Провадження № 1-кс/344/8250/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000017 від 06 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП

в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 06 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 травня 2024 року

ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою передачі наркотичних засобів у місце позбавлення

волі ДУ «Коломийська виправна колонія №41» (далі ВК-41), звернувся до свого знайомого ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що в останнього наявний наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, з метою подальшої передачі наркотичних засобів у місця позбавлення волі.

Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , підшукали своїх знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як осіб, які мали незаконно придбати, зберігати та передати наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, у місце позбавлення волі для його подальшого збуту іншим засудженим.

Цього ж дня ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою з

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрівся із ОСОБА_9 . Після чого, останній діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , передав ОСОБА_10 наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, з метою його подальшої передачі в місце позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_10 , отримавши від ОСОБА_9 наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, переніс його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав з метою подальшої передачі у місце позбавлення волі.

22 травня 2024 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , приховали вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, у чоловічу білизну, а саме дві пари однакових чоловічих трусів сірого кольору.

Цього ж дня 22 травня 2024 року о 18.13 год ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , прибули на АДРЕСА_3 , де через кур`єра ТОВ «Нова Пошта» у поштовому відправленні № НОМЕР_1 , використавши вигадані анкетні дані відправника ОСОБА_12 , тел. НОМЕР_2 , та вказавши дані засудженого ОСОБА_13 , тел. НОМЕР_2 , як отримувача, передали у ВК-41 засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 дві пари однакових чоловічих трусів сірого кольору, в яких був прихований наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, для його особистого вживання та збуту іншим засудженим.

23 травня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію огляд і виїмку кореспонденції та негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої з чоловічої білизни, а саме двох пар однакових чоловічих трусів сірого кольору в поштовому відправленні № НОМЕР_1 відібрано взірці порошкоподібної подрібненої речовини білого кольору, які, згідно з висновком експерта, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, у кількості 0,0013 грама.

23 травня 2024 року поштове відправлення № 6143 у ВК-41 отримав засуджений ОСОБА_13 , який, не знаючи про те, що в ньому знаходяться заборонені речовини, передав його засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , частину наркотичного засобу, обіг якого обмежено, бупренорфін, розділили між собою для особистого вживання, а іншу частину за невстановлених обставин збули іншим засудженим.

Окрім цього, 29 травня 2024 року ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою передачі наркотичних засобів у місце позбавлення волі ВК-41, знову звернувся до свого знайомого ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що в останнього наявний наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, який останній може його передати з метою подальшої передачі у місця позбавлення волі.

Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , знову звернулись до ОСОБА_10 , та підшукали свого знайомого ОСОБА_14 , як осіб, які мали незаконно придбати, зберігати та передати наркотичний засіб, обіг якого обмежено. бупренорфін, у місце позбавлення волі.

Цього ж дня ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , прибули за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрілися із ОСОБА_9 . Після чого, останній діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , передав ОСОБА_10 та ОСОБА_14 наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, з метою його подальшої передачі у місце позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_14 отримавши від ОСОБА_9 наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, перенесли його до місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігали з метою подальшої передачі у місце позбавлення волі.

29 травня 2024 року ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , приховали вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, у чоловічу білизну, а саме дві пари чоловічих трусів сірого кольору.

Цього ж дня 29 травня 2024 року о 19.09 год ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , прибули на

АДРЕСА_4 , де через кур`єра ТОВ «Нова Пошта» у поштовому відправленні № НОМЕР_3 , використавши вигадані анкетні дані відправника ОСОБА_15 , тел. НОМЕР_2 , та вказавши дані засудженого ОСОБА_16 , тел. НОМЕР_2 , як отримувача, передали у ВК-41 засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 чоловічу білизну, а саме дві пари чоловічих трусів сірого кольору, в яких був прихований наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, для його особистого вживання та збуту іншим засудженим.

30 травня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію огляд і виїмку кореспонденції та негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої з чоловічої білизни, а саме двох пар однакових чоловічих трусів сірого кольору в поштовому відправленні № НОМЕР_3 відібрано взірці порошкоподібної подрібненої речовини білого кольору, які, згідно з висновком експерта, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у кількості 0,0007 грама.

30 травня 2024 року поштове відправлення № 1908 у ВК-41 отримав засуджений ОСОБА_16 , який, не знаючи про те, що в ньому знаходяться заборонені речовини, передав його засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , частину наркотичного засобу, обіг якого обмежено, бупренорфін, розділили між собою для особистого вживання, а іншу частину за невстановлених обставин збули іншим засудженим.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в червні 2024 року

ОСОБА_10 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_14 з метою передачі у місце позбавлення волі ВК-41, за невстановлених обставин незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, який переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав з метою подальшої передачі у місце позбавлення волі.

Так, 02 червня 2024 року, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , приховав вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, у чоловічу білизну, а саме три пари чоловічих трусів сірого кольору.

У подальшому ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , з метою передачі в місце позбавлення волі, чоловічу білизну, а саме три пари чоловічих трусів сірого кольору із прихованим в них наркотичним засобом, обіг якого обмежено, бупренорфіном, передав ОСОБА_14 , який, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , 02 червня 2024 року о 15.06 год прибув на АДРЕСА_4 , де через кур`єра ТОВ «Нова Пошта» у поштовому відправленні № НОМЕР_4 , використавши вигадані анкетні дані відправника ОСОБА_17 , тел. НОМЕР_2 , та вказавши дані засудженого ОСОБА_18 , тел. НОМЕР_2 , як отримувача, передав у ВК-41 засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 чоловічу білизну, а саме три пари чоловічих трусів сірого кольору із прихованим у них наркотичним засобом, обіг якого обмежено, бупренорфіном, для його особистого вживання та збуту іншим засудженим.

