Справа № 521/3095/24
Номер провадження:1-кс/521/2618/24
УХВАЛА

3 вересня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на дії старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000295 від 20.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_4 на дії старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000295 від 20.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України.

Зі змісту вказаної скарги вбачається, що у провадженні СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 20.07.2022 року за № 0000295 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України

26.07.2024 року ОСОБА_4 до відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області подано клопотання про визнання її потерпілою по вищевказаній кримінальній справі. Дане клопотання розглянуто, та винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою.

19.08.2024 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання про залучення як потерпілої ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого, ОСОБА_4 просить суд: визнати дії старшого слідчого відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 незаконними, визнати постанову старшого слідчого відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 незаконною, зобов`язати старшого слідчого відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 викликати та допитать співвласників ОСББ «Наталі».

ОСОБА_4 підтримала свою скаргу, просила її задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених в скарзі.

Слідчий заперечував проти задоволення вказаної скарги, вважав її необґрунтованою.

Дослідивши скаргу разом з доданими до неї матеріалами, вислухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що в задоволенні вказаної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим є рішенням, яке підлягає оскарженню відповідно до положень п.5 ч. 1 ст. 303 КПК України. Правом оскарження вказаного рішення наділена безпосередньо особа, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст.55 КПКУ потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду вказаної категорії скарг.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.

Прокурором, слідчим, дізнавачем мають бути наведені підстави, визначені ч .3 ст. 55 КПК, які виключають визнання особи потерпілою, та мотиви прийняття такого рішення, містити правове обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілими.

Крім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.

Під час прийняття оскаржуваного рішення, слідчим як підставою для відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про визнання її потерпілою зазначає, шо інформація, щодо збитків, завданих безпосередньо ОСОБА_4 досудовим розслідуванням документально не підтверджено, що виключає визнання останньої потерпілою в рамках даного кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя вважає, що слідчим обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілою.

Що стосується викладених у скарзі вимог визнання незаконними дій старшого слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , то слід виходити з того, що рішення слідчого судді за результатами розгляду скарги обмежено тими вимогами, які викладені у ч. 2 ст. 307 КПК України. Тобто, ухвала слідчого судді може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. На прийняття інших рішень, про які просить заявник, слідчий суддя не уповноважений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000295 від 20.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7