального провадження.

Даних про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора, матеріали кримінального провадження не містять. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ч.3 ст.183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. При визначенні розміру застави суд враховує обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також те, що відповідно до положень ч. ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, суд вважає необхідним визначити заставу, в межах встановлених п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України - 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 45420 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182-184, 186-187, 193-197, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12) », з 01 листопада 2024р. до 30 грудня 2024р. включно.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 45420 грн., яка може бути внесена як самим ОСОБА_4 , так і іншою фізичною або юридичною особою.

ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти у разі внесення застави у розмірі 45420 гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, з покладенням на нього обов`язків до 30.12.2024р.:

- не відлучатись з місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду (судді);

- повідомляти прокурора, слідчого або суд (суддю) про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Зобов`язати ОСОБА_4 за кожною вимогою прибувати до суду.

Попередити ОСОБА_4 ,що в разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням відповідних обов`язків покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вручити копію цієї ухвали учасникам судового провадження після її оголошення.

Головуючий ОСОБА_8