03 червня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію огляд і виїмку кореспонденції та негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої з чоловічої білизни, а саме двох пар однакових чоловічих трусів сірого кольору в поштовому відправленні № НОМЕР_3 відібрано взірці порошкоподібної подрібненої речовини білого кольору, які, згідно з висновком експерта, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, у кількості 0,000668 грама.

03 червня 2024 року поштове відправлення № 1908 у ВК-41 отримав засуджений ОСОБА_18 , який не знаючи про те, що в ньому знаходяться заборонені речовини, передав його засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які частину наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, розділили між собою для особистого вживання, а іншу частину за невстановлених обставин збули іншим засудженим.

Окрім цього, 02 липня 2024 року ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою передачі наркотичних засобів у місце позбавлення волі ВК-41, повторно звернувся до свого знайомого ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що в останнього наявний наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, який останній може його передати з метою подальшої передачі у місця позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , знову звернулись до ОСОБА_10 та підшукали свого знайомого ОСОБА_19 , як осіб, які мали незаконно придбати, зберігати та передати наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, у місце позбавлення волі.

02 липня 2024 року ОСОБА_19 , діючи за попередньою змовою з

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрівся із ОСОБА_9 . Після чого останній, діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , передав ОСОБА_19 наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, з метою його подальшої передачі у місце позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_19 , отримавши від ОСОБА_9 наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, переніс його до місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно із останнім незаконно зберігав його з метою подальшої передачі у місце позбавлення волі.

03 липня 2024 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , приховав вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, у ватні палички.

Цього ж дня 03 липня 2024 року о 16:59 год ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , прибув на АДРЕСА_5 , де через кур`єра ТОВ «Нова Пошта» у поштовому відправленні № НОМЕР_5 , використавши вигадані анкетні дані відправника ОСОБА_8 , тел. НОМЕР_6 , та вказавши дані засудженого ОСОБА_8 , тел. НОМЕР_6 , як отримувача, передали у ВК-41 засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ватні палички, в яких був прихований наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, для його особистого вживання та збуту іншим засудженим.

04 липня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію огляд і виїмку кореспонденції та негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої в поштовому відправленні № НОМЕР_5 , з ватних паличок відібрано взірець порошкоподібної подрібненої речовини білого кольору, яка, згідно з висновком експерта, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, у кількості 0,000084 грама.

04 липня 2024 року поштове відправлення № 2469 у ВК-41 отримав засуджений ОСОБА_8 , який спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , частину наркотичного засобу, обіг якого обмежено, бупренорфін, розділили між собою для особистого вживання, а іншу частину за невстановлених обставин збули іншим засудженим.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_6 , який утримується в ДУ «Коломийська виправна колонія №41», громадянин України, українець, неодружений, з середньо-спеціальною освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , раніше судимий: 26.05.2008 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; 24.01.2013 Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; 19.11.2021 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

26 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті десять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень

ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

11 жовтня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 листопада 2024 року включно.

Окрім цього, слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 26 березня 2025 року.

Приймаючи до уваги те, що підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки ризики, передбачені у пунктах 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України і надалі продовжують існувати, слідчий за погодженням з прокурором просить підозрюваному ОСОБА_4 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 25 січня 2025 року.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 19 листопада 2024 року дану справу передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, просив клопотання задовольнити, також додав, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2024 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, а саме до 26 березня 2025 року.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні сторона захисту підтримала думку підозрюваного стосовно даного запобіжного заходу, також просила застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 06 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, до шести місяців, а саме до 26 березня 2025 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді дійти висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які продовжують існувати та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Пункт 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_4 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, після відбування призначеного вироком від 19 листопада 2021 року покарання, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки підозрюваному відомі повні анкетні дані інших підозрюваних, після чого він, перебуваючи на волі, після відбування призначеного вироком від 19 листопада 2021 року покарання, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик, передбачений у пункті 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, продовжує існувати, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі, після відбування призначеного вироком від 19 листопада 2021 року покарання, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду.

Пункт 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - можливість вчинити інші кримінальні правопорушення, також є реальним, оскільки ОСОБА_4 на даний час перебуває у ДУ «Коломийська виправна колонія №41» за вчинення тяжких злочинів, знову підозрюється у вчиненні корисливого злочину, вчиненого в межах установи, а тому, перебуваючи на волі після відбування покарання, призначеного вироком від 19 листопада 2021 року, з метою отримання прибутку останній може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, належить до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років із конфіскацією майна.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 25 листопада 2024 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

При цьому застосування інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного постійного місця роботи або джерел його доходів, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, та позбавляє підозрюваного можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали підозрюваному знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено, а відтак слідчий суддя на даному етапі під час розгляду клопотання слідчого оцінює тільки ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які продовжують існувати та не змінилися, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

Розмір застави, у відповідності до пункту 2 частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, вирішуючи питання щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, враховує в сукупності всі наявні обставини даного кримінального провадження, характер інкримінованих злочинів та їх тяжкість, дані про особу підозрюваного та наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, те, що на даний час підозрюваний відбування покарання за вчинення іншого кримінального правопорушення, та приходить до переконання не визначати розмір застави.

Жодних даних, які б свідчили про існування на даний час підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчому судді не надано та у судовому засіданні не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити і продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 січня 2025 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 січня 2025 року включно.

Строк дії ухвали до 20 січня 2025 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 26 листопада 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1