Дата документу 20.08.2024 Справа № 322/314/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/311/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №322/314/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 травня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Запоріжжя, зареєстрована у АДРЕСА_1 ), проживає у АДРЕСА_2 ,

визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, та визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_8 обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

В середині літа 2020 року (точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені), перебуваючи у невстановленому місці, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на своє ім`я.

З метою виконання свого злочинного умислу, а саме пособництва у підробленні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на її ім`я та отримання даного документу, ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, передала свої анкетні дані та фотокартку невстановленій дізнанням особі, яка, в подальшому, виготовила підроблений документ, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , на автомобіль Сitroеn С5, легковий седан - НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , з відміткою про його видачу 17.10.2012 року ВРЕР №3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , приблизно через два місяці, в кінці літа 2020 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в м.Запоріжжя (точного місця не встановлено), отримала від невстановленої в ході досудового розслідування особи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , з відміткою про його видачу 17.10.2012 року ВРЕР №3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_8 прокурором були кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК, як пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, і який надає права, з метою використання його іншою особою.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК, та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Крім того, вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

25.01.2023 року, приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на 79 км автомобільної дороги «Павлоград-Токмак», за межами смт.Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, діючи умисно, придбавши, приблизно в 2020 році, у невстановленої особи при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах завідомо підроблений документ - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , на її ім`я, керуючи автомобілем марки «СITROEN» С5, реєстраційний номер НОМЕР_4 , маючи злочинний умисел, направлений на використання вказаного завідомо підробленого документа, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , з відміткою про його видачу 17.10.2012 року ВРЕР №3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, завідомо знаючи, що дане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу отримане всупереч встановленому законом порядку, пред`явила інспекторам СРПП відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області завідомо підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , з відміткою про його видачу 17.10.2012 року ВРЕР №3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використала завідомо підроблений документ, який не відповідає аналогічним бланкам свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК як використання завідомо підробленого документа. Їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирішено питання про процесуальні витрати, арешт майна та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати в частині виправдання ОСОБА_8 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. З урахуванням призначеного пунктом 2 резолютивної частини вироку районного суду покарання за ч.4 ст.358 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст.70 КК визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Свої вимоги прокурор мотивував тим, що судом упереджено та неправомірно взято до уваги докази сторони захисту і безпідставно відкинуті докази сторони обвинувачення. Суд в порушення вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК не надав критичної оцінки показанням обвинуваченої, які спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, водночас, докази сторони обвинувачення проаналізував у вироку вибірково, фрагментарно та однобічно. Суд безпідставно визнав недопустимим доказом письмові пояснення ОСОБА_8 від 31.01.2023 року, які у відповідності до ч.1 ст.298-1 КПК є джерелом доказів, отримані у передбаченому КПК порядку від особи, яка не мала статусу «свідок». Зазначене унеможливлює трактування їх як недопустимі, оскільки нормою п.1 ч.3 ст.87 КПК передбачено лише недопустимість доказів, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. На думку апелянта, заперечення обвинуваченою своїх пояснень від 31.01.2023 року є тактикою захисту та способом уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний кримінальний проступок. Висновки суду, викладені у оскаржуваному вироку, містять істотні суперечності. Так, засуджуючи ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК, суд одночасно виправдав її за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК, констатувавши, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є підробленим. Зазначив, що досліджений у судовому засіданні витяг з модуля «Перетин кордону транспортним засобом» Автоматизованої системи «Інспектор» Державної митної служби України, який є додатком до листа Запорізької митниці від 09.02.2023 року №7.20-4/7.20-20-04/8.5/367, містить відомості про всі випадки перетинання державного кордону України автомобілем Сitroеn С5. При дослідженні цього документа на питання прокурора та суду ОСОБА_8 заявляла, що їй невідомі водії та пасажири автомобіля, які у ньому були при перетинанні державного кордону у період 2018-2020 років. У той же період ОСОБА_8 , з її слів, користувалась цим автомобілем та керування зазначеним особам не передавала. Отже, викладений у мотивувальній частині вироку висновок суду про те, що виключається можливість реєстрації даного автомобіля в Україні 17.10.2012 року, як це зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , є вірним. Більш того, абсолютно очевидним є той факт, що підроблення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 є взагалі неможливим та позбавленим всілякого сенсу (з точки зору особи, яка виготовляла підроблене свідоцтво) без участі у формі пособництва особи, на чиє ім`я виготовлено дане свідоцтво - ОСОБА_8 , оскільки підроблене свідоцтво містить точні персональні дані вказаної особи, а також її фотокартку. Версія сторони захисту щодо оформлення документів на автомобіль у 2012 році в ДАІ Шевченківського району м.Запоріжжя є взагалі неспроможною, оскільки у вказаний період часу не будь-який орган ДАІ в системі МВС України мав повноваження проводити реєстрацію транспортних засобів, а лише спеціально на це уповноважені. Зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 орган, що його видав - ВРЕР №3 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, розташовувався не у АДРЕСА_3 .

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; обвинувачену та її захисника, які заперечили проти скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з чим вирок суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК не переглядався, оскільки жодним з учасників судового провадження в апеляційному порядку не оскаржений.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У відповідності до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте вирок суду в частині виправдання ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, свої висновки про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК, суд першої інстанції обґрунтував тим, що жодним доказом не підтверджується факт пособництва ОСОБА_8 невстановленій особі у підробленні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_1 . Зокрема, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 передала свої анкетні дані та фотокартку невстановленій особі для виготовлення підробленого документу чи будь-яким іншим чином сприяла вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК, та що ці події відбувалися саме влітку 2020 року.

Колегія суддів, звертаючись до змісту оскаржуваного вироку у співставленні із наданими доказами, ставить під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду, оскільки суд, дійшовши висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК кримінального правопорушення, допустився протиріч.

Так, з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 вбачається, що реєстрація транспортного засобу Citroen C5, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , була проведена 17.10.2012 року.

Разом з тим відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.02.2023 року №31/2566-2627-2023 в Єдиному державному реєстрі МВС станом на 09.02.2023 року відсутня інформація щодо реєстрації транспортного засобу НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 .

В свою чергу, в матеріалах провадження міститься витяг з модуля «Перетин кордону транспортним засобом» Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» Державної митної служби України, який є додатком до листа Запорізької митниці від 09.02.2023 року №7.20-4/7.20-20-04/8.5/367, згідно якого вперше автомобіль Citroen C5 з реєстраційним номером НОМЕР_7 (країна реєстрації НОМЕР_8 - Ресбулкіка Литва) та VIN-кодом НОМЕР_5 в`їхав на територію України 11.10.2018 року через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» (Волинська область). У подальшому вказаний автомобіль неодноразово покидав територію України та знову в`їжджав, кожного разу з новими водіями, останнього разу 03.07.2020 року.

Також з листа Запорізької митниці від 09.02.2023 року вбачається, що за відомостями, наявними у вказаному модулі транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_4 державний кордон України не перетинав.

Згідно протоколу огляду місця події від 25.01.2023 року, підписаного обвинуваченою без зауважень, з її слів зазначено, що вона придбала автомобіль приблизно три роки тому.

Тобто пояснення ОСОБА_8 , які містяться у протоколі огляду місця події, узгоджуються з наданою Запорізькою митницею інформацією про те, що автомобіль Citroen C5 з реєстраційним номером НОМЕР_7 (країна реєстрації НОМЕР_8 - Ресбулкіка Литва) та VIN-кодом НОМЕР_5 востаннє в`їхав на територію України 03.07.2020 року, що , в свою чергу, виключає реєстрацію цього транспортного засобу в Україні 17.10.2012 року, як це зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 .

Підроблення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 взагалі є неможливим та позбавленим всілякого сенсу (з точки зору особи, яка виготовляла підроблене свідоцтво) без участі у формі пособництва особи, на чиє ім`я виготовлено дане свідоцтво - ОСОБА_8 , оскільки підроблене свідоцтво містить її точні персональні дані, а також данні автомобіля, який перебував у її володінні.

Натомість обвинувачена ОСОБА_8 не змогла пояснити яким чином та при яких обставин її персональні дані, а також данні її автомобіля були використані при виготовленні підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Під час допиту в суді першої інстанції ОСОБА_8 надала пояснення, що придбала автомобіль у 2012 році, оформлення документів проводилось в ДАІ Шевченківського району м.Запоріжжя, про підробку документів їй нічого невідомо.

Проте такі пояснення обвинуваченої не узгоджуються з іншими наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема щодо першого перетину ним митного кордону України лише в 2018 році.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції допустив вибірковість при оцінці досліджених доказів, надавши перевагу одним доказам, не надав правову оцінку всім доказам у сукупності, тому оскаржуваний вирок в частині виправдання ОСОБА_8 не можна вважати вмотивованим.

За наведених вище обставин, висновок суду про визнання невинуватою ОСОБА_8 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК є передчасним, зробленим без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів.

Встановлені апеляційним судом порушення, відповідно до ст.412 КПК є істотними та такими, які відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.409 КПК є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи положення ч.6 ст.9 КПК про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

Переглядаючи вирок суду у межах, передбачених ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити допущені місцевим судом помилки через відсутність клопотання для повторного дослідження доказів та положень ст.23 КПК щодо безпосереднього дослідження доказів, а тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК щодо законності, змагальності і диспозитивності, скасовуючи оскаржуваний вирок в частині виправдання ОСОБА_8 , колегія суддів вважає за необхідне призначити в цій частині новий розгляд провадження в суді першої інстанції, що передбачено ст.415 КПК.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини провадження в їх сукупності, дати належну юридичну оцінку здобутим доказам, перевірити заявлені сторонами доводи та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення в розумінні ст.370 КПК.

Відтак, зважаючи на вищенаведені обставини істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині її виправдання за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в частині виправдання ОСОБА_8 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Вирок суду щодо засудження ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в частині призначення нового судового розгляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає; в частині, в якій вирок суду залишено без змін, - може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4