Дата документу 17.10.2024 Справа № 333/3409/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1002/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/3409/24Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 липня 2024 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 05 серпня 2024 року), яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який проживає у АДРЕСА_1 ), зареєстрований у АДРЕСА_2 ),

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він у невстановлену точну дату та час, діючи з прямим умислом, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб рослинного походження канабіс, обіг якого заборонено, який зберігав за адресою свого мешкання у АДРЕСА_1 до 27.03.2024 року. 27.03.2024 року в період часу з 15 години 03 хвилини до 17 години 11 хвилин працівниками поліції під час обшуку були виявлені та вилучені за адресою мешкання ОСОБА_7 особливо небезпечний наркотичний засіб рослинного походження канабіс, обіг якого заборонено, загальною масою 100,979 г (в перерахунку на висушену речовину), та два предмети, ззовні схожі на пристрої для паління з нашаруванням речовини коричневого кольору, у складі нашарувань на поверхнях виробів для паління виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб рослинного походження канабіс загальною масою 0,6769 г (в перерахунку на суху речовину).

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту. Йому призначено покарання у виді 1 року пробаційного нагляду з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1-3 ч.2 ст.59-1 КК.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК та від сплати процесуальних витрат на проведення експертизи у справі.

Свої вимоги мотивував тим, що незважаючи на те, що він добровільно звернувся до лікувального закладу з метою лікування від наркоманії та повністю пройшов курс психологічної реабілітації, суд безпідставно не звільнив його від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК. Крім того, суд безпідставно стягнув з нього процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи. Адже він одразу під час обшуку зазначив, що виявлена у нього речовина є канабісом і не заперечував цієї обставини. Проте слідчий запевнив його, що всі експертизи будуть проведені за рахунок держави.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію обвинуваченого, який повністю підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти скарги та просила залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при розгляді кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення, ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, не оспорював обставин вчинення кримінального правопорушення та не заперечував проти розгляду провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК.

З огляду на таку правову позицію обвинуваченого, а також з урахуванням думки учасників провадження, суд першої інстанції у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.

Відтак судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений вимагав на підставі ч.4 ст.309 КК звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки він добровільно звернувся до лікувального закладу з метою лікування від наркоманії та повністю пройшов курс психологічної реабілітації.

Проте колегія суддів вважає зазначені вимоги обвинуваченого такими, що не ґрунтуються на нормах закону.

У висновку щодо застосування норми права, сформульованому у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі №357/11205/19 (касаційне провадження №51 - 2776 кмо 21), вказано наступне.

Згідно з ч.4 ст.309 КК особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

При цьому наркоманія - це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

Отже для правильного застосування положень ч.4 ст.309 КК суду належить встановити умови для їх застосування, а саме: чи страждає особа на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обвинуваченій особі було встановлено діагноз «наркоманія».

Під час апеляційного розгляду обвинуваченим було надано лист КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР, відповідно до якого у нього встановлено діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання алкоголю, канабіноїдів.

Але ні з указаного листа, ні з наявних у матеріалах провадження медичних документів не вбачається того, чи встановлено у обвинуваченого психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, який уособлює зміст поняття «наркоманія», і наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень частини 4 статті 309 КК.

Більш того, із долученої обвинуваченим до апеляційної скарги відповіді КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР вбачається, що за результатами огляду ОСОБА_7 . лікарем наркологом даних за синдром залежності від вживання канабіноїдів та/або інших психоактивних речовин у ОСОБА_7 не виявлено.

Отже у вказаному кримінальному провадженні не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини. Дані про встановлення обвинуваченому за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» діагнозу «наркоманія», в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Із врахуванням таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не встановив підстав, передбачених ч.4 ст.309 КК, для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставне стягнення з нього процесуальних витрат за проведення судово-хімічної експертизи, то їх не можна визнати прийнятними.

Процесуальні витрати - це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження.

Положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

За приписами ст.118 КПК одним із видів процесуальних витрат є витрати, пов`язані із залученням експертів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у цьому кримінальному провадженні органом дізнання було призначено проведення судово-хімічної експертизи, проведення якої було доручено Запорізькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру. Відповідно до довідки судового експерта вартість проведення вказаної експертизи склала 11359 грн 20 коп.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відтак, з огляду на те, що у даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалено обвинувальний вирок, то суд правомірно стягнув з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати в сумі 11359 грн 20 коп. за проведення судово-хімічної експертизи.

Та обставина, що обвинувачений під час проведення обшуку заявив слідчому про те, що вилучена речовина є канабісом та не заперечував цієї обставини, не впливає на обов`язок дізнавача з метою з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження, призначити експертизу для встановлення наявності у вилученій речовині наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів, що потребує спеціальних знань.

Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила у цьому провадженні даних про порушення вимог кримінального процесуального чи неправильне застосування кримінального законів, які були б безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення. Вирок суду відповідає вимогам ст.370 КПК, а тому відсутні обґрунтовані підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 липня 2024 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 05 серпня 2024 року) щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4