Справа № 163/2375/23 Провадження №11-кп/802/493/24 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000159 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному ОСОБА_9 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 19 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Горлівського району Донецької області, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вищої освіти, одруженого, аспіранта Харківського національного університету радіотехніки, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

засуджено за:

- за ч.1 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом повного складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_8 призначено у виді штрафу в розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17850 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вироком вирішена доля речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 13 серпня 2023 року, близько 00 год. 30 хв, під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин» Волинської митниці, що за адресою: АДРЕСА_2 , будучи особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України у військовий час, з метою незаконного перетину державного кордону України, в порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», як підставу для перетину державного кордону України у військовий час надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме:

- свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 26.11.2021 Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), бланк якого не відповідає встановленому зразку, що перебуває в офіційному обігу, так як виготовлений не у відповідності до вимог, що пред`являються до даного виду об`єктів, із внесеними недостовірними відомостями про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб, завірене відтиском гербової печатки «Міністерство юстиції України. Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ідентифікаційний код 26088630», та підробленим підписом керівника вказаного відділу ОСОБА_12 ;

- пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 , серія та номер бланку НОМЕР_3 , видане 19.08.2020 Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_11 , бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку пенсійного посвідчення, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів, з внесеними недостовірними відомостями про те, що ОСОБА_11 являється інвалідом 2 групи загального захворювання, завірене відтиском гербової печатки «Пенсійний фонд УКРАЇНИ»;

- довідку про перебування на консульському обліку, видану 16.03.2023 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , справа №55, із внесеними недостовірними відомостями про перебування ОСОБА_13 на тимчасовому консульському обліку в Генеральному консульстві України в Гамбурзі, завірену відтиском печатки «Генеральне консульство України в Гамбурзі», та підробленим підписом спеціаліста з консульських питань та діловодства ОСОБА_14 ;

- витяг з реєстру територіальної громади №2023/002821175 від 26.07.2023 на ім`я ОСОБА_11 , сформований без звернення останньої до Департаменту для отримання витягів із реєстру територіальної громади, з підробленим підписом КЕП ДМС;

- виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №?312942 від 15.01.2020 на ім`я ОСОБА_11 , із внесеними недостовірними відомостями про те, що остання є інвалідом 2 групи загального захворювання, завірену відтиском печатки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та підробленим підписом голови МСЕК ОСОБА_15 , які зазначеними установами не видавались та не посвідчувались, чим використав завідомо підроблені документи.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 за місцем проживання у АДРЕСА_1 , в кінці червня місяця 2023 року, більш точного часу не встановлено, будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації, та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, переслідуючи мету виїзду за межі території України, в порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, діючи умисно, через месенджер «Телеграм», шляхом листування, вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення документів, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України для виїзду за межі України, зокрема, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 26.11.2021 Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія та номер бланку НОМЕР_3 , виданого 19.08.2020 Пенсійним фондом України на ім?я ОСОБА_11 , довідки про перебування на консульському обліку, виданої 16.03.2023 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , справа №?55, витягу з реєстру територіальної громади №2023/002821175 від 26.07.2023 на ім`я ОСОБА_11 , виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ № 312942 від 15.01.2020 на ім`я ОСОБА_11 .

В подальшому, ОСОБА_8 усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, розуміючи, що вказані документи будуть підробленими, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, вчинив пособництво у вчиненні злочину, а саме через месенджер «Телеграм» переслав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані для подальшого використання під час виготовлення підроблених документів.

Після чого, 25.06.2023 ОСОБА_8 здійснив переказ грошових коштів за допомогою обмінника на електронний криптогаманець невстановленої особи загальною сумою 5700 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 25.06.2023 становить 208441 гривню 02 копійки.

