Провадження №1-кс/463/8678/24
У Х В А Л А

05 листопада 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000086 від 20.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000086 від 20.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Просить суд: скасувати арешт майна на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0111, яка належить на праві власності ОСОБА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23.11.2023 року у справі №463/6670/23 (провадження №1-кс/463/8722/23)

Клопотання мотивує тим, що у провадженні детективів Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000086 від 20.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23.11.2023 року у справі №463/6670/23 (провадження №1-кс/463/8722/23) клопотання детектива Відділу детективів Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ уЛьвівській області, погоджене заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівськоїобласної прокуратури про накладення арешту на майно - задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0111, яка належить ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування нею.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0111 для індивідуального садівництва, площею 0,5731га на території Сколівської міської ради (колишня територія Коростівської сільської ради), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , утворена як об`єкт права власності внаслідок об`єднання двох інших земельних ділянок, які належали ОСОБА_6 на праві приватної власності: земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1212 площею 0,5192 га, яка була набута ОСОБА_4 на підставі договору купівліпродажу земельної ділянки від 29.12.2021року, посвідченого ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області; земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0058 площею 0,0539 га, яка була набута ОСОБА_4 на підставі договору дарування земельної ділянки від 14.09.2022року від матері ОСОБА_8 , посвідченого ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області; Наведені земельні ділянки - раніше набуті ОСОБА_4 у приватну власність були об`єднані в одну земельну ділянку на підставі заяви ОСОБА_4 про надання згоди на об`єднання земельних ділянок, яка посвідчена 01.11.2022р. ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області.

23.11.2022р. об`єднана земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0111 площею 0,5731га була зареєстрована в Реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер 100 номер запису про право власності 48545442.

Таким чином, на думку заявника, на момент набуття права власності ОСОБА_4 на земельні право власності попередніх власників було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, жодних юридичних перешкод для переходу права власності на земельні ділянки встановлено не було. На даний час відсутні будь-які докази, що арештована земельна ділянка набута у власність протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального чи правопорушення. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування НЕ виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, який є добросовісним набувачем та не є фігурантом даного кримінального провадження.

Зважаючи на це накладений арешт, за твердженням заявника, обмежує його права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, які належать на праві власності ОСОБА_4 .

А тому з урахуванням зазначених вище обставин заявник звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

адвокат ОСОБА_3 до судового засідання подав клопотання про розгляд справи у його та власника майна відсутності, клопотання про скасування арешту майна підтримують та просять задовольнити.

Детектив ОСОБА_9 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000086 від 20.04.2023р. до судового засідання подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, проти скасування арешту майна заперечує, оскільки досудове розслідування на даний час триває.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно та матеріали клопотання про скасування такого, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна(ч. 10 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:

- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено судом, у провадженні детективів Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000086 від 20.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що службові особи органу місцевого самоврядування, розробили схему незаконного відчуження земель Національного природного парку «Сколівські бескиди», які перебувають у державній власності, а також земель, які знаходиться в прибережній смузі водних об`єктів, що спричиняє тяжкі наслідки.

Під час досудового розслідування шляхом огляду Інтернет ресурсу за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено ряд земельних ділянок, які можливо передані у приватну власність із порушенням вимог чинного законодавства, в частині передачі земельних ділянок разом із частиною водного об`єкту та/або в межах прибережної смуги таких, а також в частині передачі у приватну власність земельних ділянок в межах НПП «Сколівські Бескиди» та з багаторічними насадженнями.

Одною із таких ділянок є земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0111 для індивідуального садівництва Сколівської міської ради (колишня територія Коростівської сільської ради).

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23.11.2023 року у справі №463/6670/23 (провадження №1-кс/463/8722/23) клопотання детектива Відділу детективів Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ уЛьвівській області, погоджене заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівськоїобласної прокуратури про накладення арешту на майно - задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0111, яка належить ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування нею.

Таким чином, підставою арешту відповідних об`єктів, зокрема земельної ділянки, став той факт, що постановою детектива від 13.11.2023 зазначені об`єкти визнано речовими доказами у Кримінальному проваджені, оскільки вони містять ознаки речового доказу у відповідності до положень ст. 98 КПК України. Зокрема, є об`єктом кримінально протиправних дій, предметом кримінального правопорушення, яке розслідується у Кримінальному провадженні. При вирішенні питання про арешт слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати щодо відповідності вказаного майна критеріям речового доказу, передбачених ст. 98 КПК України.

У відповідності до Ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23.11.2023 року метою арешту відповідних Об`єктів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КК України є забезпечення збереження речового доказу.

Крім того, під час вирішення питання про накладення арешту слідчий суддя врахував, що таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, а встановлені в ході судового розгляду обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого заходу забезпечення як арешт. При цьому, слідчим суддею не встановлено доказів завдання негативних наслідків внаслідок застосування арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у разі необхідності забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Виходячи із зазначеного, арешт на майно з метою його збереження як речового доказу накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи у випадку встановлення слідчим суддею наявності достатніх підстав вважати щодо відповідності такого майна критеріям речового доказу (ст. 98 КПК України) та необхідності такого арешту, та для вирішення даного питання не є обов`язковим встановлення факту перебування такої особи у певному процесуальному статусі у кримінальному провадженні.

Як встановлено слідчим суддею в ході дослідження Ухвали арешт на Об`єкти нерухомого майна накладено обґрунтовано, вказані в Ухвалі підстава, мета та необхідність такого арешту відповідає положенням чинного законодавства.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини слідчий суддя дійшов висновку що майно, на яке накладено арешт, є об`єктом кримінально протиправних дій, тобто, відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України є речовим доказом.

Крім того, оцінюючи доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення як арешт земельної ділянки, слідчий суддя враховує, що на теперішній час досудове розслідування у Кримінальному провадженні не завершено, арешт такого майна у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження необхідний для забезпечення збереження речового доказу у Кримінальному провадженні, а отже скасування арешту на даній стадії досудового розслідування не забезпечить належної схоронності вказаного майна, може призвести до пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження відповідних Об`єктів, інших негативних наслідків, що зі свого боку зашкодить подальшому проведенню досудового розслідування, скасування арешту вказаного майна на даному етапі досудового розслідування не сприятиме досягненню дієвості Кримінального провадження.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба у подальшому застосуванні арешту наразі не відпала, а з огляду на обґрунтованість накладеного арешту, підстави для скасування арешту, накладеного на земельну ділянку, наразі відсутні.

Доводи заявника ОСОБА_4 , в тому числі щодо наслідків арешту, які виявляються у перешкоджанні реалізації ним своїх прав власника, не спростовує висновку про обґрунтованість накладеного арешту та, що потреба у застосуванні арешту на даний час не відпала, а арештоване майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, підстави для задоволення Клопотання відсутні.

Керуючись вимогами статті 174 КПК України, -

постановив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000086 від 20.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 05 листопада 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1