Справа №:755/311/24
Провадження №: 1-в/755/802/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання фахівця ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність до Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю: представника органу пробації ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2024 року ОСОБА_4 визнано винуватою за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

15.11.2024 фахівець ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернулася з поданням про приведення судового рішення у відповідність до Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» щодо ОСОБА_4 .

У поданні фахівець ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 просить суд розглянути питання про приведення вироку у відповідність до вимог закону на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з набуттям 09 серпня 2024 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, відповідно до яких викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість не момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, станом на 2022 рік це становило 2600 грн, а ОСОБА_4 засуджена за заволодіння чужим майном шляхом обману у розмірі 1500 грн.

Представник органу пробації у судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити. Крім того, у судовому засіданні уточнила вимоги подання, а саме просила звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 3 ст. 190 КК України.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення даного подання.

Особа, стосовно якої вирішується подання, в судове засідання також не прибула, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набув чинності Закон України 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Судом встановлено, що згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2024 року ОСОБА_4 визнано винуватою за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Вирок набув законної сили 27.02.2024 року. Загальна сума завданої матеріальної шкоди за даним вироком становить 1500 грн.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 вчинила у 2022 році.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2600 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1300 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2600 грн.

Суд дійшов висновку про необхідність звільнити засуджену від призначеного покарання за ч. 3 ст. 190 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, а оскільки вироком суду від 25.01.2024 року ОСОБА_4 була засуджена за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, відповідальність, за яке не усунена, ОСОБА_4 слід вважати засудженою за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2024 року такою, що повинна надалі відбувати покарання за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у вигляді обмеження волі на строк 2 роки із звільненням на підставіст. 75 КК Українивід відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, визначених вироком суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання - задовольнити. Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2024 року в частині призначеного покарання за ч. 3 ст.190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння. Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що засуджена вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2024 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з виконанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, визначених вироком суду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1