В свою чергу, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , використовуючи анкетні дані останнього та ОСОБА_11 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки, умисно виготовила підроблений офіційний документ - свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 26.11.2021 Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), бланк якого не відповідає встановленому зразку, що перебуває в офіційному обігу, так як виготовлений не у відповідності до вимог, що пред`являються до даного виду об`єктів, в яке внесла недостовірні відомості про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб, та яке завірила відтиском гербової печатки «Міністерство юстиції України. Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ідентифікаційний код 26088630», підробивши підпис керівника вказаного відділу ОСОБА_12 . Крім того, виготовила інший підроблений документ - пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 , серія та номер бланку НОМЕР_3 , видане 19.08.2020 Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_11 , бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку пенсійного посвідчення, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів, в яке внесла недостовірні відомості про те, що ОСОБА_11 є інвалідом 2 групи загального захворювання, яке завірила відтиском гербової печатки «Пенсійний фонд України».

Крім того, виготовила інший підроблений документ - довідку про перебування на консульському обліку, видану 16.03.2023 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , справа №?55, в яку внесла недостовірні відомості про перебування ОСОБА_13 на тимчасовому консульському обліку в Генеральному консульстві України в Гамбурзі, яку завірила відтиском печатки «Генеральне консульство України в Гамбурзі», підробивши підпис спеціаліста з консульських питань та діловодства ОСОБА_14 .

Крім того, виготовила інший підроблений документ - витяг з реєстру територіальної громади № 2023/002821175 від 26.07.2023 на ім`я ОСОБА_11 , який сформувала особисто без звернення останньої до Департаменту для отримання витягів із реєстру територіальної громади, підробивши підпис КЕП ДМС.

Крім того, виготовила інший підроблений документ - виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №312942 від 15.01.2020 на ім`я ОСОБА_11 , в яку внесла недостовірні відомості про те, що остання є інвалідом 2 групи загального захворювання, яку завірила відтиском печатки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », підробивши підпис голови МСЕК ОСОБА_15 .

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа відправила вищевказані підроблені документи ОСОБА_8 двома поштовими відправленнями, які останній отримав 01 серпня 2023 року та 09 серпня 2023 року у відділенні № НОМЕР_4 ТОВ «Нова пошта», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Вищевказані дії надали ОСОБА_8 можливість використання таких документів як офіційних, тобто таких, що мають усі необхідні реквізити та юридично значущий характер, як особі, яка відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» є особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України у військовий час, незаконно перетнути державний кордон України на виїзд з України.

Такі дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України як пособництво, тобто надання засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем та іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

У поданій апеляційній скарзі зі мінами та доповненнями прокурор оскаржує вирок суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, із призначенням покарання за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала апеляцію у повному обсязі і просила скасувати судове рішення та ухвалити новий вирок, обвинуваченого та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу і просили вирок місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом положень ч.1 і ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа та доведеність його винуватості у вчиненні даного проступку ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюють ся, а тому вирок суду в цій частині не перевіряється.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно приписів ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у пособництві, тобто наданні засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, у підроблені офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за що передбачена кримінальна відповідальність ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

Відповідно до ст.26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Статтею 27 КК України визначено види співучасників, зокрема ч.ч.2, 5 ст.27 КК України визначають, що виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене цим Кодексом. Пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 28 КК України передбачає, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, тобто підроблення офіційного документа, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто, якщо підроблення документів вчиняють дві і більше особи.

Під час розгляду справи у місцевому суді обвинувачений ОСОБА_8 свою вину за інкримінованим йому обвинуваченням заперечив, зазначивши, що: «підроблені документи виготовив особисто, оскільки є аспірантом кафедри комп`ютерної радіоінженерії та систем захисту інформації Харківського національного університету радіоелектроніки денної форми навчання і його знання дозволили йому виготовити такі документи особисто. Суперечливі показання, що були ним надані під час досудового розслідування пояснив тим, що це зі слів слідчого мало б пришвидшити розгляд його справи і понесення покарання у виді розумного штрафу, відповідно до його майнового стану».

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині зміни кваліфікації дій обвинуваченого з ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України на ч.1 ст.358 КК України, цим вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.

На думку суду апеляційної інстанції такий висновок місцевого суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України на ч.1 ст.358 КК України та необґрунтовано прийшов до висновку про відсутність доказів того, що надані документи для перетну державного кордону були виготовлені групою осіб.

Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_8 , місцевий суд виходив з того, що стороною обвинувачення належними, достатніми та допустимими доказами доведено наявність факту підробки пред`явлених ОСОБА_8 документів з метою перетину кордону, проте не надано жодного доказу на підтвердження участі останнього у складі групи осіб у пособництві виготовленні таких документів. Більш того, саме формулювання обвинувачення «у невстановленому досудовому розслідуванні місці та час вступив у попередню змову з невстановленими особами, з метою підробки офіційних документів, які стали б підставою для безперешкодного перетину ним Державного кордону України у воєнний час» вказує на те, що органу досудового розслідування не вдалось зібрати будь-яких реально існуючих доказів на підтвердження участі ОСОБА_8 у виготовленні підробленого документа у складі групи осіб.

Також, у вироку суд послався на показання і самого обвинуваченого, що він є аспірантом кафедри комп`ютерної радіоінженерії та систем захисту інформації Харківського національного університету радіоелектроніки денної форми навчання і його знання дозволили йому виготовити підроблені документи особисто.

Хоча обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав, однак беззаперечно визнав факт використання ним підробленого документу під час перетину державного кордону, що також доведено матеріалами кримінального провадження, та у місцевому суду показав, що він маючи технічну освіту в галузі комп`ютерної інженерії та системи захисту інформації, використовуючи власні знання зумів самостійно виготовити підроблені документи.

В той же час, досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці червня місця 2023 року, діючи умисно, через месенджер «Телеграм», шляхом листування, вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення документів, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України для виїзду за межі України, в подальшому, через месенджер «Телеграм» переслав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані. 25.06.2023 ОСОБА_8 був здійснений переказ грошових коштів за допомогою обмінника на електронний крипто гаманець невстановленої особи загальною сумою 5700 доларів США.

Крім того, підроблені документи надійшли ОСОБА_8 двома поштовими відправленнями, які останній отримав 01.08.2023 та 09.08.2023 через ТОВ «Нова Пошта», що підтверджується протоколом огляду сайту трекінгу відправлення, які отримав ОСОБА_8 (а.м.к.п.130-133).

Також, висновком технічної експертизи документів Волинського НДЕКЦ від 21.08.2023 № СЕ-19/103-23/9303 встановлено, що підроблені документи були виготовлені із застосуванням кліше печаток, а також інших спеціальних прийомів.

Тобто ОСОБА_8 до початку кримінального правопорушення домовився із невстановленою особою про його вчинення, надав засоби для вчинення кримінального правопорушення, заздалегідь пообіцяв придбати та оплатити виготовлення підроблені документи, попередньо узгодивши їх зміст.

Однак вказані обставини суд до уваги не взяв та прийшов до передчасного висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

Тому при кваліфікацій дій ОСОБА_8 за вказаним епізодом органом досудового розслідування правильно зазначено про його вчинення обвинуваченим за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з апеляційними доводами прокурора і скасовує вирок суду першої інстанції в цій частині, у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, та правильно кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

Тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України із ухваленням апеляційним судом нового вироку.

При визначенні виду та розміру покарання, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Зі змісту ст.69 КК України вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може перейти до іншого більш м`якого основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд враховує те, що вчинені ним кримінальні правопорушення належать до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, особу винного, є особою молодого віку, аспірантом денної форми навчання, одружений.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (які зазначені в обвинувальному акті а.к.п.6), вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, враховуючи особу винного, який є особою молодого віку, раніше не судимий, одружений, навчається, апеляційний суд на підставі ч.1 ст.69 КК України вважає за можливе призначити ОСОБА_8 більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.358 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Також за наведених обставин, апеляційний суд вважає правильним залишити ОСОБА_8 призначене місцевим судом покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

На думку апеляційного суду, саме покарання у виді штрафу відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, призначене ОСОБА_8 покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким.

Апеляційний суд вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

З врахуванням вказаних обставин апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок суду скасуванню з постановленням нового вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Любомльського районного суду Волинської області від від19 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Залишити ОСОБА_8 призначене судом покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді: