ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000457 від 05.04.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, громадянина України, українця, з вищою освітою, вдівця, маючого на утриманні малолітню дитину, директора ФОП « ОСОБА_4 », ІНПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 квітня 2024 року о 19 годині 22 хвилини, допустив порушення вимог пунктів: 12.3, 18.1 «Правил дорожнього руху» України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що зобов`язують водія:

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення виразились у тому, що 05.04.2024 о 19 годині 22 хвилини водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «MAZDA 6», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював рух у денний час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Мечникова в Хаджибейському районі міста Одеси, з боку вулиці Болгарська у бік вулиці Лазарева, у лівій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 40 км/год., і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу через проїзну частину АДРЕСА_2 , позначеного інформаційно- вказівними дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», за кермом транспортного засобу був не уважним, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, в ході здійснення руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час виникнення небезпеки у вигляді пішохода, яка перетинала проїзну частину у встановленому для переходу місці, зліва направо, відносно напрямку руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд, без гальмування, передньою частиною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , у смузі свого напрямку руху, під час якого відбулось закидання тіла потерпілої на капот, переднє вітрове скло, з наступним відкиданням і падінням її на дорожнє покриття.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: краніо-торако-скелетна травма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, перелом кісток склепіння та основи черепу з обох сторін, синці на обличчі зліва, закрита травма грудної клітки із множинними переломами ребер зліва (2-8), забій легенів, лівобічний гемо-, пневмоторакс, емфізема зліва, закритий перелом хрестця, лонної, сідаліщної кістки з обох сторін, закритий перелом хір/шейки з переходом на верхню третину правого плеча, які згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.), відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, та повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини за яких відбулася ДТП. Пояснив, що їхав від «Привозу», входив в поворот та була поміха, не помітив зліва пішохідний перехід, там погана розмітка, а знак було видно лише коли увійшов в поворот. Зазначене в обвинувальному акті відповідає дійсності. Потерпілій викликав швидку, та залишився на місці. Про скоєне жалкує.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до заяви зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, останній допомагає потерпілій матеріально. Просить не призначати покарання пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти права керування транспортним засобом.

Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою учасників кримінального провадження, судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. Також предметом дослідження, судом доцільним було визначено дослідження матеріалів, які підтверджують наявність судових витрат та речових доказів.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та учасниками обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні повністю доказана та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його соціальне та матеріальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає повне визнання вини у скоєному кримінальному правопорушенні, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин справи, що обтяжують покарання, в ході судового розгляду не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивну характеристику з місця проживання, є вдівцем, на обліку нарколога, психіатра не перебуває.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення є тяжким злочином, особу винного, який вперше вчинив необережний злочин, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілого, який позбавляти його волі, та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винного, а також з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого санкцією вищезазначеної статті, з урахуванням наслідків дорожньо-транспортної пригоди, а також тієї обставини, що трудова діяльність ОСОБА_7 не пов`язана з керуванням транспортного засобу та у ході судового засідання не було наведено будь-яких вагомих підстав, які б унеможливлювали застосування призначення додаткового покарання.

Також, беручи до уваги вказані вище конкретні обставини кримінального правопорушення, тяжкість наслідків від допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, суд вважає, що навіть із врахуванням необережної форми вини, не призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами буде явно несправедливим внаслідок його м`якості, та суд не вбачає обставин, за яких призначення додаткового покарання позбавить обвинуваченого джерел до існування чи інших виключних негативних наслідків для його родини.

Отже, суд надходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На переконання суду таке покарання, основне і додаткове в сукупності, буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винного, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на залучення експертів:

-згідно акту № 24-2293 2 271, 84 грн.;

-згідно акту № 24-2292 2 271, 84 грн.;

-згідно акту № 24-1999 7 572, 80 грн.

Процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз, в сумі 12116 гривень 48 копійки, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на районний відділ філії Центру пробації в Одеській області за місцем фактичного проживання засудженого, направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручено виконання.

Виконання вироку в частині вилучення посвідчення водія та позбавлення ОСОБА_4 права керувати транспортними засобами покласти на Управління патрульної поліції в Одеській області, направив копію вироку після набрання чинності до органу, якому доручено виконання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Відповідно до ст.124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 12116 грн. 48 коп..

Скасувати повністю арешт майна, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2024 року

Речовий доказ:

- «автомобіль «MAZDA 6», н.з НОМЕР_2 , рік випуску 2007, чорного кольору, номер кузова: НОМЕР_3 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 16.12.2008 на ОСОБА_8 вважати повернутим власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1